OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marlton (Nova Jersey)

Marlton és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 10.260 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marlton tenia 10.260 habitants, 4.097 habitatges, i 2.728 famílies. La densitat de població era de 1.222,7 habitants/km².
Dels 4.097 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,3% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 33,4% no eren unitats familiars. En el 28,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 34,8% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.271 $ i la renda mediana per família de 61.217 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.905 $ mentre que les dones 31.798 $. La renda per capita de la població era de 25.145 $. Aproximadament el 2,1% de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marlton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marlton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Autafond

Autafond és un municipi dintre del districte de Sarine en el cantó de Fribourg, a Suïssa.
L'1 de gener de 2016, Autafond va ser annexionat pel municipi de Belfaux.

## Història

La primera vegada que Autafond va ser esmentat va ser el 1236 com a Auta-fonz.

## Geografia

El 2009, Autafond va tenir una àrea de 2.4 quilòmetres quadrats. D'aquesta àrea, 161 quilòmetres quadrats o el 66,5% és utilitzat per propòsits agrícoles, mentre que el 73 quilòmetres quadrats o el 30.2% és bosc. De la resta de l'àrea, 9 quilòmetres quadrats o el 3,7% és construccions (edificis o carreteres).
De l'àrea construïda, l'allotjament i els edificis són el 0.8% i la infraestructura de transport és el 2,1%. Fora de la terra construïda, el 28,1% de l'àrea de terra total és fortament boscosa i el 2,1% és cobert amb horts o grups petits d'arbres. De la terra agrícola, el 38% és utilitzat per fer créixer collites i el 27,7% són pastures.
El municipi està localitzat en el districte de Sarine.

## Demografia

Autafond tenia una població (2014) de 68 habitants. El 2008, el 5,8% de la població eren residents al estranger.
La majoria de la població (2000) parlava francès (69 habitants o el 85.2%) sent la seva primera llengua, amb la resta que parla alemany.
El 2008, a la població el 55,8% eren homes i el 44,2% eren dones.
La població històrica és donada en el gràfic següent:

## Política

En les eleccions federals el partit més popular era el CVP que va rebre el 41.7% dels vots. El pròxims tres partits més populars eren el SVP (22.3%), el FDP (21.7%) i el SP (4.7%).

## Economia

A 2010, Autafond va tenir un índex d'atur del 2%. A 2008, 20 persones va emprar en el sector econòmic primari i aproximadament 7 negocis van implicar en aquest sector. Ningú va ser emprat en el sector secundari o el sector terciari.

## Religió

Del cens del any 2000, 67 habitants o el 82.7% era Catòlic Romà, mentre 12 habitants o el 14.8% pertany a l'església reformada suïssa. 1 habitant (o aproximadament 1.23% de la població) no pertanyia a cap església, és agnòstic o ateu, i 1 habitant (o aproximadament el 1.23% de la població) no va contestar el qüestionari.

## Educació

A Autafond aproximadament 24 habitants o el 29.6% de la població ha completat la educació secundària superior no obligatòria, i 7 habitants o el 8.6% ha completat l'educació més alta addicional (qualsevol universitari o un Fachhochschule).
A data del any 2000, hi hi havia 17 estudiants d'Autafond que van assistir a escoles a fora del municipi.

## Referències

* 1 2 Autafond en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
* 1 2 Swiss Federal Statistical Office-Land Use Statistics 2009 data (alemany) consultat el 25 març 2010
* ↑ Swiss Federal Statistical Office Error a la plantilla webarchive: Revisau |url= value. Empty. consultat el 1 desembre 2011
* ↑ Swiss Federal Statistical Office - Statweb (alemany) consultat el 24 juny 2010
# Jalori

* Aquest article tracta sobre la serralada de Jalori a Himachal Pradesh. Si cerqueu la ciutat al Rajasthan, vegeu «Jalore».
Jalori o Sriket és una serralada muntanyosa al districte de Kangra a Himachal Pradesh, una e les petites serres de la gran cadena dels Himalaies. Queda separada dels Himalaies Exteriors o serralada de Dhaola Dhar per una gorga del riu Beas (Bias) i forma la divisió entre els afluents d'aquest riu i el Sutlej. Els passos principals són el Jalori (3.404 msnm) que duu a Simla, i el Basleo (3.373 msnm), que porta a Rampur.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Cal Salvadoret

Cal Salvadoret és una casa d'Ivorra (Segarra) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge exempt de planta rectangular, realitzat amb carreus de pedra regulars de mitjanes dimensions de pedra calcària, exceptuant els extrems de l'edifici i algunes de les obertures que estan realitzats amb carreus regulars de majors dimensions de pedra sorrenca, cobert a una sola vessant i estructurat amb planta baixa, primer pis i golfes.
A la planta baixa de la façana principal trobem la porta d'accés amb llinda superior i brancals motllurats realitzats amb carreus de grans dimensions de pedra sorrenca, amb la presència d'un arc de descàrrega a la part superior, acompanyada a la seva esquerra per dues obertures de petites dimensions realitzades també amb pedra sorrenca.
Al primer pis trobem diferents tipus d'obertures, a la dreta apareix una finestra de les mateixes característiques que les situades a la planta baixa, possiblement contemporànies a la construcció de l'edifici, mentre que damunt de la porta d'accés trobem una obertura de mitjanes dimensions amb llinda superior, acompanyada per quatre obertures més al costat esquerre de les mateixes característiques, agrupades de dos en dos, on una és de menors dimensions, obertures posteriors a la construcció de l'edifici.
A les golfes apareixen quatre obertures de petites dimensions, algunes d'elles tapiades i també obertes posteriorment.
A la façana lateral destaquen dues obertures a la planta baixa de les mateixes característiques que les situades a la façana principal, amb la presència d'un balcó amb llinda superior i una finestra tapiada al primer pis, i a les golfes dos obertures, una de mitjanes dimensions amb llinda superior i l'altra de menors dimensions.
A la façana posterior, a la planta baixa es troba la porta d'accés situada a la dreta amb llinda superior i brancals realitzats amb pedra sorrenca, flanquejada per quatre obertures realitzades amb pedra sorrenca i motllurades.
Al primer pis i les golfes encara es pot observar les restes del que hauria estat una doble galeria de cinc arcs, actualment tapiats o bé reaprofitats com a obertures.

## Història

L'edifici fou bastit originàriament per a ser una fàbrica tèxtil, per això se'l coneix també com "la Fàbrica".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Cal Salvadoret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Afrodísion

Afrodísion (grec antic: Ἀφροδίσιον, 'temple d'Afrodita', 'Afrodísion') és el nom que reberen diversos indrets a l'antiguitat, relacionats amb algun temple dedicat a la deessa Afrodita:
* Afrodísion (1), antiga població de Xipre
* Afrodísion o Afrodísias (2), nom antic d'un cap al sud de la península de Cnidos i relacionat amb el culte a l'Afrodita de Cnidos
* Afrodísion (3), antiga població d'Arcàdia, segons Pausànies
* Afrodísion (4), nom d'un alzinar d'Arcàdia, segons Pausànies
* Afrodísion (6), antiga població de la costa de Numídia a prop d'Hipona, segons Claudi Ptolemeu
* Afrodísion (7), antiga població de la costa de Numídia, entre Siagu i Hadrumet, segons Claudi Ptolemeu
* Afrodísion (8), nom d'una muntanya a la Hispània Ulterior, segons Apià
* Afrodísion (9), nom grec del cap del punt més occidental dels Pirineus
* Afrodísion (10) o Afrodisió (grec antic: Ἀφροδισιών), nom d'un mes del calendari de Iasos i de Magnèsia

## Vegeu també

* Afrodisi
* Afrodísies
* Afrodísias (desambiguació)
* Afroditòpolis

## Notes

Els nombres entre parèntesis fan referència a les entrades del Pauly-Wissowa.
# Marks

Marks - Маркс (rus) - és una ciutat de l'óblast de Saràtov, a Rússia.

## Geografia

Marks es troba a la riba esquerra del Volga, a 55 km al nord-est de Saràtov i a 751 km al sud-est de Moscou.

## Història

L'origen de la vila es remunta a una colònia alemanya, anomenada Baronsk, fundada el 1767 per alemanys de Brabant. Fou rebatejada Iekaterinenstadt en honor de Caterina II. El 1918 aconseguí l'estatus de ciutat i el 1920 fou rebatejada Marxstadt, en honor de Karl Marx. El 1941, durant la russificació dels topònims alemanys, Marxstadt esdevingué Marks.
Viccionari
# Platja de Rodiles

La platja de Rodiles és una platja del litoral oriental asturià pertanyent al concejo de Villaviciosa, localitzada en el costat oriental de la desembocadura de la ria de Villaviciosa. L'extrem occidental de la Platja de Rodiles es comunica amb la Platja de Misiego, situada en el delta de la ria. En l'altre costat de la desembocadura de la ria, es troba la Platja de El Puntal.
La Platja de Rodiles té una longitud aproximada de 1.000 m. És una platja de sorra fina i torrada. Apta per a la pràctica de diversos esports, principalment el surf, la qual cosa al costat de la bellesa del paisatge atreu a un gran nombre de turistes convertint-la en una platja molt popular que compta amb nombrosos serveis com a àrea de pícnic, quiosc, restaurants, càmping, condícies, dutxes, vestidors, servei de neteja, aparcament, lloc de la Creu Vermella i equip de salvament. Compta també amb un ampli berenador situat en una frondosa pineda d'eucaliptus que s'estén al llarg de tota la platja i que està perfectament condicionat per a menjars campestres i zones de descans.
Rodiles és un tram del litoral de la Costa del Juràssic Asturiana (o Costa dels Dinosaures), àrea de gran interès arqueològic a causa de la troballa de nombrosos jaciments del període juràssic formats per roques en les quals es troben impreses petjades de Dinosaures. Els jaciments dels penya-segats propers a Tazones i els jaciments d'icnites de Villaviciosa, es troben molt propers a ella.
La Platja de Rodiles pertany a la Reserva Natural Parcial de la Ria de Villaviciosa, dintre de la conceguda Costa oriental d'Astúries.
En l'àmbit de l'esport del surf, l'ona produïda en la desembocadura de la ria coneguda com 'la Barra' està inclosa dins de les 100 millors ones del món i entre les 4 millors d'Europa i porta a la comarca turisme de tot el món . Per desgràcia aquest indubtable atractiu turístic té els dies explicats per una desafortunada decisió política de dragar la bocana per donar sortida a un projecte de pantalans per a iots esportius i de luxe.

## Serveis

* Lavabos
* Aparcaments
* Dutxes
* Telèfon
* Papereres
* Servei de neteja
* Passarel·les d'accés
* Servei de Salvament
* Quiosquets

## Referències

* 1 2 «Playa de Rodiles en Villaviciosa, playas de Asturias» (en espanyol europeu). [Consulta: 25 octubre 2018].
* ↑ «Playa de Rodiles (Villaviciosa) - Playas Asturianas - La Nueva España». [Consulta: 25 octubre 2018].
* ↑ «desdeasturias.com - La playa de Rodiles» (en espanyol europeu). [Consulta: 25 octubre 2018].
* ↑ Datos del Ministerio de Medio Ambiente y Medio Rural y Marino

## Vegeu també

* Mancomunitat Comarca de la Sidra

## Enllaços externs

* Fotos i vídeo de la platja Arxivat 2006-05-16 a Wayback Machine.
* Informació de surf sobre la platja Arxivat 2008-04-12 a Wayback Machine.
# Joaquín Castellanos

Joaquín Castellanos (Salta, 21 d'abril del 1861 - Buenos Aires, 28 de setembre del 1932) fou un polític, advocat, periodista i poeta argentí del segle xix i XX. Va exercir la docència a la Universitat del Litoral. Un passatge de la ciutat de Buenos Aires rep el nom Joaquín Castellanos en homenatge a la seva tasca.
Castellanos estudià a Rosario adherint-se de ben jove a la lluita política. Va actuar al costat dels rebels porteños al costat de Carlos Tejedor, en la revolució del 80. Va ser ferit en una cama el que li va causar una discapacitat permanent. Va prendre part en les revolucions de 1890 i 1893. Va exercir el periodisme. Va estar al costat de Leandro N. Alem i va ser bandejat a Montevideo. D'aquella època és la seva composició més recordada, El borracho. Va tornar a Buenos Aires i va publicar Ojeadas literarias. Va ser director del periòdic El Argentino.
Va ser elegit diputat de la legislatura bonaerense. Es va doctorar en lleis en 1896 amb la tesi Cuestiones de derecho público. Va ser el primer docent de la càtedra d'Història Argentina i Literatura Americana de la Facultat de Filosofia i Lletres de la Universitat de Buenos Aires. Va ser ministre de govern de Bernardo de Irigoyen en 1898. Va ser docent a Jujuy i a La Plata. El 1900 va ser diputat al Congrés de la Nació sense abandonar la seva carrera periodística ni literària. Va ser novament electe diputat el 1914 i el 1919 va ser governador de la província de Salta, el primer d'origen radical, no va poder concloure el mandat a causa de turbulències polítiques.
Va publicar els següents llibres:
* Marcas a Fuego
* Acción y pensamiento
* El limbo
* "El borracho"

## Referències

* 1 2 3 «Un reportaje en homenaje a Joaquín Castellanos». Academia Argentina de Letras. [Consulta: 1r gener 2024].
* 1 2 «Joaquín Castellanos, el legado de un visionario salteño». Radio Nacional Tartagal, 30-09-2022 [Consulta: 1r gener 2024].
* ↑ «Joaquín Castellanos». Rinconete. Centro Virtual Cervantes - Instituto Cervantes, 08-02-2005. [Consulta: 1r gener 2024].
* ↑ «Joaquín Castellanos (1861-1932)». Efemérides Radicales. Unión Cívica Radical. [Consulta: 1r gener 2024].

## Bibliografia

* Cutolo, Vicente, Buenos Aires: Historia de las calles y sus nombres, Editorial Elche. Buenos Aires, 1994. Vol. I y II. ISBN 950-99212-0-3.
# Chhattisgarh Mukti Morcha

Chhattisgarh Mukti Morcha (Chhattisgarh Liberation Front, Front d'Alliberament de Chhattisgarh) és un partit polític de l'Índia, a l'estat de Chhattisgarh. El 3 de març de 1977 es va fundar el Chhattisgarh Mines Shramik Sangh (Chhattisgarh Mines Workers' Union) per Shankar Guha Niyogi. Aquest sindicat va formar el 1982 un front polític amb el nom de Chhattisgarh Mukti Morcha, amb la idea de lluitar per la identitat de la població de la regió sense pronunciar-se en la seva conversió en estat, i per millorar les condicions de treballadors i pagesos; va fer campanyes contra l'abús de l'alcohol i altres projectes socials incloent el finançament d'un hospital per treballadors o els transgènics. El fundador fou assassinat a Bhilai el 1991.
La primera bandera va ser vermella sobre verd; al segle xxi la bandera va passar a ser verda, amb la fletxa adivasi en blanc al centre, i les lletres CMM també en blanc.

## Enllaços externs

* Article sobre el CMM. New Chhattisgarh in New India
# Ricard Palacín i Soldevila

Ricard Palacín i Soldevila (Lleida, Segrià, 18 d'agost de 1888 - Lleida, Segrià, 2 de juliol de 1933) fou un advocat i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la Segona República.

## Biografia

Fou membre del Col·legi d'Advocats de Lleida. El 1915 fou un dels fundadors de la Joventut Republicana de Lleida i de 1917 a 1923 fou paer de Lleida durant el mandat d'Humbert Torres i Barberà. Mercè un pacte amb el Partit Liberal el 1923 assolí ser nomenat paer en cap de Lleida, però l'arribada de la Dictadura de Primo de Rivera l'obligà a dimitir. Poc després es va afiliar a la francmaçoneria.
Quan es va proclamar la Segona República Espanyola a Lleida fou nomenat governador civil. Participà en la Conferència d'Esquerres i ingressà a ERC, partit amb el qual fou elegit diputat per Lleida a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1932. Va morir un any més tard a causa dels greus problemes de salut que patia.

## Referències

* ↑ «Ricard Palacín i Soldevila». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats
# Paries

Paries (en grec antic τοῖχος) era el nom llatí de les parets de les cases a l'antiga Roma (del que deriva parets) en contraposició dels murus (τεῖχος), la muralla d'una ciutat, i de maceries (τείχιον), la paret que tancava un petit recinte, com ara un pati o un jardí.
Les parets de les cabanes primitives, es construïen amb vímets o canyes recobertes d'argila (paries craticius 'fet de canyís'), segons Plini el Vell i Vitruvi. Posteriorment, les parets mitgeres es feien de fusta recoberta amb canyes i amb un estucat al damunt. Les parets també s'aixecaven amb maons assecats al sol (paries latericius 'fet de maons'), però en les cases més humils es feien les parets amb argila pastada, donant-li forma (paries formaceus 'fet en un motlle'). Algunes cases es feien de fusta, en llocs on abundaven els arbres. Moltes d'aquestes cases tenien la fusteria molt elaborada i les parets entre elles s'asseguraven amb clavilles o tascons de fusta. A l'Imperi Romà la fusta s'utilitzava per la construcció dels pisos superiors de les cases, que sovint sobresortien respecte a la planta baixa. S'han localitzat exemples d'aquestes construccions a Pompeia, on ha estat possible apuntalar i conservar un exemple d'aquesta planta superior que sobresurt (tabulatus o maenianum pensile). Les directrius sobre construcció a les ciutats que van dictar Neró, Trajà i altres emperadors prohibien l'ús d'aquests materials molt combustibles, sobretot a Roma on els incendis devastaven contínuament les insulae, segons Suetoni i Vitruvi.
Paries solidus era un mur que no presentava obertures, ni portes ni finestres. Paries communis era la paret mitgera que tenien en comú dues cases, segons Ovidi. La paret mitgera també s'anomenava intergerinus o intergerivus, segons Plini el Vell. Les parets que separaven les habitacions d'una casa s'anomenaven parietes directi. Ciceró distingeix quatre tipus de paret: el paries solidus oposat al pares fornicatus, un mur perforat per arcs. El paries communis o paret mitgera que diferència del paries directus o paret que separava les sales privades. La decoració de les parets era molt variada i elaborada, i sobretot s'utilitzava la pintura i el mosaic, i a les cases més riques, el marbre.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Paries». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, XXXV, 169
* ↑ Vitruvi. De Architectura Libri X, II, 1
* ↑ Suetoni. Vides dels dotze cèsars: Neró, 38
* ↑ Ovidi Les Metamorfosis, IV, 66
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, XXXV, 173
* ↑ Ciceró. Topica, 4
Viccionari
# Theta

La theta és la vuitena lletra de l'alfabet grec. En majúscula: Θ (o ϴ); en minúscula: θ (o ϑ). Té un valor numèric de 9.
La minúscula s'usa com a símbol de:
* Un angle pla en geometria.
* És una de les coordenades esfèriques
* En AFI representa el so de la fricativa interdental sorda, el mateix so de la Z castellana en castellà estàndard, o del dígraf TH en anglès en algunes paraules com thing, o de la Θ en grec modern.

## Referències

* ↑ «Theta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Mozilla Public License

En el camp de la informàtica, la Mozilla Public License (MPL), Llicència pública de Mozilla en anglès, és una llicència de codi obert o programari lliure. La versió 1.0 va ser desenvolupada per Mitchell Baker quan treballava d'advocada a l'empresa Netscape Communications Corporation; la versió 1.1 es va realitzar, per altra banda, ja en el si de la Mozilla Foundation. La MPL es considera, a grans trets, com un híbrid entre una llicència BSD modificada i una GPL.
La MPL és actualment una de les llicències, juntament amb la GPL i la LGPL, del codi font de programes com el Firefox, i altres programes de Mozilla. Altres projectes també han adoptat aquesta llicència en llur programari com ara Sun Microsystems, en la forma de Common Development and Distribution License per a OpenSolaris (la versió oberta del sistema operatiu Solaris 10).
La llicència es considera d'un copyleft feble; açò vol dir que el codi font copiat o modificat sota la MPL ha de romandre en aquest tipus de llicència. Però a diferència de les llicències de copyleft fort, el codi que sigui MPL pot combinar-se amb fitxers programari privatiu que no siguin derivats de codi MPL. Per exemple, les versions de Netscape 6 i posteriors, o entorns de desenvolupament com Komodo, són aplicacions privatives basades en el codi de Mozilla.
La Free Software Foundation (FSF) la considera una llicència lliure, però com s'ha dit, no d'un copyleft fort. No obstant això, a diferència de la llicència X11, la llicència té algunes restriccions complexes que la fan incompatible amb la GPL, i per això la desaconsellen. La MPL també ha estat aprovada com a llicència de codi obert per l'Open Source Initiative.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Announcements - Updating the MPL». Mozilla Foundation. [Consulta: 1r març 2012].
* ↑ «Mozilla Public License (MPL)». The Big DFSG-compatible Licenses. Debian Project. [Consulta: 6 juny 2009].
* 1 2 «Mozilla Public License (MPL) version 2.0». Various Licenses and Comments about Them. Free Software Foundation. [Consulta: 3 gener 2012].
* ↑ «Open Source Licenses». Open Source Initiative. [Consulta: 7 gener 2012]. «Mozilla Public License 2.0 (MPL-2.0)»
* ↑ «Mozilla Public License, version 2.0». Mozilla Foundation. [Consulta: 28 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Mozilla Public License, versió 1.1 (anglès)
* Preguntes més freqüents de la MPL (anglès)
* Article comparativa GPL i MPL (anglès)