OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kurda

* Aquest article tracta sobre l'antic regne Kurda. Si cerqueu el poble de Kurdistan, vegeu «Kurds».
Kurda (moderna Balad Sindjar) va ser un antic regne de la zona del Tigris, a la moderna Síria a les altes valls del Khabur al nord d'Urkesh. La seva situació exacta no és coneguda. Està esmentada a les tauletes de Mari i existia al segle xviii; als seus habitants els anomena kurdaïtes.
Per la seva situació al Idamaraz la ciutat devia existir almenys després de la sequera que de potser el 2000 i fins al 1900 aC va despoblar la zona com testimonien les excavacions arqueològiques a diversos llocs no gaire llunyans. Cap a l'any 1800 aC va caure en mans de Xamxi-Adad I d'Ekallatum que la va retenir fins a la seva mort el 1775 aC. El primer rei esmentat a les tauletes de Mari va ser Simah-Ilane, vassall de Xamxi-Adad, al que va seguir Bunu-Ishtar, que va perdre Luhaya davant el rei Haya-Habum d'Apum. Va donar suport a Kahat en el litigi sobre Hazzikkanum. El país va ser vassall del rei Zimri-Lim de Mari.
El següent rei s'anomenava Hammu-Rabi. Va fer front a un setge d'Eshnuna que el seu general Saggar-Abum, va fer aixecar amb algunes sortides afortunades. El rei de Kurda residia de vegades a Kasapa al nord del mont Saggar que correspon al modern mont Sindjar.

## Referències

* Mari in retrospect: fifty years of Mari and Mari studies, per Gordon Douglas Young,American Oriental Society. Middle West Branch,Society of Biblical Literature. Mid-West Region. Visió parcial del llibre (completa per la part d'Ilansura i pels regnes de la zona) a Google Llibres
Viccionari
# Kengo Kawamata

Kengo Kawamata (Saijō, Prefectura d'Ehime, Japó, 14 d'octubre de 1989) és un futbolista japonès. Va disputar 5 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2015 | 5 | 1 |
| Total | 5 | 1 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Kenglon

Kenglon és un subestat de l'estat de Kehsi Mansam, al sud-est de la ciutat de Kehsi, amb una superfície de 111 km². Forma part de l'estat Shan de Myanmar. Va ser part de Hsenwi i després en va quedar separat. La població és shan i viu en uns 70 llogarets dels quals el principal és la capital Kenglon amb uns 1.500 habitants.

## Referències

* ↑ Imperial Gazetteer of India, v. 15, p. 200.
# Koh-i-Baba

Koh-i-Baba (Muntanyes Baba, persa: Koh-i-Baba arabitzat Kuh-i Baba; paixtu: د بابا غر, də bābā γar)) és un sistema muntanyós del centre i nord-est de l'Afganistan, a l'oest de l'Hindu Kush. És l'origen dels tres principals rius afganesos: el Hari (Hari Rud), el riu Helmand (amb l'afluent principal el riu Arghandab) i el riu Kabul.
És considerat una continuació de l'Hindu Kush amb unió al pas Shibar. Des d'aquest punt les Koh-i-Baba corren a l'oest al sud de Yak Walang, o es ramifica en dues parts: la part sud coneguda com a Band-i-Duakhwan o Band-i-Baian (entre altres noms) que segueix al sud fins a la vall de l'Hari Rud prop d'Herat (on les muntanyes són conegudes com a Band-i-Bor); i la Safed Koh. Al nord d'aquesta les Siah-Bubak o Band-i-Baba o Koh Siah es desenvolupen al nord de la vall de l'Hari Rud paral·leles a les Band-i-Baian, i formen la divisòria entre les aigües de l'Hari Rud i el Murghab i la frontera russa amb el Kuh-i Hisar (4230 metres). Una branca més al nord-oest inclou l'alt Murghab i el separa de les valls de Rud-i-band-i-Amir. Branques cap a l'esquerra i dreta formen la frontera natural entre Afganistan i l'Àsia central; la part occidental és anomenada Band-i Turkistan (3.500 metres) i l'oriental no té cap nom concret. A l'est del Kabul arriben fins al pas del Khyber amb una altura de 4760 metres. El punt culminant es troba a la part central. És la zona més poc coneguda de l'Afganistan i poc habitada; les poblacions són ghorats (parents dels tadjiks) i hazares d'origen discutit turc o mongol. Ciutats a destacar són Pandjao, Ghizao, Uruzgan i Dawlatyar, cap d'elles gaire important.
L'altura màxima s'acosta als cinc mil metres al puig Foladi (Shah Fuladi, 34° 38′ 43″ N, 67° 37′ 27″ E﻿ / ﻿34.64528°N,67.62417°E﻿ / 34.64528; 67.62417) de 4.951 metres, situat una mica al sud de Bamiyan, a la part central de la cadena. Les muntanyes Baba tenen al sud l'Hazaradjat i al nord l'altipla de l'Afganistan estenent-se 225 km en direcció a l'Oxus o Amu Darya. Dels seus nombrosos colls cal esmentar el d'Irak (més de 4000 metres d'altura) el Zard Sang (altura similar) i el Hagijak (més de 3700 metres); en aquest darrer, al puig Hagijak, hi ha el jaciment de ferro més gran d'Àsia, encara per explotar.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* Peter Lumsden, Countries and Tribes Bordering on the Koh-i-Baba Range, Proceedings of the Royal Geographical Society and Monthly Record of Geography (1885).
# Krompachy

Krompachy és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1246.

## Ciutats agermanades

* Békéscsaba, Hongria
* Gaszowice, Polònia
* Nadlak, Romania
* Rýmařov, República Txeca
# Kronichthys lacerta

Kronichthys lacerta és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques de Baia de Paranaguá i Ribeira de Iguape.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Armbruster, J.W. i L.M. Page, 1997. Generic reassignment of the loricariid species Monistiancistrus carachama Fowler 1940, Plecostomus lacerta Nichols 1919, and Rhinelepis levis Pearson 1924 (Teleostei: Siluriformes). Copeia (1):227-232.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# La Creu de les Llaceres

«la Creu de les Llaceres» té aquests significats:
   * La Creu de les Llaceres: cim entre els municipis de Cardona (Bages) i de Pinós (Solsonès)
   * La Creu de les Llaceres: indret del municipi de Cardona (Bages)
   * La Creu de les Llaceres: indret del municipi d'Odèn (Solsonès)
   * Rasa de la Creu de les Llaceres: curs fluvial de la comarca del Bages.
# La Clusa (Cuneo)

La Clusa (piemontès la Ciusa; italià Chiusa di Pesio) és un municipi italià, situat a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 3.781 habitants. Està situat a la Val Pes, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis de Beinette, Briga Alta, la Briga (Alps Marítims), Limone Piemonte, Margarita, Peveragno, Pianfei, Ròcafòrt i Vilanòva.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Riccardo Mucciarelli | Llista cívica |

## Fills il·lustres

* Matteo Bottasso (1878-1918), matemàtic
# La Clusa d'Avall

La Clusa d'Avall, o de Baix (sovint també anomenada la Clusa Baixa), és un poble de la comuna vallespirenca de les Cluses, a la Catalunya del Nord.
És al nord-oest del terme comunal, al sud de la carretera D900, a la zona més baixa i plana del terme de les Cluses, a l'esquerra de la Roma. Està formada per dues urbanitzacions modernes: la dels Cirerers Blancs, i la de Via Domícia. A prop i al nord seu hi ha la urbanització del Cortal d'en Calcina.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «41-Les Cluses». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Coromines, Joan. «Les Cluses». A: Onomasticon Cataloniae: Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i la Caixa, 1994 (Onomasticon Cataloniae, II A-Be). ISBN 84-7256-889-X.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Les Cluses». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Tot i que és una forma no inclosa en el Nomenclàtor toponímic de la Catalunya del Nord
* ↑ La Clusa Baixa en els ortofotomapes de l'IGN

## Enllaços externs

* Nomenclàtor toponímic de la Catalunya del Nord
# Kurgànne (Simferòpol)

* Per a altres significats, vegeu «Kurgànne».
Kurgànne (en (ucraïnès): Курганне) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 651 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Kunzakh

Kunzakh (en rus: Кунзах) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 362 habitants. Pertany al districte rural de Mekhelta.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# L'onada (pel·lícula)

L'onada (en alemany, Die Welle) és una pel·lícula alemanya dirigida per Dennis Gansel el 2008, exhibida a França amb el títol de La Vague.

## Argument

Durant un projecte setmanal, el professor Rainer Wenger ensenya als estudiants de la seva classe el tema de la forma de govern. Els estudiants es mostren escèptics davant de la idea que pogués tornar una dictadura com la del tercer reich a l'Alemanya dels nostres dies i que ja no hi ha perill que el nacionalsocialisme torni a prendre el poder. El professor decideix començar un experiment amb els estudiants per demostrar com és de fàcil manipular les masses.

## Antecedents

A la tardor de 1967, un professor d'història a l'Institut Cubberley de Palo Alto, Califòrnia, anomenat Ron Jones va dirigir un experiment en la seva classe: Va imposar un règim d'estricta disciplina a la seva classe, restringint la llibertat dels alumnes i fent d'ells una unitat. Per a gran sorpresa del professor, els alumnes van reaccionar amb entusiasme a l'obediència exigida d'ells. L'experiment, que originalment havia de durar només un dia, aviat es va estendre per tota l'escola. Aquells que dissentien van ser aïllats o fins i tot agredits si no s'unien al moviment, i els membres van començar a espiar-se i a desconfiar entre ells. El cinquè dia, Ron Jones va ser obligat a donar per acabat l'experiment.
El nom del moviment va ser la «Tercera Onada», i ha inspirat aquesta pel·lícula.

## Repartiment

* Jürgen Vogel: Rainer Wenger
* Frederick Lau: Tim
* Max Riemelt: Marco
* Jennifer Ulrich: Karo
* Christiane Paul: Anke Wenger
* Elyas M'Barek: Sinan
* Cristina do Rego: Lisa
* Jacob Matschenz: Dennis
* Maximilian Vollmar: Bomber
* Max Mauff: Kevin (Maximilian Mauff)
* Ferdinand Schmidt-Modrow: Ferdi
* Tim Oliver Schultz: Jens
* Amelie Kiefer: Mona
* Odine Johne: Maja
* Fabian Preger: Kaschi
* Teresa Harder: Mare
* Jaime Ferkic: Bobby
* Liv Lisa Fries: Laura
* Dennis Gansel: Martin
* Johanna Gastdorf: Mare del Tim
* Gerald Alexander Held: Pare del Tim (Alexander Held)
* Maren Kroymann: Schuldirektorin

## Referències

* ↑ «Die Welle». The New York Times.
# La Sagrera (Palau-solità)

La Sagrera és el barri primigeni del poble de Palau-solità, del terme municipal de Palau-solità i Plegamans, al Vallès Occidental.
Està situada a l'entorn de l'església parroquial de Santa Maria de Palau-solità, a la dreta de la Riera de Caldes.

## Enllaços externs

* La Sagrera en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Sagrada Família de Sant Antoni de Portmany

La Sagrada Família és una església de formes racionalistes situada al barri de Can Bonet de Sant Antoni de Portmany, a Eivissa. Està dedicada a la Sagrada Família, patrona de les migracions.

## Història

A la dècada de 1960 Can Bonet, Ses Païsses i Can Guillemó fou una zona de destí de famílies nouvingudes d'altres indrets de l'illa en un moment en què Sant Antoni de Portmany vivia uns anys d'expansió turística. El temple es va ampliar amb un solar cedit pel canonge de la Catedral d'Eivissa, Vicent Bonet Ferrer. El bisbe Josep Gea Escolana va posar la primera pedra el 31 de maig de 1986 i la va inaugurar el 21 de setembre d'aquell any.
Durant trenta anys l'església es va mantenir sense modificacions. Partint d'un projecte del 1983 de l'arquitecte eivissenc Josep Antoni Zornoza Tur, es va remodelar entre 2013 i 2015 amb la participació de Rafael Capitán de l'empresa Rafal i Cardonet SA amb un pressupost de 600.000 euros.

## Descripció

És un edifici on predomina el color blanc i la llum. Dins l'església hi ha una imatge de la Sagrada Família procedent de l'església de Sant Antoni Abad i una de la Mare de Déu de la Puríssima Concepció, que és una donació. Amb la remodelació l'església va passar a de tenir una capacitat per 50 persones a poder acollir 500 feligresos amb la construcció d'una gran nau. El temple té una superfície construïda de 454 metres quadrats.

## Referències

* 1 2 3 «Església de la Sagrada Família (Can Bonet)». Arxivat de l'original el 2020-09-29. [Consulta: 10 setembre 2019].
* 1 2 «Una iglesia para más de 500 fieles de Ses Païsses y Can Bonet». Ultima Hora, 18-03-2016.
* ↑ Ibiza, Diario de. «Can Bonet estrena la iglesia de la Sagrada Familia» (en castellà). [Consulta: 10 setembre 2019].
# La Sagrada Família de la Bauma

La Sagrada Família de la Bauma és una església de Castellbell i el Vilar, protegida com a Bé cultural d'interès local, que fou l'església de la colònia tèxtil i barri de la Bauma. Juntament amb la torre fou l'edifici que donà personalitat a la colònia.

## Descripció

Església força monumental, d'estil medievalista, situada al peu de la carretera de Manresa a Terrassa, a mà dreta, en el barri de la Bauma. La planta de l'església presenta una gran nau central més ampla i dues de laterals, que acullen capelles separades per una alternança de columnes i pilars decorats amb motius vegetals. L'espai interior està distribuït en tres trams, determinats per tres columnes a ambdós costats i tres més d'intercalats. L'absis és semicircular i conté cinc finestres. Els vitralls laterals estan tapiats amb un envà per la part de dins, encara que visibles pel cantó de fora. Les columnes no són treballades, sinó senzillament buixardades. A l'altar major hi ha una escultura de la Sagrada Família. La façana principal presenta una porta adovellada, de mig punt i una gran rosassa. L'aparell és força irregular. A ambdós laterals hi ha quatre contraforts, obrats amb grans carreus. En conjunt l'església té un aspecte esvelt i amb verticalitat. La torre-campanar, de planta circular i coronada amb un esvelt cos cònic, dona al conjunt un aire centreeuropeu.

## Història

Va ser construïda durant els anys 1905-1908 per iniciativa del senyor Joan Vial, propietari de la fàbrica que en pagà una bona part, i del Bisbat. L'església, juntament amb el casino i la torre de l'amo eren edificacions típiques de les "colònies" fabrils de l'època, i manifesten la solidesa dels propietaris, enfront de les cases humils dels treballadors. El projecte de l'església és de l'arquitecte Alexandre Soler i March. Les obres es començaren el mes de gener de 1905 i s'acabaren a l'abril de 1908. Fou inaugurada pel Bisbe de Vic, Dr. Torras i Bages i hi assistiren també el governador Civil de Barcelona, Sr. Ángel Ossorio y Gallardo. La riuada dels dies 19-20 de setembre de 1971 va inundar les barriades de vora el riu, de manera que les dependències i el sòl de l'església quedaren molt deteriorades. Els veïns de la Bauma van reconstruir-la, tot aportant donacions en diner i treball.

## Referències

* 1 2 «Església de la Sagrada Família de la Bauma». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 juny 2015].
* ↑ Serra, Rosa; Casals, Lluís (fotografies). Colònies Tèxtils de Catalunya. Barcelona: Angle Editorial i Caixa de Manresa, 2000. ISBN 8488811594.
# Kurakovka

Kurakovka - Кураковка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 6 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Kurama

Els kurama són un poble turc barreja de kazakhs i uzbeks. Les cròniques russes esmenten la seva aparició al segle xviii, però de fet ja abans, el 1635/1636 a les lluites entre kazakhs i uzbeks sobre l'Angren ja s'esmenten als caps dels kurames. Al Kanat de Kokand el nom kurama prengué un sentit geogràfic i administratiu: el camí de Kurama era la ruta entre Kokand i Taixkent pel coll de Kendirdawan; i els kurama com a grup eren dirigits per un bei que residia a la fortalesa de Kereuči, i a aquest càrrec se l'anomenava el "kurama"; quan l'oblast de Sir Darya es va dividir en districtes (uezd) un d'aquestos fou el districte de Kurama (des de 1886 districte de Taixkent) amb seu a Toy-Tübe, vila fundada per Madali Khan de Khokand (1822-1842), si bé en la pràctica el cap del districte residia a Küylük, a la riba del Čirčik. Segons els russos els kurames havien abandonat la vida nòmada i adoptat la forma de vida d'agricultors sedentaris dels sarts, però conservaven certes costums dels seus ancestres. Els kurames habitaven en yurtes com els kazakhs i les seves dones no duien vel. Durant el segle XX la seva divisió en cinc clans es va esvair i la divisió per classes va deixar de tenir sentit en l'estat socialista. Com ètnia van agafar el nom de Kirguís-kurama o Sart-kurama. El seu nombre el 1917 al districte de Taixkent era de 52.335 però el 1920 havia baixat a 49.697; hi havia prop de 10.000 kurames més al districte de Kokand.

## Referències

* ↑ E.J. Brill's first encyclopaedia of Islam, 1913-1936, Volum 4, per Martijn Theodoor Houtsma
# Kuranes

Kuranes és un personatge de ficció creat per H.P. Lovecraft que apareix principalment en dos relats: ''Celephaïs'' i ''The Dream-Quest of Unknown Kadath'' (en català: La recerca onírica de la desconeguda Kadath). "Kuranes" és el nom que es dona a si mateix a les Terres Oníriques, ja que el seu nom real no es revela en cap moment.

## Història

En el món lúcid, Kuranes era un home de Cornualla de classe benestant, d'esperit sensible i fantasiós. Durant la seva infància viatjava regularment a les Terres Oníriques, on aixecà la ciutat de Celephaïs. En arribar a la maduresa, les penúries i responsabilitats de la vida adulta el duran a una malenconia cada cop major, ja que l'únic que ell desitja és tornar a la ciutat de Celephaïs i gaudir de les meravelles del món dels somnis.
La seva obsessió progressiva en les Terres Oníriques i el fort desig de romandre-hi el major temps possible el faran recórrer a les drogues. Això el durà a la despreocupació total de la seva vida mundana i acabarà malvivint en la indigència fins a morir per sobredosi, si bé el seu "jo" oníric (el Kuranes pròpiament dit) es mantindrà viu per sempre més com a rei de la ciutat que va crear en la seva joventut: Celephaïs.
A "La recerca onírica de la desconeguda Kadath", se'l presenta com a amic del també somiador Randolph Carter, a qui intenta ajudar en la seva recerca de la ciutat de Kadath. També se'l presenta com un dels somiadors més poderosos i gaudeix de gran fama entre els pobladors de les Terres Oníriques.

## Referències

* 1 2 Lovecraft, Howard Philips. «Celephaïs (en anglès)». [Consulta: 16 juny 2021].
* ↑ Lovecraft, Howard Philips. «The Dream-Quest of Unknown Kadath (en anglès)». [Consulta: 16 juny 2021].