OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Orquestra Simfònica d'Israel Rixon le-Tsiyyon

L'Orquestra Simfònica d'Israel Rixon le-Tsiyyon (OSI) (en hebreu: התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון) va ser fundada el 1988 a Rixon le-Tsiyyon. El 1989 va esdevenir l'orquestra resident de l'òpera israeliana de Tel-Aviv. Durant un breu període, l'orquestra va ser una de les organitzacions musicals capdavanteres i innovadores d'Israel. Com l'orquestra de l'òpera, l'OSI participa en totes les actuacions de l'òpera israeliana de l'òpera de Tel-Aviv i en les grans actuacions a l'aire lliure, coronades en els darrers anys amb actuacions en el Festival de Masada.
Entre els directors musicals de l'orquestra hi ha hagut Shimon Cohen, Noam Sheriff, Asher Fisch, Mendi Rodan, Dan Ettinger i James Judd. El recentment nomenat director musical i director principal és Dan Ettinger. El director general és Ofer Sela.
L'orquestra ofereix concerts familiars i actuacions especials per a joves, adults i membres de la comunitat. Les obres simfòniques, vocals i d'òpera de diverses èpoques musicals ha estat realitzades per directors i solistes aclamats internacionalment.
Per la seva dedicació en les obres originals israelianes, l'OSI ha estat guardonada amb el premi ACUM. Ha estat la primera orquestra d'Israel que ha interpretat públicament obres de Richard Strauss, Alexander von Zemlinsky i altres autors, l'orquestra té un paper important en esdeveniments locals, festivals i concerts, i crea un impacte comunitari vital de qualitat en els seus programes de música clàssica, música contemporània, cançons populars israelianes i música popular, dansa contemporània, art modern, cinema i altres mitjans de comunicació.
L'OSI ha recorregut els escenaris d'Europa, Xina i Amèrica del Sud, actuant en els més prestigiosos festivals i en sales de concert, rebent gran aclamació tant dels espectadors com de la premsa. L'OSI registra obres per a la ràdio i la televisió, i ha llançat una sèrie de discos compactes que inclou estrenes d'obres israelianes.

## Referències

* 1 2 3 4 www.israel-opera.co.il/
# Nével

Nével (en rus: Невель) és una ciutat de l'óblast de Pskov, Rússia, propera al llac Nével i situada a 242 kilòmetres al sud-est de Pskov. El 2021 tenia 13.980 habitants. El seu nom deriva del del llac, que al seu torn ve presumiblement del mot baltofinès nevo, que significa ‘indret pantanós’. És esmentada en el testament del gran príncep Ivan III de Moscou (1504).

## Referències

* ↑ «Итоги Всероссийской переписи населения 2020 года (по состоянию на 1 октября 2021 года)» (.xlsx) (en rus). Servei Federal Estatal d'Estadística, 2021. [Consulta: 8 octubre 2024].
* ↑ «Духовная грамота великого князя Ивана III Васильевича» (en rus). [Consulta: 8 octubre 2024].
# Ortesi

Una ortesi és un dispositiu aplicat externament que s'utilitza per influir en les característiques estructurals i funcionals del sistema neuromuscular i esquelètic.

## Classificació

Les ortesis es classifiquen (segons el sistema de classificació internacional) en quatre classes segons les àrees corporals on s'apliquen. Hi ha les ortesis de les extremitats inferiors, de les extremitats superiors, del tronc i del cap.
També s'agrupen segons la seva funció:
* Estabilitzadores o immobilitzadores. Mantenen una posició i impedeixen moviments indesitjats, de manera que, si l'objectiu és actuar com a suport d'un segment paralitzat o disminuir l'amplitud articular d'un segment inflamat i dolorós, es poden utilitzar en paràlisi flàccides o espàstiques. El grau d'immobilització desitjat varia segons el tipus d'ortesi feta servir. En l'àmbit de l'anatomia patològica són les de major utilitat.
* Funcionals, també anomenades dinàmiques. Porten incorporat un element elàstic que permet mobilitzar un segment d'un membre paralitzat.
* Correctores. Indicades per corregir una deformitat esquelètica. Són més efectives si es fan servir durant el desenvolupament infantil.
* Protectores. Mantenen l'alineació d'un membre malalt o lesionat.

## Referències

* 1 2 «Prosthetics and orthotics». International Organization for Standardization.
# Obizzo I d'Este

Obizzo I d'Este, fill de Folco I d'Este, va regnar des de 1137 fins a finals del segle xii. Va entrar a la Lliga Lombarda, formada per Frederic Barba-roja i més tard va ser inclòs en el Tractat de Venècia entre la Lliga i l'Emperador.
El 1146, en morir l'últim de la dinastia dels Adelardi (Guglielmo II Adelardi), el domini de Ferrara va passar a Obizzo, que ho va rebre com a dot, en casar-se el seu fill Adalberto amb la filla de Guglielmo, "la Marchesella".
Després de la mort dels seus germans unifica tots els béns de la seva família. El 1182 va ser podestà de Pàdua.
El 1184, Frederic Barba-roja li confereix el títol de marquès de Milà i Gènova. Va morir el 23 de desembre de 1193.

## Bibliografia

* Antolini C., Il dominio Estense in Ferrara. Ferrara, 1896;

## Vegeu també

* Ferrara
* Este

## Enllaços externs

* Orígens de Ferrara
* Ancestry.com
# Panchanan Mitra

Panchanan Mitra (1892 - 1936) fou el primer professor d'antropologia a l'Índia. Fou un dels primers indis que estudiaren a la Universitat Yale i va realitzar diverses expedicions antropològiques a l'Índia i a l'estranger.

## Referències

* ↑ Bose, Kaushik Panchanan Mitra. Current Science 91(11), Indian Academy of Sciences. (2006)

## Enllaços externs

* Llibres de Panchanan Mitra a openlibrary.org (anglès)
* A History of American Anthropology (1923) PDF
* Prehistoric India: Its place in the World's Cultures 1927 Google Books
* Kenneth A. R. Kennedy on Dr. Panchanan Mitra in his book God-apes and Fossil Men
# Panchavada

Panchavada o Panchavara o Panchavra fou un estat tributari protegit del prant de Gohelwar a l'agència de Kathiawar, presidència de Bombai. Estava format només per un poble, Panchavada, a uns 3 km al sud de Songarh. La superfície era de 202 km² i la població de 504 habitants (1881).

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Otdelénie Nº 5 sovkhoza Rossiïski

Otdelénie Nº 5 sovkhoza Rossiïski (en rus: Отделение № 5 совхоза «Российский») és un poble de l'óblast d'Omsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 196 habitants. Pertany al districte rural de Mariànovka.

## Referències

* ↑ Почвенная карта России
* ↑ Топографическая карта Омской области
# Otdelénie Nº 2 sovkhoza Rossiïski

Otdelénie Nº 2 sovkhoza Rossiïski (en rus: Отделение № 2 совхоза «Российский») és un poble de l'óblast d'Omsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 114 habitants. Pertany al districte rural de Mariànovka.

## Referències

* ↑ Почвенная карта России
* ↑ Топографическая карта Омской области
# Otdelénie Nº 3 sovkhoza Rossiïski

Otdelénie Nº 3 sovkhoza Rossiïski (en rus: Отделение № 3 совхоза «Российский») és un poble de l'óblast d'Omsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 412 habitants. Pertany al districte rural de Mariànovka.

## Referències

* ↑ Почвенная карта России
* ↑ Топографическая карта Омской области
# Papir Waziri

El papir Waziri és el papir egipci d'escriptura hieràtica més llarg (16 metres) fins ara descobert. Va ser trobat a Saqqara a inicis de 2022. El seu descobriment va ser anunciat el 14 de gener del 2023. El papir va seguir un meticulós procés de restauració i va ser exposat al Museu Egipci.
Les excavacions realitzades a Saqqara van desvetllar el taüt d’un home, Ahmose, en el qual hi havia el papir enrotllat. Data del 300 aC., d'inicis de l'època dels Ptolomeus, una dinastia de faraons d’origen grec, descendents d'un dels generals més importants d'Alexandre Magne.
El papir està realitzat amb escriptura hieràtica. Consta de deu imatges que representen déus del més enllà. Està escrit amb tinta vermella i negra. Es creu que va ser escrit per un escriba professional.
El papir conté passatges del Llibre dels Morts, un text funerari que conté cites i encanteris per ajudar als morts a arribar al més enllà. El papir inclou 113 encanteris del Llibre dels Morts. El nom d'Ahmose (el propietari) hi és anomenat 260 cops. El text també es complementa amb diverses representacions i il·lustracions com una escena que mostra Ahmose adorant el déu de l'inframón Osiris al seu santuari.

## Referències

* ↑ Salvans, Aleix. «Descobreixen una còpia completa del ‘Llibre dels Morts’ de l’Antic Egipte». Món Planeta, 25-01-2023. [Consulta: 8 juliol 2023].
* 1 2 Fischer, Andrea. «Encuentran un Libro de los Muertos egipcio en un papiro de 15 metros de largo, por primera vez en 100 años» (en castellà), 26-01-2023. [Consulta: 6 juliol 2023].
* ↑ «Exhiben un papiro del "Libro de los muertos" de 16 metros descubierto en Saqqara» (en castellà), 27-02-2023. [Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ AncientPages.com. «16 Meters Long Ancient Papyrus With Spells From The Book Of The Dead Found In Saqqara» (en anglès americà), 19-01-2023. [Consulta: 6 juliol 2023].
* ↑ «Archaeological Paths». [Consulta: 6 juliol 2023].
# Parc Nacional de Ranthambor

El Parc Nacional de Ranthambor (o Ranthambore) és un dels més gran i famosos espais naturals protegits del nord de l'Índia al districte de Sawai Madhopur, al Rajasthan, a 180 km de Jaipur i 111 km de Sawai Madhopur.
Fou fundat amb el nom de Sawai Madhopur Game Sanctuary el 1955 i el 1973 fou inclòs dins el Projecte de Reserves de Tigres. El 1980 va ser declarat parc nacional i el 1984 les selves properes foren declarades santuari Sawai Man Singh i santuari Keladevi; el 1991 la reserva de tigres fou ampliada per incloure aquests santuaris. El parc limita al nord amb el riu Banas i al sud amb el Chambal. Hi ha alguns llacs, entre els quals el principal és el de Padam Talao. Agafa el nom de la fortalesa de Ranthambor que queda dins el parc. És famós per la seva població de tigres (25 el 2005, però el 1982 s'havia arribat a 44) i té també lleopards i altres animals, com ocells (270 espècies) i rèptils, així com una rica vegetació. Hi ha un gran arbre banya a la vora del llac Padam Talao, que és considerat el segon arbre d'aquest tipus més gran de l'Índia.
El parc té una superfície de 275 km² i de 392 km² incloent la zona de protecció. La zona de reserva de tigres és de 1.334 km². Resta tancat el juliol i agost.

## Vegeu també

* Ranthambor.
* Districte de Sawai Madhopur.

## Enllaços externs

* Gov. India - Project Tiger. Informació General.
* Gov. India - Ministry of Environment & Forests (1993).
* BBC - Rajasthan Holiday.
* Ranthambore National Park. Arxivat 2010-12-24 a Wayback Machine.
# Parc Nacional de Rohkunborri

El Parc Nacional de Rohkunborri (en noruec: Rohkunborri nasjonalpark; en sami septentrional: Rohkunborri álbmotmeahcci) és un parc nacional situat al comtat de Troms, Noruega, que es va establir el 2011. El parc consta de 571 quilòmetres quadrats de protecció, i es troba al municipi de Bardu, al llarg de la frontera amb Suècia, a uns 50 quilòmetres al nord-est de Narvik.
El parc fa frontera amb Suècia al sud, i es troba a menys de 10 quilòmetres del Parc Nacional Øvre Dividal. El parc inclou parts de la vall de Sørdalen (canyó) i els grans llacs d'Altevatnet i de Leinavatnet es troben just al nord dels límits del parc.
La naturalesa varia de bosc caducifoli boreal a les elevacions més baixes a tundra alpina més amunt. El parc és la llar dels ossos bruns, goluts i linxs, així com del duc blanc, del falcó grifó i dels rens (sent els sami els propietaris). També hi ha aiguamolls i vegetació alpina a les roques, així com als pantans. Els llacs a la part oriental tenen truita alpina. Les muntanyes a banda i banda del canyó arriben fins a 1.500 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* ↑ Askheim, Svein. «Rohkunborri». A: Store norske leksikon (en noruec). Oslo: Kunnskapsforlaget [Consulta: 22 agost 2011].
* ↑ «Rohkunborri nasjonalpark i Troms er opprettet» (en noruec). Norwegian Ministry of the Environment.
* ↑ «Rohkunborri nasjonalpark er opprettet» (PDF) (en noruec). Direktoratet for Naturforvaltning.

## Enllaços externs

* Fotos recents del parc
* Panoràmiques del parc Arxivat 2016-08-22 a Wayback Machine.
# PVLAS

PVLAS (acrònim de Polarizzazione del Vuoto con LASer, "polarització del buit amb làser") és un sistema dedicat a la detecció de matèria fosca. Està situat al laboratori nacional de Legnaro de l'institur de física nuclear de Pàdua a Itàlia. Els experiments amb aquests aparells començà el 2001.
Ja que la matèria fosca és una forma de matèria que no emet o reflecteix prou la radiació electromagnètica com per detectar-la directament, el PVLAS s'usa per detectar el petit aplatiment adquirit per una polarització lineal d'un raig làser després de passar a través de l'espai buit on s'ha aplicat un intens camp magnètic.
Més específicament en la presència d'un candidat a matèria fosca massiva que interactua amb el fotó, com l'axió, les partícules de matèria fosca virtual es crearan preferiblement per fotons la polarització dels quals sigui paral·lela al camp extern. Aquestes partícules virtuals viatgen més lentament que la velocitat de la llum,i per tant la velocitat efectiva del fotons amb polarització paral·lela es redueix. Per tant, el buit és birefringent, ja que l'índex de refracció depèn de la polarització. Aquest aplatiment és característic de la propagació de la llum en unmedi birefringent. No obstant, els candidats a matèria fosca sense càrrega no interactuaran amb el fotó i per tant, el PVLAS no els podrà detecta. La birefringència del buit de l'electrodinàmica quàntica en presència d'un camp extern es deu generalment a Stephen L. Adler, que fou el qui presentà la primera derivació general el 1971.
L'experiment PVLAS investiga el buit després haver-lo pertorbat per camps magnètics externs.

## Enllaços externs

* Exploring the Quantum Vacuum and its structure Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine. - Istituto Nazionale di Fisica Nucleare (INFN)
* Axion Interpretation of PVLAS Data? - 9a conferència internacional sobre astropartícula i física subterrània (TAUP 2005) 14 Setembre de 2005, Universitat de Saragossa.

## Referències

* ↑ Figger, Hartmut; Meschede,Dieter; Zimmermann, Claus «Laser Physics at the Limits». Springer, 2001, pàg. 191.(anglès)
* ↑ «The PVLAS experiment». Arxivat de l'original el 2007-06-12. [Consulta: 4 maig 2014].
* ↑ http://dx.doi.org/10.1016/0003-4916(71)90154-0 Divisió del fotó i dispersió del fotó en un camp magnètic fort]
* ↑ J. C. Spooner, Neil; Kudryavtsev, Vitaly «The Identification of Dark Matter». World Scientific, 2001, pàg. 482.
# Paraliparis megalopus

Paraliparis megalopus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* El mascle fa 13,9 cm de llargària màxima i la femella 15,2.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 2.830 i 3.585 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-oriental: Oregon (els Estats Units).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., 1978. A review of the deepwater Liparidae (Pisces) from the coast of Oregon and adjacent waters. Occasional Papers California Academy of Sciences Núm. 127: 1-55.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Paramítids

Els paramítids (Paramythiidae) són una petita família d'aus de l'ordre dels passeriformes, endèmica dels boscos de muntanya de Nova Guinea. La família està composta per dos gèneres monotípics, i les espècies són el picabaies emplomallat i el picabaies galtagroc. Són ocells acolorits, de mida mitjana, que s'alimenten de fruites i alguns insectes. Aquestes espècies s'incloïen abans als dicèids (Dicaeidae), però estudis d'hibridació d'ADN van demostrar que, malgrat que estan relacionades amb aquesta família, en constitueixen una de diferent.

## Llistat de gèneres i espècies

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.4, 2010):
* Gènere Oreocharis.
** Oreocharis arfaki - Picabaies galtagroc
* Gènere Paramythia.
** Paramythia montium - Picabaies emplomallat.

## Referències

* ↑ Winkler, David W.; Billerman, Shawn M.; Lovette, Irby J. «Tit Berrypecker and Crested Berrypecker (Paramythiidae), version 1.0» (en anglès). Birds of the World. Cornell Lab of Ornithology, 2020. DOI: 10.2173/bow.paramy1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* ↑ Coates, Brian. «Family Paramythiidae (Painted berrypeckers)». A: Handbook of the birds of the world. Vol XIII. Barcelona : Lynx Edicions, 1992, p. 340-349. ISBN 978-84-87334-10-8.
* ↑ IUCN «Oreocharis arfaki» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2016:, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t22718165a94570828.en.
* ↑ IUCN «Paramythia montium» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2016:, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t103693003a94570995.en.
# Orávka

Orávka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1922.
# Orékhovo

«Orékhovo» té aquests significats:
* Orékhovo (Tomsk), localitat de l'óblast de Tomsk, a Rússia
* Orékhovo (Primórie), localitat del krai de Primórie, a Rússia
* Orékhovo (Kursk), localitat de l'óblast de Kursk, a Rússia
* Orékhovo (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
* Orékhovo (Vladímir), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia
* Orékhovo (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia

## Crimea

* Orikhove (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea
# Pardal de Socotra

El pardal de Socotra (Passer insularis) és una espècie d'ocell de la família dels passèrids (Passeridae) que habita zones àrides i humanitzades de l'illa de Socotra, a l'Índic.

## Referències

* ↑ «Pardal de Socotra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Paleis op de Dam

El Paleis op de Dam (neerlandès per a 'palau vora el Dam') és un palau reial a la plaça Dam d'Amsterdam, Països Baixos. També es coneix pel nom de Koninklijk Paleis te Amsterdam ('palau Reial d'Amsterdam').
Fou construït entre 1648 i 1665 per l'arquitecte Jacob van Campen com a edifici de l'ajuntament d'Amsterdam i va començar a servir com a palau reial el 1808. L'estil emprat és classicista, habitual en els Països Baixos de l'època.
Quan es va construir, era l'edifici administratiu més gran d'Europa, considerat com un símbol de la puixança de la ciutat i les Províncies Unides. Els habitants d'Amsterdam el qualificaren com la «vuitena meravella del món».
El 1808, Lluís Bonaparte, rei de l'efímer regne d'Holanda (1806-1810), escollí Amsterdam com a residència de la cort, després d'haver estat a La Haia i Utrecht. Va fer modificacions al palau municipal. Malgrat això, el rei no l'habità i el va destinar a seu del museu reial, el Rijksmuseum.
El 1810, amb l'annexió d'Holanda a França, serví com a residència del governador general d'Holanda. El 1813, expulsats els francesos, tornà a ser la seu de l'ajuntament d'Amsterdam, però Guillem I dels Països Baixos el tornà a convertir en palau el 1815.
Actualment, els reis el fan servir per a actes i recepcions oficials a la ciutat, com que habitualment resideixen a La Haia.

## Enllaços externs

* Lloc oficial del palau Reial.
# Penmarc'h

Penmarc'h (en bretó Penmarc'h) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 5.691 habitants. Limita amb els municipis de Guilvinec, Plomeur i Saint-Jean-Trolimon. El consell municipal ha aprovat la carta Ya d'ar brezhoneg.

## Demografia

Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 134 | 1 166 | - | 1 462 | 1 727 | 1 781 | 1 783 | 1 867 | 1 964 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 987 | 2 029 | 2 227 | 2 431 | 2 641 | 2 871 | 3 238 | 3 600 | 4 298 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 5 068 | 5 702 | 6 051 | 6 735 | 6 877 | 7 037 | 6 956 | 7 077 | 7 204 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 7 652 | 7 320 | 6 921 | 6 463 | 6 272 | 5 889 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jacqueline Lazard | PS |

## Galeria d'imatges

* L'església Saint-Nonna
* Capella Notre-Dame-de-la-Joie
* Roques a St.Guénolé

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Population avant le recensement de 1962
# Partit judicial de Ciudad Rodrigo

Ciudad Rodrigo és un partit judicial de la província de Salamanca, que està formada pels municipis de:
| Agallas | La Alameda de Gardón | La Alamedilla | Alba de Yeltes |
| La Alberca | La Alberguería de Argañán | Aldea del Obispo | Aldehuela de Yeltes |
| La Atalaya | Boada | El Bodón | La Bouza |
| El Cabaco | Campillo de Azaba | Carpio de Azaba | Las Casas del Conde |
| Casillas de Flores | Castillejo de Martín Viejo | Castraz | Cilleros de la Bastida |
| Ciudad Rodrigo | Dios le Guarde | La Encina | Espeja |
| Fuenteguinaldo | Fuentes de Oñoro | Gallegos de Argañán | Herguijuela de Ciudad Rodrigo |
| Ituero de Azaba | El Maíllo | Martiago | Martín de Yeltes |
| Mogarraz | Monforte de la Sierra | Monsagro | Morasverdes |
| Nava de Francia | Navasfrías | Pastores | El Payo |
| Peñaparda | Puebla de Azaba | Puerto Seguro | Retortillo |
| Robleda | Saelices el Chico | El Sahugo | San Martín del Castañar |
| San Miguel del Robledo | Sancti-Spíritus | Serradilla del Arroyo | Serradilla del Llano |
| Tenebrón | Villar de Argañán | Villar de Ciervo | Villar de la Yegua |
| Villasrubias | Zamarra | | |