OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Terrier tibetà

El terrier tibetà és una raça de gos.

## Història i origen de la raça

El Terrier Tibetà és una raça de més de 2.000 anys d'antiguitat, originari de les altes muntanyes del Tibet. Els terrier tibetà es van acostumar de seguida a la vida nòmada, la seva robustesa els permetia suportar les extremes temperatures, abruptes terrenys i les dificultats d'aquest tipus de vida. Es van criar en els monestirs i pels nòmades, rebent un tracte respectuós per part dels monjos. Eren bons sentinelles, i es creia que portaven bona sort. Freqüentment es van lliurar com regal o per a agrair un servei prestat. Al Tibet se'ls coneix com a "petites persones". Va ser introduït oficialment a Occident en els anys 20 quan una tibetana regalà a la seva metgessa, la dra. Agnes Greig dos exemplars: Bunti i Rajah. El 1930 va ser reconegut el terrier tibetà pel Kennel Club of India (KCI) i un any més tard pel Kennel Club of England.

## Descripció

És un gos compacte, quadrat amb una lleugera lluna a l'esquena. La seva cua és de grandària mitjana i està inserida en la part superior, i s'enrosca sobre el llom. El cap és compacte però no gaire, s'estreny des de les orelles cap als ulls. Els ulls han de ser rodons i foscos, però no prominents ni de color negre.
Color
Els colors són molt variats, des del blanc, daurat, gris, negre, fins bicolor i tricolor. L'únic color que no està permès és el xocolata o fetge, aquest va sempre acompanyat d'una pigmentació marró de la tòfona.
Pelatge
El seu pèl és llarg però no ha d'arribar al sòl, pot ser llis o ondat però mai arribant a tirabuixó. Ha de tenir subpèl, aquest ha de ser llanós i fi. El pèl de cobertura és abundant però ni sedós ni llanós.
Alçada
La seva grandària és de 35 a 41 cm
Pes
El seu pes oscil·la al voltant de 10 kg.

## Cures

Necessita un raspallat regular, no és necessari rentar-lo constantment, ja que no desprèn olor pròpia. No deixa anar pèl, però forma nusets que han de ser raspallats.

## Temperament

El Terrier Tibetà és intel·ligent, espontani, franc, alegre, molt afectuós amb el seu amo i fidel al màxim. És distant amb estranys, però ni agressiu, ni tímid.

## Entrenament

té un temperament esportiu que el fa molt apte per a ésser entrenat.

## Utilitat

Gos de companyia i gos d'esport.

## Enllaços externs

* Llistat de races de gossos i descripció a la web d'Affinity Arxivat 2011-07-07 a Wayback Machine..
# Uzonita

La uzonita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom de la seva localitat tipus, la caldera Uzon, a Rússia.

## Característiques

La uzonita és un sulfur de fórmula química As₄S₅. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1984. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba com a cristalls prismàtics, de fins a 0,5 mm, allargats al llarg de [001], amb {110}, {001} i {101}; en {110} exhibeix estriacions fines paral·leles a [111]. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la uzonita pertany a «02.FA: Sulfurs d'arsènic, àlcalis, sulfurs amb halurs, òxids, hidròxid, H₂O, amb As, (Sb), S» juntament amb els següents minerals: duranusita, dimorfita, pararealgar, realgar, alacranita, laphamita, orpiment, getchellita i wakabayashilita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la caldera Uzon, a l'óblast de Kamtxatka (Districte Federal de l'Extrem Orient, Rússia). També ha estat descrita a Lăzăreşti (Harghita, Romania). Sol trobar-se associada a altres minerals com: realgar, orpiment, alacranita, estibina, cinabri, pirita i sofre natiu.

## Referències

* ↑ «Uzonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 agost 2016].
* 1 2 «Uzonite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 18 agost 2016].
# Baronia de Cruïlles

La baronia de Cruïlles és una jurisdicció senyorial (que comprenia la vila de Cruïlles, al Baix Empordà, i els seus actuals agregats de Sant Joan de Salelles, de Santa Pellaia i de Sant Cebrià dels Alls). Pertanyent des del segle xi al llinatge Cruïlles, al segle xiii s'uní per matrimoni a la baronia de Peratallada i es va traslladar la capital de les possessions dels Cruïlles a aquesta darrera vila. Les possessions comprenien els pobles de Canapost, Peralta, Begur, Esclanyà i Regencós. Els seus dominis eren també coneguts com a baronia de Peratallada. El títol fou confirmat el 1468 a Bernat Gilabert II de Cruïlles i d'Oms. A la seva mort el 1495 passà successivament als Quadres, als Vilarig i als Rajadell, que es cognomenaren de Cruïlles o de Cruïlles de Peratallada. El 1899 passà a una branca dels Vedruna, de Barcelona, que prengueren el mateix cognom. Fou rehabilitat com a títol del Regne per Felip de Cruïlles de Peratallada i Pujol de Pastor, el 31 de maig de 1924.
| | Titular | Període |
| I | Gilabert de Cruïlles de Peratallada i Dionís de Cespel | ??-1348 |
| II | Gilabert de Cruïlles i de Mallorca | 1348-1395 |
| III | Jofre Gilabert de Cruïlles i de Puigpardines | 1395-1421 |
| IV | Bernat Gilabert de Cruïlles i de Cervello | 1421-1448 |
| V | Bernat Gilabert de Cruïlles i d'Oms | 1448-1495 |
| VI | Joan de Cruïlles, òlim de Quadres i de Cruïlles | 1495-1557 |
| VII | Blanca de Cruïlles, òlim de Quadres i Bret | 1557-1563 |
| VIII | Violant de Cruïlles, òlim de Vilarig i de Quadres | 1563-1580 |
| IX | Francesc de Cruïlles de Peratallada-Rajadell i de Vilarig | 1580-1638 |
| X | Joan de Cruïlles de Peratallada-Rajadell i de Xetmar | 1638-1679 |
| XI | Lluís de Cruïlles de Peratallada-Rajadell i de Gelpí | 1679-1705 |
| XII | Joan de Cruïlles de Peratallada-Rajadell i de Colomer | 1705-1742 |
| XIII | Felip de Cruïlles de Peratallada-Rajadell i de Peguera | 1742-1798 |
| XIV | Felipe de Cruïlles de Peratallada i de Despujol | 1798-1862 |
| XV | Manuel Cruïlles de Peratallada i de Sagarra | 1862-1889 |
| XVI | Ricard Cruïlles de Peratallada i de Vedruna | 1889-1911 |
| XVII | Felipe de Cruïlles de Peratallada i Pujol de Pastor | 1911-1950 |
| XVIII | Santiago de Cruïlles de Peratallada i Bosch | 1950-1999 |
| XIX | Felip Maria de Cruïlles de Peratallada i Ventosa | 2000-2008 |
| XX | Susanna Cruïlles de Peratallada i Jaumandreu | titular actual |

## Referències

* ↑ «Baronia de Cruïlles». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# President de Bangladesh

El President de Bangladesh és el cap d'Estat d'aquest país des de 1991, un càrrec principalment cerimonial triat pel Parlament. Des de 1996, el paper del President es va tornar més important a causa de canvis en la constitució del país. L'oficina i residència del President es troben al Palau de Bangabhaban, a Daca, la capital de Bangladesh. Abdul Hamid és l'actual President. Va jurar el càrrec el 20 de març de 2013.

## Vegeu també

* Llista de presidents de Bangladesh

## Referències

* ↑ Background Note: Bangladesh Arxivat 2019-05-03 a Wayback Machine., Departamento de Estado de Estados Unidos, mayo de 2007
# Austrolebias viarius

Austrolebias viarius és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Uruguai.

## Referències

* 1 2 «Austrolebias viarius». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Quimioceptor

Un quimioceptor (quimioreceptor o quimiosensor) és un receptor sensorial que detecta la presència d'estímuls de naturalesa química i transmet als centres nerviosos la informació sobre la composició i les característiques d'aquestes substàncies.
És una cèl·lula receptora sensorial especialitzada que transdueix (respon) a una substància química (endògena o induïda) i genera un senyal biològic. Aquest senyal pot ser en forma d'un potencial d'acció si el chemoreceptor és una neurona (cèl·lula nerviosa), o en forma de neurotransmissor que pot activar una fibra nerviosa pròxima si el quimosensor és una cèl·lula receptora sensorial especialitzada, com en el cas del receptor de gust en un paladar de gust. o en un receptor intern perifèric com en el cas del cos caròtid (exemple en la quimioteràpia).
En termes més generals, un quimioceptor detecta productes químics tòxics o perillosos en l'ambient intern o extern del cos humà (per exemple en la quimioteràpia) i transmet aquesta informació al centre nerviós central, (i poques vegades el sistema nerviós perifèric), per tal d'expulsar del sistema biològicament actiu toxines de la sang i evitar el consum d'alcohol i/o altres intoxicants recreatius intoxicants.

## Referències

* ↑ «quimioceptor». TERMCAT. [Consulta: 1r maig 2024].
* ↑ Rawson, Nancy E.; Yee, Karen K. Transduction and Coding, p. 23–43. DOI 10.1159/000093749.
* ↑ Saunders, CJ; Christensen, M; Finger, TE; Tizzano, M «Cholinergic neurotransmission links solitary chemosensory cells to nasal inflammation». Proceedings of the National Academy of Sciences, 111, pàg. 6075–80. DOI: 10.1073/pnas.1402251111. PMC: 4000837. PMID: 24711432.
* ↑ Finger, Thomas E.; Kinnamon, Sue C. «A taste for ATP: neurotransmission in taste buds». Frontiers in Cellular Neuroscience, 7, 01-01-2013, pàg. 264. DOI: 10.3389/fncel.2013.00264. PMC: 3866518. PMID: 24385952.
* ↑ Nurse, Colin A. «Signal processing at mammalian carotid body chemoreceptors». Semin Cell Dev Biol., 24, 2013, pàg. 22–30. DOI: 10.1016/j.semcdb.2012.09.006.
# El místic (pel·lícula)

El místic és una pel·lícula de 1926 dirigida per Joan Andreu i Moragas, adaptació del drama homònim (1904) de Santiago Rusiñol. El guió va ser del periodista madrileny Celso de Lucio (fill), i la productora l'empresa Ediciones ICE de Madrid, a la qual es va afegir finançament de capital valencià. Joan Andreu comptà amb la col·laboració de l'operador barceloní Josep Maria Maristany. Entre els actors i actrius hi ha Consol Sirera, Francisco Priego, Mercè Ramos, José Ramón Cubillas, José Mora i José Benítez. L'estrena va ser el 13 de gener de 1927, a Barcelona, i es va exhibir durant una setmana. L'obra no va tenir èxit i va decebre el públic i la crítica.
Anys després, el 1950, el realitzador mexicà Emilio Gómez Muriel va rodar una nova versió del drama de Rusiñol, amb el títol Entre tu amor y el cielo.

## Referències

Joaquim Romaguera i Ramió, Quan el cinema començà a parlar en català (1927-1934), Barcelona, Fundació Institut del Cinema Català, 1992, p. 55-56.
# Leandro Aguirreche Picabea

Leandro Aguirreche Picabea (Irun, 5 de novembre de 1890 - Irun, 26 de maig de 1980) fou un futbolista basc de la dècada de 1910.

## Trajectòria

Començà a jugar a l'Irún Sporting Club i el 1909 es traslladà a Barcelona, ciutat on desenvolupà la major part de la seva carrera esportiva. Jugà a l'Universitary SC entre 1909 i 1916. L'any 1910 jugà un partit amistós amb el RCD Espanyol i amb el FC Barcelona jugà la final de la Copa dels Pirineus. Jugà diversos partits amb la selecció catalana, entre ells la històrica victòria contra França el dia 1 de desembre de 1912.
També exercí d'àrbitre.

## Palmarès

* Copa dels Pirineus:
** 1910

## Referències

* 1 2 3 4 5 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ Perfil a bdfutbol
* ↑ Español-España, La Publicidad, 05-04-1910
* ↑ «El árbitro». Mundo Deportivo, 17-01-1916. [Consulta: 1r abril 2015].
# Thomas Dossevi

Thomas Dossevi (Chambray-lès-Tours, 6 de març de 1979) és un exfutbolista togolès de la dècada de 2000. És fill del també futbolista Antoine Dossevi.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Togo amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 2006.
Pel que fa a clubs, destacà a FC Nantes i Swindon Town.

## Referències

* ↑ Profile at worldfootball.net
* ↑ «FIFA World Cup Germany 2006 – List of Players» (PDF). Fédération Internationale de Football Association (FIFA). Arxivat de l'original el 10 de juny 2019. [Consulta: 6 juny 2019].
* ↑ «Dossevi joined Nantes (in French:Dossevi rejoint Nantes)» (en francès). L'Equipe, 10-08-2007 [Consulta: 12 gener 2013]. Arxivat 17 de febrer 2013 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-02-17. [Consulta: 11 setembre 2019].
* ↑ «Dossevi eyes Swindon deal». Sky Sports, 31-07-2010 [Consulta: 27 abril 2011].
* ↑ «Swindon Town sign Togo striker Thomas Dossevi». BBC Sport, 03-08-2010 [Consulta: 27 abril 2011].
* ↑ «Hartlepool 2–2 Swindon». BBC Sport, 14-08-2010 [Consulta: 27 abril 2011].
* ↑ Thomas Dossevi a National-Football-Teams.com (anglès)
# Uzlovoi

Uzlovoi - Узловой (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la desembocadura del riu Bakh, afluent del Khodz, a 34 km al sud-oest de Mostovskoi i a 163 km al sud-est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Bàgovskaia.
# Baronia de Finestrat

La baronia de Finestrat és un títol nobiliari creat pel rei Carles II d'Espanya a favor de Jacint Forner i Bernabeu, senyor de Finestrat i de Benasau i algutzir major de la inquisició a Múrcia. A la mort de la seva descendent Josefa Forner el 1718 la baronia passà a la família alacantina dels Pascual del Pobil, qui va mantenir el títol fins a la mort el 1929 del sisè baró, José María Pascual del Pobil Martos. La seva filla, Luisa Pascual del Pobil y Pascual de Bonanza (1878-1963) el passà al seu descendent José Luis de la Guardia y Pascual de Povil, passant així a la família de la Guardia.
En 1983 el títol fou adquirit per Rafael de la Guardia y Salvetti (1930-2016), capità de corbeta. Tanmateix, la seva germana gran María del Sagrado Corazón de la Guardia Salvetti va recórrer la decisió i el 1992 va obtenir d'un tribunal d'Alcobendas el "millor dret genealògic" per reclamar el títol. Tanmateix, el Tribunal Suprem d'Espanya va estimar el recurs de cassació i el 1999 li va retornar el títol. En 2012 va cedir el títol al seu fill, Juan de la Guardia y García-Lomas.

## Barons de Finestrat

* José Luis de la Guardia y Pascual de Povil, VII Baró de Finestrat (1930-1982)
* Rafael de la Guardia Salvetti, VIII Baró de Finestrat (1982-2012)

## Referències

* ↑ «Baronia de Finestrat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Orden de 15 de diciembre de 1982 por la que se manda expedir, sin perjuicio de tercero de mejor derecho, Real Carta de Sucesión en el título de Barón de Finestrat a favor de don Rafael de la Guardia Salvetti
* ↑ Esquela al diari ABC, 9 d'abril de 2016
* ↑ El Supremo despoja del título a una baronesa y se lo da al hermano menor, El País, 1 de març de 1999
* ↑ Baile de títulos en la nobleza valenciana, Levante-EMV, 10 de maig de 2012
# President d'Ossètia del Sud

El President de la República d'Ossètia del Sud és el cap d'Estat de la parcialment reconeguda República d'Ossètia del Sud.

## Llista de Caps d'Estat de la República d'Ossètia del Sud (1991-Present)
### Caps del Consell Suprem (1992-1994)

| Presidència | Nom | Inici del mandat | Fi del mandat | Partit polític | Partit polític |
| 1 | Znaur Gassiyev | 26 de novembre de 1991 | 29 de desembre de 1991 | Independent | Independent |
| 2 | Torez Kulumbegov | 29 de desembre de 1991 | 23 de setembre de 1993 | Independent | Independent |
| 3 | Lyudvig Chibirov | 23 de setembre de 1993 | 27 de novembre de 1996 | Independent | Independent |

### Presidents

| Presidència | Nom | Inici del mandat | Fi del mandat | Partit polític | Partit polític |
| 1 | Lyudvig Chibirov | 27 de novembre de 1996 | 18 de desembre de 2001 | Independent | Independent |
| 2 | Eduard Kokoiti | 18 de desembre de 2001 | 10 de desembre de 2011 | | Unitat |
| Interí | Vadim Brovtsev | 11 de desembre de 2011 | 19 d'abril de 2012 | | Unitat |
| 3 | Leonid Tibílov | 19 d'abril de 2012 | 19 d'abril de 2017 | Independent | Independent |
| 4 | Anatoli Bibílov | 19 d'abril de 2017 | 24 de maig de 2022 | | Ossètia Unida |
| 5 | Alan Gagloiev | 24 de maig de 2022 | Actualitat | | Nykhaz |
# Austromegabalanus psittacus

El picoroco (Austromegabalanus psittacus) és una espècie de crustaci cirrípede de la família Balanidae, marí i comestible, que habita les costes de Xile i en el sud del Perú. En la seva vida larval passa un temps en la columna d'aigua, s'assenta, sofreix metamorfosi, i posteriorment en la seva vida adulta viu fix a un substrat. Són animals filtradores omnívors i no requereixen alimentació complementària.

## Referències

* ↑ «Austromegabalanus psittacus (Molina, 1788)» (en anglès). World Register of Marine Species. [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ Lopez, Daniel A.; Lopez, Boris A.; Arriagada, Sergio E.; Mora, Oscar A.; Bedecarratz, Paula C. «Diversification of Chilean aquaculture: the case of the giant barnacle Austromegabalanus psittacus (Molina, 1782)». Latin American Journal of Aquatic Research, 40, 3, 10-09-2012, pàg. 596–607. Arxivat de l'original el 2014-02-21. DOI: 10.3856/vol40-issue3-fulltext-9 [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ López, Daniel; Simpfendörfer, Robert; Oelckers, Karin; Nash, David «Kinetic properties of the muscular pyruvate kinase from the giant marine barnacle, Austromegabalanus psittacus (Molina, 1782) (Cirripedia, Balanomorpha)». Crustaceana, 78, 10, 2005, pàg. 1203-1218. DOI: 10.1163/156854005775903573. ISSN: 0011-216X.
# Puigventós (Pinós)

* Aquest article tracta sobre la muntanya de Pinós. Vegeu-ne altres significats a «Puigventós (desambiguació)».
El Puigventós és una muntanya de 804 metres que es troba al municipi de Pinós, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Puigventós (Pinós)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# El ventafocs

El ventafocs (Cinderfella) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Frank Tashlin, estrenada el 1960. Ha estat doblada al català.

## Argument

És la versió de Jerry Lewis a la clàssica història de La Ventafocs. Quan el seu pare mor, el pobre ventafocs queda a mercè de la seva madastra esnob i dels seus malvats dos fills, Maximilian i Rupert. Mentre ell esdevé un esclau de la família, Maximilian i Rupert mira de trobar un tresor que el pare de Ventafocs presumptament ha amagat en la propietat. Mentrestant, esperant restaurar la seva minvant fortuna, la madastra planifica un ball elegant en honor de la Princesa Charmein, amb qui espera casar Rupert.

## Repartiment

* Jerry Lewis: Cinderfella (Ventafocs)
* Ed Wynn: el padrí Fairy
* Judith Anderson: la sogra
* Henry Silva: Maximilien
* Robert Hutton: Rupert
* Anna Maria Alberghetti: La princesa

## Referències

* ↑ esadir.cat. El ventafocs. esadir.cat.
* ↑ «Cinderfella». The New York Times.
# The Killers

«The Killers o Killers» té aquests significats:
* Música:
** The Killers (grup), grup de rock indie
** Killers, àlbum del grup Iron Maiden
* Cinema:
** The Killers (pel·lícula), pel·lícula de 1946 dirigida per Robert Siodmak
** The Killers, títol original d'El codi dels assassins, pel·lícula de 1964 dirigida per Donald Siegel
# Verkhni Khingüi

Verkhni Khingüi (en rus: Верхний Хингуй) és un poble de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia, que el 2012 tenia 67 habitants.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Иркутская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Bandera de Viladasens

La bandera oficial de Viladasens té la següent descripció:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, verda, amb un sautor ple groc i vermell contracanviats d'amplada 1/10 de la diagonal del drap.
Va ser aprovada el 2 de juny de 1995 i publicada en el DOGC el 23 de juny del mateix any amb el número 2066.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Gironès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 2 de juny de 1995, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Viladasens.» (pdf). DOGC num. 2066, 23-06-1995. [Consulta: 15 novembre 2009].
# Principi (ètica)

Un principi és una regla o norma que orienta l'acció d'un ésser humà canviant les seves facultats espirituals racionals. Els principis tenen caràcter general i universal. Els principis morals també es poden denominar màximes o precepte constitucional.
# Austromarxisme

L'Austromarxisme (en alemany: Austromarxismus) és un terme empleat a partir de 1914 per anomenar a una generació de teòrics marxistes austríacs, els escrits dels quals van aparèixer en la col·lecció Marx Studien i la revista Blätter zur Theorie und Politik des wissenschaftlichen Sozialismus. Lluny de ser un moviment homogeni, van formar part d'ell diferents polítics i pensadors, com el neokantià Max Adler, el nacionalista Otto Bauer i el més ortodox Rudolf Hilferding.
En qualsevol cas, els austromarxistes eren partidaris de desenvolupar una teoria política que se situés entre la socialdemocràcia i el leninisme, respectant les diverses maneres d'arribar al poder (mitjançant la reforma o amb la revolució) en funció de les circumstàncies. Amb aquest esperit van crear la Unió de Partits Socialistes per l'Acció Internacional, encara que els partits d'aquesta Internacional posteriorment passarien a formar part de la Internacional Obrera i Socialista.
Adler es va interessar en la construcció d'una ètica política, la qual cosa els va fer tornar els ulls a Kant. La consideració kantiana de l'home com una fi en si mateix entroncava, des del seu punt de vista, amb l'aposta marxista per la societat comunista.
Per la seva banda, Otto Bauer va intentar combinar el socialisme amb el nacionalisme, intent que es va materialitzar en el seu assaig: La qüestió de les nacionalitats i la socialdemocracia.

## Vegeu també

* Rudolf Hilferding

## Referències

* ↑ «Otto Bauer und Die Mühen des Dritten Wegs Die Linke, Michael R. Krätke». Arxivat de l'original el 2005-02-07. [Consulta: 10 setembre 2017].

## Enllaços externs

* www.otto-bauer.net (alemany)
# El vent i el lleó

El vent i el lleó (anglès: The Wind and the Lion) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Milius, estrenada el 1975 i doblada al català.

## Argument

Per tractar d'avergonyir el sultà del Marroc i provocar un conflicte amb els Estats Units, Muley Ahmed Ibn Muhammad Ibn Abdallah, cap amazic conegut com «el Raisuli», rapta una dona rica i vídua que després és alliberada pel mateix segrestador que acaba sent capturat pels alemanys per ordre del kàiser. El cap amazic acabarà escapant amb l'ajuda de la jove vídua i el mateix president Roosevelt.

## Comentaris

Rodada íntegrament a Espanya a les províncies d'Almeria, Granada i Sevilla.
Basada en part en fets succeïts a començaments del segle xx.

## Repartiment

* Sean Connery: El Raisuli
* Candice Bergen: Eden Perdicaris
* Brian Keith: President Theodore Roosevelt
* John Huston: Secretari d'Estat John Hay
* Geoffrey Lewis: Samuel R. Gummere
* Vladek Sheybal: Paixà de Tànger
* Steve Kanaly: Capità Jerome
* Roy Jenson: Almirall Chadwick
* Nadim Sawalha: Xerif de Wazan
* Darrell Fetty: Vice-cònsol Richard Dreighton
* Marc Zuber: Sultà Abdelaziz
* Antoine Saint-John: Von Roerkel
* Sam Harrison: William Perdicaris
* Polly Gottesman: Jennifer Perdicaris
* Deborah Baxter: Alice Roosevelt
* Jack Cooley: Quentin Roosevelt
* Chris Aller: Kermit Roosevelt
* Aldo Sambrell: un àrab violent
* Luis Barboo: Gayaan el Terrible
* Billy Williams: Sir Joseph
* Shirley Rothman: Edith Roosevelt
* Rusty Cox: Sergent
* Larry Cross: Senador Henry Cabot Lodge
* Alexander Weldon: Elihu Root, Secretari de Guerra
* Dr. Akio Mitamura: Ambaixador japonès
* Bill Linnehan: Ajudant del President
* Audrey San Felix: Miss Hitchcock
* Ben Tatar:
* Michel Damian: Secretari del President

## Nominacions

* Oscar a la millor banda sonora per Jerry Goldsmith
* Oscar al millor so per Harry W. Tetrick, Aaron Rochin, William L. McCaughey, Roy Charman

## Referències

* ↑ esadir.cat. El vent i el lleó. esadir.cat.
* ↑ «The wind and the lion». The New York Times.

## Enllaços externs

* Pàgina de la pel·lícula a l'IMDb
* El Vent i el lleó
* El Vent i el lleó Arxivat 2009-02-28 a Wayback Machine.