OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Australopithecus bahrelghazali

Australopithecus bahrelghazali és una espècie d'homínid ja extinta del gènere australopitec. Col·loquialment se'l coneix com a «Abel». El 1995 Michel Brunet descobrí les seves restes al Txad a la vall del riu Bahr al-Ghazal. Les restes eren només unes poques dents, un maxil·lar i un tros de mandíbula. Ha estat datat en uns 3 a 3,5 milions d'anys, per tant de la mateixa època que l'altra espècie Australopithecus afarensis i bastant similar en dentadura cosa que fa creure a alguns antropòlegs com William Kimbel que no són en realitat espècies diferents. La importància de la troballa, però, rau en el fet que és l'únic australopitec trobat fora de l'est d'Àfrica i que això fa eixamplar la distribució en temps molt antics dels homínids.

## Referències

* ↑ White, Tim D. «Chapter 24 Earliest Hominids». A: The Primate Fossil Record (Cambridge Studies in Biological and Evolutionary Anthropology) (en anglès). Cambridge University Press, 2002. ISBN 0-521-66315-6.

## Enllaços externs

* http://www.msu.edu/~heslipst/contents/ANP440/bahrelghazali.htm
* http://www.columbia.edu/itc/anthropology/v1007/2002projects/web/australopithecus/austro.html
# Coll de Núria

El Coll de Núria, o d'Eina, és una collada d'alta muntanya situada a 2.680,8 m alt del límit dels termes comunal d'Eina, de la comarca de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord, i municipal de Queralbs, de la del Ripollès.
És al sud del terme d'Eina i al nord del de Queralbs. És al nord-est del Pic de Núria i al sud-oest del Pic d'Eina, aproximadament equidistant de tots dos pics.
El Coll de Núria està inclòs en moltes de les rutes excursionistes del sector dels Pirineus cerdans.

## Referències

* ↑ El Coll de Núria en els ortofotomapes de l'IGN

## Enllaços externs

* Una ruta, amb el mapa detallat
# Haematopus finschi

Haematopus finschi és una garsa de mar, un ocell de la família dels hematopòdids (Haematopodidae) que habita llacs de l'interior de l'illa del Sud, a Nova Zelanda. Aquesta espècie és considerada una subespècie de Haematopus ostralegus a la classificació de HBC Alive 2017.
# Copa d'Honor de Maputo

La Copa d'Honor de Maputo és una competició futbolística de Moçambic. La primera edició es disputà la temporada 2000-01.

## Historial

* 2000/01 Costa do Sol
* 2001/02 Ferroviario de Maputo
* 2003 No es disputà
* 2004 No es disputà
* 2005 Ferroviario de Maputo
* 2006 Maxaquene
* 2007 Desportivo de Maputo
* 2008 Desportivo de Maputo
* 2009 Costa do Sol

## Enllaços externs

* RSSSF
# Marey

«Marey» té aquests significats:
* Marey (Vosges), municipi francès al departament dels Vosges.
* Marey-lès-Fussey municipi francès al departament de la Costa d'Or.
* Marey-sur-Tille és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or.
* Étienne-Jules Marey (Beaune, França, 1830 – 1904), científic i cronofotògraf.
# Schoenoplectus

Schoenoplectus és un gènere amb unes 80 espècies de plantes de flors pertanyent a la família Cyperaceae amb una distribució cosmopolita. El gènere Schoenoplectus està estretament relacionat amb Scirpus.

## Espècies seleccionades

* Schoenoplectus acutus
* Schoenoplectus californicus - Amèrica.
** Schoenoplectus californicus ssp. tatora - Boga.
* Schoenoplectus lacustris
* Schoenoplectus heterochaetus
* Schoenoplectus hudsonianus
* Schoenoplectus lacustris
* Schoenoplectus mucronatus
* Schoenoplectus pungens
# Godinotia neglecta

Godinotia neglecta és una espècie extinta de prosimis semblants als lèmurs i que pertanyien al grup dels adapiformes. Visqueren durant l'Eocè (fa 49 milions d'anys) i els fòssils que se n'ha trobat al jaciment de Messel mostren que ja tenia alguns dels trets dels homínids que convertirien els primats en un grup tan reeixit. És un dels primats més primitius coneguts, però els seus orígens continuen sent polèmics: alguns afirmen que el primat més primitiu té setanta milions d'anys, però això es basa en una única dent fossilitzada. Els fòssils de primats més antics datats sense dubte són de fa uns 55 milions d'anys i pertanyen a animals similars a Godinotia.
Els fòssils també mostren que Godinotia era especialment vulnerable als atacs dels cocodrils, que els podrien haver caçat a les ribes dels rius quan s'hi acostaven a beure.
Godinotia feia uns trenta centímetres de llarg sense comptar la cua; era més petit que un gat.
Com tots els primats més primitius, Godinotia vivia a la copa dels arbres, on hi havia menjar abundant i hi havia pocs depredadors grans. Per moure's i alimentar-se, utilitzava la seva excel·lent visió esteoroscòpica, llargues potes i mans que podien agafar coses, de manera que es podien gronxar a les branques o d'arbre en arbre. Els seus ulls eren grans, cosa que fa pensar que probablement eren nocturns, i la forma de les seves dents suggereix que menjaven insectes i fruita.
El mascle i la femella eren més o menys de la mateixa mida, cosa que, segons l'exemple de les espècies actuals, probablement vol dir que eren animals solitaris que només es trobaven per aparellar-se. La gran mida de l'os del penis de Godinotia indica que l'aparellament durava un llarg temps, possiblement hores. El mascle ho feia per assegurar-se que la femella es quedaria embarassada d'ell.
Fou anomenat en honor de l'investigador de primats Marc Godinot.
# Coma de la Font

La Coma de la Font és una obra d'Almenar (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Font natural situada al cap d'un petit torrent que baixa de la serra del Sas. Es troba coberta per una volta apuntada, tancada per un mur al N i oberta al S, feta amb pedra de marès molt erosionada.

## Referències

* ↑ «Coma de la Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Hallau

Dörflingen és un municipi del cantó de Schaffhausen (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Maria Teresa Blasi Gacho

Maria Teresa Blasi Gacho (Salou, 28 d'agost de 1955) és una advocada catalana. És sòcia fundadora del Col·lectiu AiDE i expresidenta de la Comissió de Dones Advocades de l'Il·lustre Col·legi de l'Advocacia de Barcelona (ICAB).

## Trajectòria professional

Llicenciada en Dret per la Universitat Autònoma de Barcelona a l'any 1979, Teresa Blasi és una advocada especialitzada en dret laboral que treballa per eliminar la discriminació de gènere.
Va ser presidenta de la Comissió de Dones Advocades de l'Il·lustre Col·legi de l'Advocacia de Barcelona en els períodes 2003-2004 i 2017-2021. Forma part de l'Observatori Català de la Justícia en Violència Masclista i del Grup d'Expertes en Igualtat de la Comissió de Dones i Igualtat de la Intercol·legial. Igualment, ha estat professora de l'Escola de Pràctica Jurídica a l'especialitat de Dret Laboral al Col·legi d'Advocats de Granollers i ha fet formació dirigida a la implantació dels plans d'igualtat i en temes de discriminació sexual i per raó de sexe a les empreses, impartint cursos per diferents entitats i sindicats.
L'any 2019 l'ICAB li va imposar la medalla Sant Ramon de Penyafort per la seva trajectòria professional en defensa dels drets de les persones treballadores i en especial en defensa dels drets de les dones.

## Referències

* 1 2 Aide |. «Teresa Blasi Gacho, sòcia fundadora del Col·lectiu AiDE, rep la medalla del ICAB a la seva trajectòria professional», 19-02-2019. [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ «Membres del col·legi». [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ COPEC. «MUJERES COLEGIADAS EN ACCIÓN | Col·legi Oficial de Pedagogia de Catalunya» (en anglès americà). [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ «Jornada Formativa Dia Internacional per a l’Eliminació de la Violència Envers les Dones - CICAC | advocatsreus». [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ CICAC. «Jornada de l'Advocacia Catalana en commemoració del Dia Internacional per a l'eliminació de la violència envers les dones», 10-11-2020. [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ «Observatori de Justícia en Violència Masclista. Acta de presentació del programa de l’Observatori». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ «Teresa Blasi Gacho». [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ «El ICAB reconoce la dedicación a la defensa de los derechos de las personas de los abogados y abogadas con 50 años de colegiación» (en castellà), 19-02-2019. [Consulta: 22 març 2022].
# Sidi Yahya El Gharb

Sidi Yahya El Gharb (en àrab سيدي يحيى الغرب, Sīdī Yaḥyà al-Ḡarb; en amazic ⵙⵉⴷⵉ ⵉⵃⵢⴰ ⵏ ⵓⵜⴰⵔⴰⵎ) és un municipi de la província de Sidi Slimane, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 37.979 persones. Antigament havia format part de la província de Kénitra i al seu territori hi ha una estació de comunicacions navals dels Estats Units.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Godisson

Godisson és un municipi francès situat al departament de l'Orne i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 108 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Godisson era de 108 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 54 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 54 habitatges eren cases. Dels 40 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris i 11 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 8 tenien tres cambres, 12 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Godisson el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 12 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 12 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 62 persones, 49 eren actives i 13 eren inactives. De les 49 persones actives 45 estaven ocupades (27 homes i 18 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 13 persones inactives 4 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Godisson hi havia 9 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 308 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Godisson a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Godisson a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Aulus Minuci Terme

Aulus Minuci Terme (llatí: Aulus Minucius Thermus) va ser un magistrat romà del segle i aC. Formava part de la branca plebea de la gens Minúcia.
Va ser acusat dues vegades i, defensat per Ciceró, sempre va ser absolt. No se sap de quin delicte va ser acusat. Segons Ciceró, la seva absolució va provocar alegria al poble, i sens dubte va exercir algunes magistratures entre elles la de pretor (en any desconegut). Devia ser el mateix Terme que l'any 65 aC quan era curator de la Via Flamínia, va ser candidat a cònsol, però no va sortir elegit.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1097.
# Gulussa

Gulussa o Gulusa (grec antic: Γολόσσης o Γολοσσῆς) va ser un príncep númida, el fill segon de Masinissa I i germà de Micipsa i Manastabal.
El seu pare el va enviar a Roma l'any 172 aC per oposar-se a les queixes de l'ambaixador cartaginès contra el rei númida. Tot i així el senat romà va afavorir la versió cartaginesa. El 171 aC va tornar a Roma per oferir al senat l'ajut de Masinissa en la guerra contra el Regne de Macedònia i va acusar als cartaginesos de preparar una flota que aparentment era per ajudar els romans però en realitat era per ajudar el rei Perseu de Macedònia. Més tard va ser ambaixador a Cartago per demanar el retorn dels exiliats, que ho van ser per afavorir la causa del rei de Numídia.
A la mort de Masinissa cap a l'any 149 aC Publi Corneli Escipió va repartir el regne entre els seus fills i a Gulussa, de qui Apià diu que era un gran general, li va donar la prerrogativa de fer la guerra i la pau. El mateix any va esclatar la Tercera Guerra Púnica, entre Roma i Cartago i Gulussa es va unir als romans i sembla que la seva ajuda va ser considerable. L'any 148 aC era present al setge de Cartago i va fer de mediador sense èxit entre Hasdrúbal el Boetarc i Escipió.
Tant Gulussa com Manastabal van morir de malaltia (probablement una epidèmia) l'any 145 aC i tot el poder reial a Numídia va passar al seu germà Micipsa. Va deixar un fill de nom Massiva. En parlen Polibi, Titus Livi i Plini el Vell.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Gulussa». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 25 juliol 2022].
# Selisxi (Nóvgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Selisxi».
Selisxi (en rus: Селищи) és un poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 45 habitants.

## Referències

* ↑ «Barashikha». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ «Схема территориального планирования Маловишерского муниципального района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2016-03-14.
# Ghazan II

Ghazan II fou un suposat kan il-kànida manejat pels cobànida Malik Ashraf que hauria estat proclamat vers el 1356 quan va morir el kan titella Anushirwan; hauria exercit nominalment fins a la invasió de l'Azerbaidjan per l'Horda d'Or el 1357.
S'han trobat alguna moneda d'aquest kan a Tabriz. La única peça de 1 dirham fou trobada per un buscador de metall a la regió d'Anatòlia oriental, propera a la frontera amb l'Iran. i el 2013 va obtenir un preu de quasi 600 dolars. Una altra peça, de coure, encunyada probablement a Maragha, conservava un pes d'una encunyació d'Anushiravan de 12/15 grams (encunyacions ae Anushirwan datades el 1353 i 1354) i es va vendre per un preu similar. Les monedes de Ghazan II són molt poc freqüents.

## Referències

* ↑ Concise History of Islam Per Muzaffar Husain Sye i B. Syed Saud Akhtar
# Barraca vora del camí de terme Amposta-Masdenverge

La Barraca vora del camí de terme Amposta-Masdenverge és una obra d'Amposta (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una barraca de pedra en sec, amb forma circular, que s'aixeca formant una falsa cúpula, i que té una porta central mig enrunada. A la part posterior hi ha una mena de talús fet, també, amb pedra en sec. Té uns 3m de diàmetre i es conserva una alçada de, també, 3m.

## Història

La barraca és típica de la zona, però aquesta té unes mides més grans de les habituals. La construcció segurament es podria datar dins l'època en què es desermaren aquestes terres

## Referències

* 1 2 «Barraca vora del camí de terme Amposta-Masdenverge». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 agost 2021].
# Autoped

L' Autoped va ser un dels primers escúters o patinets motoritzats (semblants al patinet elèctric), fabricats per l'Autoped Company de Long Island, Nova York de 1915 a 1922.

## Descripció

El conductor anava dret sobre una plataforma amb pneumàtics de 10 polzades i controlava la màquina només amb el manillar i la columna de direcció, empenyent-los cap endavant per enganxar l'embragatge, utilitzant una palanca al manillar per controlar l'accelerador i estirant el manillar i la columna cap enrere. desenganxar l'embragatge i aplicar el fre. Un cop aturat, la columna de direcció es plegava sobre la plataforma per emmagatzemar l'escúter amb més facilitat. El motor, de quatre temps i 155 cc, refrigerat per aire, anava muntat sobre la roda anterior. La motocicleta duia far i llum posterior, botzina i caixa d'eines. Desenvolupat durant la Primera Guerra Mundial i el racionament de la gasolina, era bastant eficient però no es va arribar a distribuir àmpliament.
El juliol de 1913 es va sol·licitar una patent per a l'Autoped com a "vehicle autopropulsat" i se li va concedir el juliol de 1916. Una descripció primerenca de l'Autoped deia que tenia una columna de direcció buida que actuava com a dipòsit de combustible. Tanmateix, la versió de producció tenia un dipòsit de combustible per sobre del parafangs anterior.
L'Autoped es va deixar de produir als Estats Units el 1921, però va ser fabricat per Krupp a Alemanya des de 1919 fins a 1922.

## Referències

* 1 2 3 4 Johnston.
* 1 2 3 4 5 Wilson, 1995, p. 22.
* 1 2 Jacquet.
* ↑ Partridge, 1976, p. 70.
* ↑ Gibson, 1916.
* ↑ Autoped a l'USPTO (anglès)
* ↑ Windsor, 1914, p. 163.
* ↑ Wilson, 1995, p. 243.

## Bibliografia

* Jacquet, Florian. «ScooterManiac – Autoped» (en anglès). ScooterManiac. Florian JACQUET, webmaster. Arxivat de l'original el 2011-07-24. [Consulta: 28 agost 2010].
* Johnston, Paul F. «America On The Move – Pope, Cleveland, Autoped, and Simplex» (en anglès). America On The Move. Smithsonian National Museum of American History. Arxivat de l'original el 2012-10-19. [Consulta: 17 maig 2009].
* Partridge, Michael. «1916 1¾ hp Autoped Scooter». A: Motorcycle Pioneers: The Men, the Machines, the Events 1860–1930 (en anglès). David & Charles, 1976, p. 70–71. ISBN 0 7153 7 209 2.
* Gibson, Arthur Hugo Cecil, "SELF-PROPELLED VEHICLE", US patent 1192514, publicada 1913-07-26, emesa 1916-07-25, assignada a Auto-Ped Company of America
* Wilson, Hugo. The Encyclopedia of the Motorcycle (en anglès). Londres: Dorling Kindersley, 1995. ISBN 0-7513-0206-6.
* Windsor, H. H. «New Power Vehicle Built on Unique Lines» (en anglès). Popular Mechanics. Hearst Magazines, 22, 2, 1914, pàg. 163. ISSN: 0032-4558. «The engine, 2½ hp., is built in the front wheel, and the steering pillar is hollow, serving also as the gasoline-supply tank.»
* «Autoped Scooter by Imperial Motors» (en anglès). cybermotorcycle.com.

## Enllaços externs

* Article sobre l'Autoped a newatlas.com (anglès)
# Conferència de les Organitzacions Nacionalistes de les Colònies Portugueses

La Conferència de les Organitzacions Nacionalistes de les Colònies Portugueses (portuguès Conferência das Organizações Nacionalistas das Colónias Portuguesas) fou una organització per a la cooperació entre els moviments d'alliberament nacional a les colònies portugueses a Àfrica durant la Guerra colonial portuguesa.
La CONCP fou fundada el 18 d'abril de 1961 a Casablanca, Marroc pel PAIGC de Guinea Bissau i Cap Verd, el MPLA d'Angola, el FRELIMO de Moçambic i el MLSTP de São Tomé i Príncipe. La CONCP va substituir la Frente Revolucionária Africana para a Independência Nacional das colonias portuguesas (FRAIN), que havia estat fundat per Amílcar Cabral del PAIGC i el MPLA a Tunísia en 1960. El 1961 fou nomenat primer president l'angoleny Mário Pinto de Andrade (MPLA), qui va instal·lar la seu a Rabat (Marroc) fins a 1965, quan es va traslladar a Algèria. En 1965 celebrà la seva II Conferència a Dar es Salaam, on fou elegit president Eduardo Mondlane (FRELIMO). En 1969 Mondlane fou assassinat i el va substituir el nou cap del FRELIMO, Samora Machel.
En 1979 fou substituïda per Països Africans de Llengua Oficial Portuguesa (PALOP).

## Referències

* ↑ I Conferência das Organizações Nacionalistas das Colónias Portuguesas (CONCP)
* ↑ Cronologia de 1961
* ↑ John Marcum, The Angolan Revolution, v.2, 1978
* ↑ A CONCP, A SOLIDARIEDADE ENTRE IRMÃOS
* ↑ «Janus 2004». Arxivat de l'original el 2010-11-30. [Consulta: 24 maig 2013].
# Gulstà de Rhuys

Gulstà de Rhuys, en bretó Sten i en francès Goustan (Cornualla, 974 - Beauvoir-sur-Mer, Poitou, ca. 1040) fou un germà llec benedictí. És venerat com a sant per l'Església catòlica. La seva tomba és a l'església de Saint-Gildas, al transsepte nord, amb la inscripció "Sti Gulstani sepulchrum"; també hi ha un reliquiari a l'altar. A la Bretanya, és el patró de marins i pescadors.
Nascut a Cornualla (Gran Bretanya), als divuit anys fou raptat per pirates, que el van fer servir com a servent al vaixell. En un dels viatges, va ésser ferit a un peu i fou abandonat a l'illa d'Ossa (probablement l'illa d'Ouessant, Finisterre, Bretanya). La llegenda diu que cada dia menjava una part del peix, que era gran, i en guardava la resta, però que l'endemà, el peix sempre apareixia sencer, recompost. El trobà sant Fèlix de Rhuys, que el guarí i en tingué cura, convertint-lo al cristianisme. Cap al 1008 es va fer monjo convers al monestir de Saint-Gildas-de-Rhuys (Bretanya) que fou restaurat per l'abat Fèlix de Rhuys. Treballava al jardí i tenia cura de la neteja del monestir, de la cuina i la bugaderia; considerava que mentre feia aquestes tasques permetia que altres monjos més formats poguessin cantar la glòria de Déu al cor, estudiar o copiar manuscrits. El temps que no treballava, el passava en pregària i meditació a l'església: com que no sabia llegir, s'havia après de cor el salteri.
En 1025, ja monjo, Gulstà es va fer un retir a l'illa d'Hoëdic, on fundà una ermita. Fou al monestir de Beauvoir-sur-Mer (Poitou) que depenia de Rhuys, i on va morir un 27 de novembre, cap al 1040.
En un viatge per mar, va aturar-se, potser a causa d'una tempesta, a la costa de Croisic, on avui hi ha aixecada una capella. Segons la tradició, perquè hi pogués descansar, la roca on va jeure s'estovà. Segons algunes tradicions, va fer un viatge de pelegrinatge a Terra Santa, acompanyant Rioc de Rhuys.
# Cortese (cràter)

Cortese és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 27,7 km de diàmetre. Porta el nom d'Isabella Cortese (fl. 1561), alquimista italiana, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Cortese». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Marguerite-Louise Couperin

Marguerite-Louise Couperin (París, 1676 - Versalles, 30 de maig de 1728) fou una cantant, compositora i clavicembalista francesa. Pertanyia a la família Couperin, una nissaga d'artistes prolífics i amb gran talent musical. Va ser una de les primeres dones a actuar a la Chapelle royale.

## Notes

* ↑ Hi ha fonts que apunten a altres dates. Entre 1675 i 1679.

## Referències

* ↑ «Brooklyn Museum: Marguerite-Louise Couperin». www.brooklynmuseum.org. [Consulta: 11 febrer 2018].