OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Varon Milanes

El Varon milanes de la lengua de Milan o simplement Varon milanes és un diccionari etimològic del lèxic milanès, dialecte central del llombard occidental. Publicat per primera vegada entre finals del segle xvi i principis del segle xvii, és un dels textos més antics que existeixen en la variant milanesa. El seu autor, Giovanni Capis, hi mostra els orígens llatí i grec del milanès. La referència a Varró que hi ha al títol de l'obra fa referència a l’obra De lingua Latina de l'erudit clàssic.

## Història editorial

El Varon es va imprimir per primera vegada a Pavia a les impremptes de Bartoli. Tanmateix sabem de l'existència d'aquesta primera edició gràcies a la menció que se'n fa a en una segona impresa per Giovanni Giacomo Como a Milà el 1606. Aquesta edició, revisada per Ignazio Albani, també conté el Prissian de Milan de la parnonzia milanesa (Priscià de Milà sobre la pronunciació milanesa), obra de Giovanni Ambrogio Biffi.
El Varon conté prop de 570 paraules clau (paraules o frases) que il·lustren no només el dialecte milanès de l’època, sinó també nombrosos aspectes de la vida de l’època.
Tot i que no està escrit en milanès (a diferència del Prissian), la seva importància per a aquest dialecte llombard i per a la seva literatura és tal que Carlo Porta el cita com el primer dels seus cinc pilars literaris (juntament amb Carl Maria Maggi, Meneghin Balestree, Carl'Antoni Tanz i Giusep Parin), en un dels seus famosos sonets, Varon, Magg, Balestrer, Tanz i Parin, el qual comença de la següent manera:
   Varon, Magg, Balestrer, Tanz e Parin,
   cinqu omenoni proppi de spallera,
   gloria del lenguagg noster meneghin,
   jesuss! hin mort, e inscì nol fudess vera.
L'obra va ser reimpresa en diferents períodes: el 1750 a Milà a la imprempta de Giuseppe Marelli; el 1816 per Francesco Cherubini, al primer dels dotze volums de la seva col·lecció de les millors obres escrites en milanès; el 1901 per Ferdinando Fontana dins la seva Antologia Meneghina. La darrera reedició apareguda la va revisar el filòleg varès Dante Isella el 2005, en la que hi va afegir un ampli ventall d'entrades que es repeteixen en els diversos autors milanesos, des de Bonvexin de la Riva fins a Delio Tessa.

## Referències

* ↑ «CAPIS, Giovanni» (en italià). Treccani. [Consulta: 11 gener 2021].
* ↑ Maggi i Ravasi, 1999, p. 2.

## Edicions del Varon Milanes

* Capis, Giovanni. Varon Milanes de la lengua de Milan e Prissian de Milan de la parnonzia milanesa (en llombard). Milà: Giovanni Jacomo Como, 1606.
* Capis, Giovanni. Varon Milanes de la lengua de Milan e Prissian de Milan de la parnonzia milanesa (en llombard). Milà: Giuseppe Marelli, 1750.
* Capis, Giovanni. Varon milanes de la lengua de Milan. Einaudi, 2005. ISBN 88-06-17661-7.

## Bibliografia

* Isella, Dante. Lombardia stravagante. Testi e studi dal Quattrocento al Seicento tra lettere e arti (en italià). Torí: Einaudi, 2005. ISBN 88-06-17661-7.
* Maggi, Carlo Maria; Ravasi, Gianfranco. Carlo Maria Maggi e la Milano di fine '600 nelle "Commedie" e nelle "Rime" (en italià). Di Baio Editore, 1999. ISBN 9788870806793.
# Verònica afil·la

La verònica afil·la (Veronica aphylla), és una petita herba del gènere Veronica que actualment s'inclou dins de la família de les plantaginàcies. És un oròfit centroeuropeu que viu als Alps, als Abruços i (a la península Ibèrica) als Pirineus i la serralada cantàbrica.

## Descripció

És una planta herbàcia perenne que pot assolir una alçada de 3 a 8 centímetres, amb una tija molt curta on surten les fulles semblant totes basals, pubescents, el·líptiques o ovalades, de 4 a 10 mil·límetres d'amplada i 8 a 15 mil·límetres de llarg. De l'axil·la de les fulles apareix normalment un únic raïm llargament pedunculat que sembla una tija sense fulles (d'aquí ve el nom científic aphylla, que vol dir "sense fulles"), i que porta poques flors (entre 2 a 5).

## Ecologia i distribució

És una espècie més aviat rara,que viu a l'alta muntanya, als Pirineus, en indrets calcaris on la neu s'acumula fins tard, ja entrat l'estiu. També es pot trobar en indrets rocosos i relleixos de roques a l'estatge alpí. Les espècies de congesteres (com la verònica afil·la) són molt menudes i necessiten créixer ràpidament per completar el seu cicle vital en el breu espai de temps que tenen fins que torni a nevar.

## Vegeu també

Verònica alpina viu també en indrets d'alta muntanya semblants, però sobre sòls àcids (sobre roques silíciques o terrenys descarbonatats).

## Referències

* 1 2 Josep Vigo Bonada. L'Alta muntanya catalana. Flora i Vegetació. Centre Excursionista de Catalunya i Institut d'Estudis Catalans, 2008 (2a edició), pàg.283. ISBN 9788492583249.
* ↑ Mª Montserrat Martínez i José Ángel Sánchez. «19. Veronica L.» (en castellà). Flora Ibérica. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ Oriol de Bolòs i Josep Vigo. Flora dels Països Catalans. Barcelona: Ed. Barcino, 1995, p. Vol.III, pàg.449. ISBN 84-7226-657-5 (Vol. III).
# Vairaatea

Vairaatea és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. Administrativament és una comuna associada a la comuna de Nukutavake, atol del qual es troba a 41 km a l'est. Està situat a 180 km al sud-est d'Hao.

## Geografia

L'atol està format per dos illots, amb un pas navegable a la llacuna interior. La superfície total és de 3 km².
La vila principal és Ahurua, i la població total era de 57 habitants al cens del 2012.

## Història

Va ser descobert per Pedro Fernández de Quirós, el 1606, que el va anomenar San Miguel Arcángel. Altres noms històrics són: Lord Egmont i Industriel.

## Referències

* ↑ «VAIRAATEA». Circonscription des îles Tuamotu et Gambier. [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ «Population». Institut de la statistique de la Polynésie française. Arxivat de l'original el 11 d’abril 2020. [Consulta: 22 setembre 2014].
* ↑ Maude, H.E. Spanish discoveries in the Central Pacific. A study in identification Journal of the Polynesian Society, Wellington, LXVIII, 1959, p.284-326.
# Vendelin Jurion

Vendelin Jurion (Bitburg, 4 de juny de 1806 - ?, 10 de febrer de 1892) fou un polític i jurista luxemburguès. Va ser president del Consell d'Estat de Luxemburg, càrrec que va exercir des del 15 de març de 1871 fins al 15 de març de 1872.
Jurion va néixer el 4 de juny 1806 a Bitburg, actual Alemanya, però aleshores era una part del departament francès de Forêts -i, fins a la seva annexió per part de França, del Ducat de Luxemburg-. Jurion es va convertir en advocat defensor al tribunal de districte de Diekirch, i més tard de la ciutat de Luxemburg. Va ser l'alcalde de Diekirch, quan es va formar el consell municipal.
El 1843, va entrar a l'administració de Luxemburg. Va ser escollit el 1848 per representar el cantó de Diekirch a l'Assemblea Constituent. Quan la primera constitució de Luxemburg va ser promulgada, va ingressar a la Cambra de Diputats i va servir en el gabinet del Primer Ministre Gaspard-Théodore-Ignace de la Fontaine com a Administrador General d'Interior. Va tornar al govern amb aquest mateix càrrec sota Charles-Mathias Simons (1853-1856).

## Referències

* ↑ «Membres depuis 1857» (en francès). Consell d'Estat. Arxivat de l'original el 2009-11-03. [Consulta: 11 juliol 2015].
* ↑ (francès)/(alemany) «Mémorial A, 1848, No. 38» (PDF) (en francès/alemany). Service central de législation. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 11 juliol 2015].
# Vendenheim

Vendenheim (en alsacià Vangene) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2004 tenia 5.720 habitants.
Forma part del cantó de Brumath, del districte d'Estrasburg i de la Strasbourg Eurométropole.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.263 | 2.772 | 3.457 | 3.520 | 5.193 | 5.597 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1945-1977 | Jean Holweg |
| 1977-1995 | Théodore Steck |
| 1995-2001 | Joseph Steinmetz |
| 2001- | Henri Bronner |
# Viquidites

Viquidites (originalment, Wikiquote, en anglès) és un projecte de la Fundació Wikimedia sobre el programari MediaWiki. Basat en una idea de Daniel Alston i implementat per Brion Vibber, la finalitat del projecte és de produir conjuntament un recull de dites i frases de persones i llibres, i donar detalls d'aquests. Tot i que hi ha moltes col·leccions de dites i frases a Internet, Viquidites és distingit per estar d'entre els pocs en què els visitants poden contribuir en el projecte. Inicialment, el projecte va ser creat en anglès, però a partir del juliol del 2004 se'n van anar afegint en altres llengües, i, concretament, el 23 d'agost del 2004 es va obrir la versió en català. El primer article creat a Viquidites fou Groucho Marx el 24 d'agost de 2004.

## Història, pas a pas

* 27 de juny de 2003 - Temporalment posat al domini de la Viquipèdia en Wolof (wo.wikipedia.com)
* 10 de juliol de 2003 - Domini propi: quote.wikipedia.org
* 17 de juliol de 2004 - S'afegeixen noves llengües.
* 23 d'agost de 2004 - Comença la versió en català.
* 24 d'agost de 2004 - Primer article de Viquidites: Groucho Marx.
* Abril de 2006 - La versió en francès tanca per raons legals.
* 4 de desembre de 2006 - Es torna a iniciar la versió en francès.
* 28 de maig de 2013 - La versió en català assoleix els 1000 articles amb la paraula Biblioteca
* 1 d'octubre de 2015 - La versió en català assoleix els 2000 articles amb la paraula Rellotge
* 26 de setembre de 2016 - Viquidites estrena nova portada i portals paremiològics
* 9 de desembre de 2017 - La versió en català assoleix els 3000 articles amb la paraula Llaç

## Cooperació multilingüe

Al Juliol del 2004, hi havia uns 70 sub-dominis:
* Afrikaans: Wikiquote
* Àrab: ويكي الاقتباس
* Búlgar: Уикицитат
* Català: Viquidites
* Xinès: 维基语录
* Danès: Wikiquote
* Holandès: Wikiquote
* Anglès: Wikiquote
* Francès: Wikiquote
* Alemany: Wikiquote
* Grec: Βικιφθέγματα
* Indi: Wikiquote
* Hebreu: ויקיציטוט
* Hongarès: Wikidézet
* Italià: Wikiquote
* Japonès: ウィキクォート
* Coreà: 위키인용집
* Llatí: Vicicitatio
* Malai: Wikiquote
* Marathi: Wikiquote
* Punjabi: Wikiquote
* Pushto: Wikiquote
* Persa: ویکی‌گفتاورد
* Polonès: Wikicytaty
* Portuguès: Wikiquote
* Romanès: Wikicitat
* Rus: Викицитатник
* Castellà: Wikiquote
* Tàmil: விக்கி மேற்கோள்
* Telugu: వికీవ్యాఖ్య
* tailandès: วิกิคำคม
* Turc: Vikisöz
* Urdu: Wikiquote

## Referències

* ↑ «Wikiquote Statistics - Tables - Catalan» (en anglès). Wikimedia, 01-09-2017. [Consulta: 9 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Pàgina principal de Viquidites
# Vipsani Àtic

Vipsani Àtic (en llatí: Vipsanius Atticus) va ser un retòric romà, deixeble d'Apol·lodor de Pèrgam.
Solament és conegut per una breu referència de Sèneca el Vell. Tal com Sèneca dona la notícia, han sorgit controvèrsies sobre qui era aquest Àtic. S'ha cregut que podria ser fill de Marc Vipsani Agripa, casat amb Pompònia Àtica, la filla de Tit Pomponi Àtic, i que, per tant, portaria el sobrenom del seu avi. Una altra teoria el suposa el pare de Marc Vipsani Agripa, però cap d'aquestes dues tenen gaire versemblança. Una tercera teoria diu que es tractaria d'un error en el text de Sèneca, i que s'hauria de llegir Dionisi Àtic, justament un altre deixeble d'Apol·lodor de Pèrgam.

## Referències

* ↑ Sèneca, Controvèrsies, II 5.11.
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/430?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=AtticusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 415. ]
* ↑ «Apollodoros 64». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# Violer

«Violer» té aquests significats:
* Lutier o guitarrer
* Plantes del gènere Viola, conegudes també com a "violes" o "violetes":
** Violer d'olor, violer o viola (Viola odorata)
** Violer d'alzinar (Viola alba)
** Violer silvestre (Viola sylvestris)
* Plantes del gènere Matthiola:
** Violer de flor menuda (Matthiola parviflora)
** Violer marí (Matthiola sinuata)
** Violer blanc o violera del pom (Matthiola incana)
** Violer trist (Matthiola fruticulosa)
** Violer lívid (Matthiola lunata)
* Altres:
* Violer groc (Cheiranthus cheiri)
* Violer de Maó (Malcolmia maritima)
* Violer de Sant Josep (Primula latifolia)
# Via Letona

Via Letona (letó Latvijas Ceļš) va ser un partit polític de Letònia d'ideologia liberal de centredreta dirigit per Ivars Godmanis. Fou fundat el 25 de setembre de 1993 per antics activistes del Front Popular de Letònia i exiliats que havien retornat quan es proclamà la independència de Letònia. A les eleccions de 1993 va obtenir el 32,4% i fou el partit principal en la coalició de govern.
Després, però, la seva popularitat declinà. Va treure el 14,6% dels vots a les eleccions de 1995 i el 18,0% a les de 1998. Malgrat això, encara s'ha mantingut com una podersa força política i ha participtat en tots els governs de coalició de Letònia de juliol de 1993 a novembre de 2002. Quatre membres del partit han estat primers ministres: Valdis Birkavs (de 1993 a 1994), Māris Gailis (de 1994 a 1995), Vilis Krištopans (de 1998 a 1999) i Andris Bērziņš (de 2000 a 2002). Un cinquè primer ministre, Ivars Godmanis, es va unir al partit en acabar el seu primer mandat.
A les eleccions de 2002 va caure al 4,9% i no va obtenir representació parlamentària. Això provocà la marxa de molts dels seus dirigents a altres partits. A les eleccions europees de 2004 es va recuperar una mica (6,5%) però es va plantejar la incògnita sobre el seu futur. Per això a les eleccions de 2006 es va presentar en coalició amb el Partit Letònia Primer. Van obtenir 10 escons, cosa que els va permetre participar en la coalició de govern i Ivars Godmanis ocupà la cartera d'interior i fou novament primer ministre de desembre de 2007 a febrer de 2009. El 25 d'agost de 2007 el partit va integrar-se en el nou partit LPP/LC, format pels integrants de la coalició electoral que van participar en les eleccions de 2006.

## Resultats electorals
### Eleccions legislatives

| Any | Vots | Vots | Vots | Escons | Escons | Pos. | Govern |
| Any | # | % | ± | # | ± | Pos. | Govern |
| 1993 | 362,473 | 32.4 | 32.4 | 36 / 100 | Nou | 1r | Coalició |
| 1995 | 139,929 | 14.7 | 17.7 | 17 / 100 | 19 | 3r | Coalició |
| 1998 | 173,420 | 18.1 | 3.4 | 21 / 100 | 4 | 2n | Coalició |
| 2002 | 48,430 | 4.9 | 13.2 | 0 / 100 | 21 | 7è | Oposició |

## Enllaços externs

* Web oficial
# Via Mala

Via Mala, o Viamala, és el nom que rep una secció de pista abans notòria, d'origen romà, situada al cantó suís dels Grisons, al coll de San Bernardino entre els pobles de Thusis i Zillis Reisch, ja que travessa la gola del Hinterrhein.
L'antiga via romana, més aviat un camí de bast, connectava Helvècia amb Gènova passant per Milà, Pavia i Tortona. En llatí es coneixia amb els noms de Via Zoia o Via Drusilla Augusta.

## Vegeu també

* Llista de vies romanes
# Vivian Sevenich

Vivian Sevenich (Winterswijk, 28 de febrer de 1993) és una jugadora de waterpolo neerlandesa que va jugar al Centre Natació Mataró del 2020 al 2024. Va participar al Campionat d'Europa de waterpolo femení de 2018.

## Referències

* ↑ «EK-selectie waterpolodames bekend». knzb.nl, 04-07-2018. Arxivat de l'original el 26 de juliol 2018. [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ Pérez, Marta. «Vivian Sevenich y la Final Four, una preparación a conciencia para una segunda oportunidad» (en castellà). Mundo Deportivo, 19-04-2024. [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ Pérez, Marta. «La despedida perfecta de Vivian Sevenich: "Es un final que solo puedes soñar"» (en castellà). Mundo Deportivo, 31-05-2024. [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ «Team Roster». wp2018bcn.microplustiming.com, 16-07-2018.
# Vicenç i Antoni Real i Vernis

Vicenç i Antoni Real i Vernis (Vic, segle XVI) foren escultors i eren germans.
Fills de Josep Real i Homs, que aprengué l'ofici amb Jacint Moretó. Són els escultors més importants de Vic del segle xviii i els més representatius del famós taller dels Real. Entre les seves obres destaquen el retaule del Carme de Vic, el de la Casa natalícia de sant Miquel del Sants, el de la parroquial de Sant Andreu de Gurb i l'altar major de l'església dels Dolors. Vicenç morí el 1722 i Antoni el 1797. Continuaren el taller Francesc i Josep, fills de Vicenç, i Joan, fill d'Antoni, el qual sols tingué una filla, que es casà amb Josep Gros i Oliveres. El seu fill, Josep Gros i Real (1798 – 1867), i el seu net Josep foren els últims representants de la dinastia d'escultors.

## Bibliografia

* MIQUEL S. SALARICH I TORRENTS i MIQUEL S. YLLA-CATALÀ I GENÍS «Vigatans Il·lustres». Publicacions del Patronat d'Estudis Ausonencs Vic. Núm. 5-6.
# Vlad Zografi

Vlad Zografi (nascut el 1960) és un dramaturg romanès contemporani.

## Obra dramàtica

* Petru sau petele din soare. 2007
* Orgasm.
* Isabela, dragostea mea. 1996
* Oedip la Delphi. 1997
* Regele şi cadavrul. 1998
* Viitorul e maculatura. 1999
* America şi acustica. 2007
# Vladan Kujović

Vladan Kujović (Niš, 23 d'agost de 1978) és un futbolista serbi, que ocupa la posició de porter. També disposa de la nacionalitat belga.
Comença la seua carrera al FK Radnički Niš, i el 1997 marxa a l'Eendracht Aalst de la lliga belga, on roman cinc anys. Entre 2002 i 2007 marxa als Països Baixos, per jugar amb el Roda JC. Després d'una breu estada al Llevant UE, hi retorna a Bèlgica per jugar amb el Lierse S.K..

## Referències

* ↑ Vladan Kujović a BDFutbol
* ↑ «Vladan Kujovic» (en castellà). elmundo.es. [Consulta: 27 febrer 2017].
* ↑ Vladan Kujović, Fitxa a Soccerway
* ↑ Vladan Kujović estadístiques i biografia a FootballDatabase.com
* ↑ Vladan Kujović – Fitxa i estadístiques a la UEFA

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Volkswagen Passat

El Volkswagen Passat és un automòbil de turisme del segment D produït pel fabricant alemany Volkswagen des de l'any 1973. Segons la carrosseria, l'època i el mercat, diferents variants van ser venudes sota altres denominacions, com Santana, Quantum, Dasher, Magotan i Corsar. El Passat també es va vendre entre els anys 1987 i 1991 a l'Argentina on es va fabricar sota la denominació Carat.
El Passat abasta sis generacions, llençades al mercat des de l'any 1973. Les quatre primeres van ser reestilitzades als anys 1977, 1985, 1994 i 2004; aquests canvis van ser publicitats per Volkswagen com a noves generacions. L'any 2009 fou llançada com a versió separada el Volkswagen Passat CC, una versió més gran que l'actual sisena generació del Passat i que se situa entre aquesta i el Volkswagen Phaeton.

## Referències

* ↑ «VW's new midsize sedan is updated Passat, adds TDI option» (en anglès). CNET. [Consulta: 21 març 2024].
* ↑ Lorente, Miguel. «Estos son los 5 Volkswagen más emblemáticos de la historia» (en castellà), 17-07-2018. [Consulta: 7 juliol 2024].
* ↑ Bomey, Nathan. «Volkswagen Passat discontinued: Another sedan is killed as cars give way to SUVs» (en anglès americà). USA TODAY. [Consulta: 13 desembre 2021].
* ↑ Lavrinc, Damon. «Volkswagen drops "Passat" sticks with "CC" for new sedan» (en anglès). [Consulta: 7 juliol 2024].
# Viero

Viero, Berio o Vero va ser un llogaret de la Rioja situada a mig camí d'Entrena i Medrano.
Entre els segles xi i xii va ser un llogaret florecient, fins que les guerres pel territori entre els reis Sanç VI de Navarra i Alfons VIII de Castella van fer que els seus habitants anessin emigrant a la seva veïna localitat d'Entrena que llavors estava amuratjada. Allí es van assentar a la zona suroccidental del turó El Conjuro, creant fins i tot la seva pròpia parròquia Santa María dels Àngels de Viavero que segurament es trobés en l'emplaçament de l'actual Convent de Santa Clara.
L'únic record que queda d'aquesta vila és el terme "Barrivero" dins de la jurisdicció d'Entrena.
# Perla carletoni

Perla carletoni és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: l'Índia.

## Referències

* ↑ Geoffroy, 1762. Histoire abrégée des insectes qui se trouvent aux environs de Paris; dans laquelle ces animaux sont rangés suivant un ordre méthodique 2:229.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Banks, 1920. Bull. Mus. Comp. Zool. 64(3):319.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Checklist of Indian Stoneflies (Insecta: Plecoptera) (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:499.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Li Wenliang

    En aquest nom xinès, el cognom és Li.
Li Wenliang (xinès simplificat: 李文亮, pinyin: Lǐ Wénliàng; Beizhen, 12 d'octubre de 1986 – Hospital Central de Wuhan, 7 de febrer de 2020) va ser un oftalmòleg xinès de l'Hospital Central de Wuhan, un dels primers metges que van alertar sobre el risc del coronavirus, el 30 de desembre de 2019.
El 3 de gener de 2020, la policia de Wuhan el va convocar i amonestar per "fer comentaris falsos a Internet". Li va tornar a treballar, però va contreure el virus d'un pacient infectat i va morir a causa de la malaltia el 7 de febrer de 2020. A Wuhan, és considerat per alguns un heroi local i símbol del desafiament al controlat discurs oficial.

## Referències

* ↑ «Confirmada la mort del metge de Wuhan que va advertir del coronavirus». CCMA, 06-02-2020. [Consulta: 8 febrer 2020].
* ↑ «Mor per coronavirus el metge xinès que va alertar de la possible epidèmia i el van reprimir», 02-06-2020. [Consulta: 8 febrer 2020].
* ↑ 324cat. «Un any de la mort del metge xinès que va alertar del coronavirus contra el silenci oficial», 06-02-2021. [Consulta: 6 febrer 2021].
# Fèlix Oliver i Fortis

Fèlix Oliver i Fortis (el Masnou, Maresme, 14 de juliol de 1856 - Montevideo, Uruguai, 28 de desembre de 1934) va ser un comerciant i director de cinema català, pioner del cinema a l'Uruguai.
Els seus pares van ser Joan Oliver i Concepció Fortis. El seu pare es dedicava al comerç marítim, professió en la qual Fèlix es va introduir des dels 12 anys. Oliver deixà el Masnou amb la seva família el 1874, primer viatjant als Estats Units i després a diversos països del Carib; finalment s'establiren a l'Uruguai, on es dedicaren als negocis. Fèlix Oliver treballà també com a pintor decoratiu.
El 1898, en un dels seus viatges a Madrid i París, descobrí el cinematògraf i a la tornada portà una càmera i un projector comprats als germans Lumière amb què filmà les primeres escenes de cinema rodades a l'Uruguai. La seva pel·lícula més coneguda és Una carrera de ciclismo en el Velódromo de Arroyo Seco, una cursa de bicicletes filmada el 1898, a la qual seguiren Juego de niñas i Fuente del Prado. Va instal·lar igualment el 1899 un saló de cinema a Montevideo i el 1900 va conèixer Georges Méliès i va aprendre trucs que li permeteren de fer cinema còmic. Les seves pel·lícules, pioneres del cinema uruguaià, es troben a la Cinemateca Uruguaiana.

## Referències

* ↑ Muray, Joan «Fèlix Oliver i Fortis, pioner del cinema a l'Uruguai». Gent del Masnou, 332, 01-06-2015.

## Bibliografia

* ÁLVAREZ, José Carlos. Breve Historia del cine Uruguayo. Montevideo. Cinemateca Uruguaya, 1957.
* LEPRA, Juan Pablo. Navegar en Imágenes: La historia de Félix Oliver y los primeros años del cine en el Uruguay. Universitat Catòlica de l'Uruguai, 2002.

## Enllaços externs

* Biografia de Fèlix Oliver a "Victorian-cinema"