OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rhamdia laukidi

Rhamdia laukidi és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 33 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Orinoco i Amazones.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bleeker, P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4: i-xii + 1-370.
* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Pardices, A., E. Bermigham i A. Montilla & I. Doadrio 2002: Evolutionary history of the genus Rhamdia (Teleostei: Pimelodidae) in Central America. Molecular Phylogenetics and Evolution v. 25: 172-189.
* Silfvergrip, A.M.C. 1996. A systematic revision of the Neotropical catfish genus Rhamdia (Teleostei, Pimelodidae). Stockholm University and Swedish Museum of Natural History. 156 pp. + 8 pls.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Robert III de Clarmont

Robert III de Clarmont fou vescomte d'Alvèrnia, fill i successor del seu pare Robert II. Va morir sense successió en data desconeguda, posterior a l'any 962. El va succeir el seu germà Guiu I de Clarmont.

## Bibliografia

* A.-G. Manry, Histoire d'Auvergne.
* Père Anselme, d'après du Bouchet, Tables de l'origine des comtes héréditaires d'Auvergne.
# Robert II

Robert II és el nom dels següents personatges:
* Robert II de França dit “el Pietós” (Orleans, 972 - Melun, 1031), rei de França (996 -1031) i duc de Borgonya (1016 -1031)
* Robert II de Normandia (vers 1051 - 1134), Duc de Normandia des de l'any 1087 fins al 1106
* Robert II de Flandes (c. 1065 - prop de Meaux, 1111), comte de Flandes entre els anys 1093 i 1111
* Robert II de Càpua morí el 1156, fou l'últim príncep de Càpua
* Robert II de Borgonya (1248 - Vernon-sur-Seine, 1306), duc de Borgonya (1271-1306)
* Robert II d'Artois (Mansura, 1250 - Kortrijk, 1302), duc d'Artois (1250–1302)
* Robert II de Tàrent (1315 - 1364), Príncep de Tàrent (1332-46), Rei d'Albània (1332-64), Príncep d'Acaia (1333-46) i pretendent a l'Imperi Llatí de Constantinoble (1346-64)
* Robert II d'Escòcia (1316 - 1390), rei d'Escòcia
* Robert II del Palatinat (1325 - 1398), elector del Palatinat (1390-98)
* Robert II de Parma (Weilburg, Imperi austrohongarès, 1909 - Viena, Àustria 1974), cap de la Casa de Borbó-Parma i titular del Ducat de Parma entre 1959 i 1974
# Robert III

Robert III és el nom dels següents personatges:
* Robert III d'Hesbaye (c.790- c.834) comte de Worms i de l'Oberrheingau
* Robert III de Clarmont (- c.962) vescomte d'Alvèrnia
* Robert III d'Alvèrnia (- c.1147) comte d'Alvèrnia
* Robert III d'Alençon (- 1217) comte d'Alençon
* Robert III de Dreux ("Gasteblé") (1185 - 1234), comte de Dreux i de Braine.
* Robert III de Flandes o Robert de Dampierre (1247 - 1322), comte de Nevers i de Flandes
* Robert III d'Artois (1287 - 1342) senyor de Conches-en-Ouche, de Domfront, i de Mehun-sur-Yèvre. Comte de Beaumont-le-Roger i pretendent al comtat d'Artois
* Robert III d'Escòcia (1340 - 1406) rei d'Escòcia
* Robert III del Palatinat o Robert d'Alemanya (1352 - 1410) rei d'Alemanya i comte del Palatinat
# Resolució 1573 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1573 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 16 de novembre de 2004. Després de reafirmar les resolucions anteriors sobre Timor Oriental (Timor-Leste), en particular les resolucions 1410 (2002), 1473 (2003), 1480 (2003) i 1543 (2003), el Consell va ampliar el mandat de Missió de Suport de les Nacions Unides a Timor Oriental (UNMISET) durant sis mesos fins al 20 de maig de 2005.

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat va elogiar els esforços del govern del Timor Oriental i les persones que desenvolupen institucions per a un estat independent, incloses les infraestructures, l'administració pública, la llei i les capacitats de defensa. Va assenyalar que encara no havia aconseguit l'autosuficiència en algunes d'aquestes àrees. El treball de la UNMISET i el progrés realitzat també s'han valorat a aquest respecte. A més, el Consell va acollir les bones relacions entre Timor Oriental i els països veïns.

### Actes

El mandat mandat de la UNMISET es va ampliar per un període final de sis mesos en la seva mida i composició existents, tal com es descriu a la Resolució 1543. Es va demanar a la UNMISET que se centrés en la seva estratègia de sortida per tal d'ordenar per retornar la responsabilitat a les autoritats timoreses. Mentrestant, es va demanar a la comunitat de donants que continués brindant assistència a Timor Oriental i als organismes de les Nacions Unides que ajudessin en la transició d'una missió de manteniment de la pau a un marc de desenvolupament sostenible.
La resolució també va reafirmar la necessitat de lluitar contra la impunitat i es va demanar al Secretari General Kofi Annan que vigilés de prop la situació.

## Referències

* ↑ «Security Council extends Timor-Leste mission for final six months». United Nations, 16-11-2004.
* ↑ Agence France-Presse «UN extends East Timor mission a final time». ABC News (Australia), 17-11-2004.
* ↑ de Rham-Azimi, Nassrine. United Nations as peacekeeper and nation-builder: continuity and change : what lies ahead? : report of the 2005 Hiroshima Conference. M. Nijhoff Publishers, 2005, p. 74. ISBN 978-90-04-14826-0.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2003 - 2005)
* Crisi del Timor Oriental (1999)
* Ocupació de Timor Oriental per Indonèsia
* Força Internacional per Timor Oriental
* Administració de Transició de les Nacions Unides per a Timor Oriental

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1571 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1571 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada sense votació el 4 de novembre de 2004 observant amb pesar la renúncia del jutge de la Cort Internacional de Justícia Gilbert Guillaume que faria efecte l'11 de febrer de 2005, el Consell va decidir que en concordança a l'Estatut de la Cort les eleccions per omplir la vacant s'efectuarien el 15 de febrer de 2005 en una sessió del Consell de Seguretat i durant la LIXa sessió de l'Assemblea General.
Guillaume, un jurista francès, va ser membre de la Cort des de 1987 i el seu president entre 2000 i 2003. El seu període del càrrec anava a acabar al febrer de 2009.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2004 – 2005)

## Referències

* ↑ «Vacancy on International Court of Justice to be filled by election on 15 February 2005». United Nations, 04-11-2004.
* ↑ «Judge Gilbert Guillaume, former President of the Court, will resign as a Member of the Court as of 11 February 2005». International Court of Justice, 10-11-2004.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1575 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1575 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 22 de novembre de 2004. Després de recordar les resolucions 1031 (1995), 1088 (1996), 1423 (2002), 1491 (2003) i 1551 (2004) sobre els conflictes a l'antiga Iugoslàvia, el Consell defineix el paper d'EUFOR Althea a Bòsnia i Hercegovina com a successor legal de la Força d'Estabilització (SFOR).

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat va subratllar la importància de l'aplicació de l'acord de Dayton (Acord Marc General) i va acollir amb satisfacció les contribucions de la SFOR, l'Organització per a la Seguretat i la Cooperació a Europa i altres organitzacions internacionals. La situació continuava constituint una amenaça per a la pau i la seguretat i el Consell estava decidit a promoure una solució pacífica del conflicte. A més, va assenyalar que la Unió Europea tenia la intenció de llançar una missió de seguiment amb un component militar a partir de desembre de 2004.

### Actes

Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell recorda a les parts en l'acord de Dayton llurs responsabilitats d'aplicar l'acord. Va subratllar el paper de l'Alt Representant per a Bòsnia i Hercegovina en supervisar la seva implementació. També va concedir importància a la cooperació amb el Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia.
El Consell de Seguretat va encomiar als països participants en la SFOR i va acollir amb beneplàcit la creació d'una missió de seguiment des de desembre de 2004 per la Unió Europea. També va autoritzar l'ús de mesures necessàries, incloent l'ús de la força i defensa pròpia, per assegurar el compliment dels acords i la seguretat i la llibertat de moviment del personal de la SFOR. Tots els acords s'aplicaran a la missió de seguiment.
La resolució també va donar la benvinguda al desplegament de la Missió de Policia de la Unió Europea a Bòsnia i Hercegovina des de l'1 de gener de 2003, que havia reemplaçat la Missió de les Nacions Unides a Bòsnia i Hercegovina. Finalment, va demanar al Secretari General Kofi Annan que informés sobre el progrés realitzat per les parts cap a l'aplicació dels seus acords de pau.

## Referències

* ↑ «Security Council adopts resolution defining mandate of European Union force to take over stabilization role in Bosnia and Herzegovina». United Nations, 22-11-2004.
* ↑ Blockmans, Steven. Tough Love: The European Union's Relations with the Western Balkans. T.M.C. Asser Press, 2007, p. 228. ISBN 978-90-6704-258-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2003 - 2005)
* Guerra de Bòsnia
* Acord de Dayton

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Ronal barbaren

Ronal barbaren és una pel·lícula danesa d'animació del 2011 dirigida per Thorbjørn Christoffersen, Kresten Vestbjerg Andersen i Philip Einstein Lipski. La tècnica d'animació utilitza imatges generades per ordinador tridimensionals. Fou creada inicialment alhora en dos idiomes: danès i anglès. La pel·lícula és una paròdia del cinema d'aventures amb ambientació dels mons d'espasa i bruixeria.
El 2016 una empresa xinesa, Twinkle Film Productions, comprà els drets de la pel·lícula per a fer-ne una versió live-action.
Les crítiques no l'han posat generalment en una nota aprovada. Internacionalment tingué prou èxit, arribant a vendre's a més de 15 països. Al Festival de Sitges fou nominada a la Millor pel·lícula d'animació i guanyà un premi del Festival d'Annecy i un altre del Festival de Gijón.

## Referències

* ↑ Smith, Ian Hayden. International Film Guide 2012, 2012, p. 104. ISBN 978-1908215017.
* ↑ «Ronal challenges the market». Det Danske Filminstitut, 12-11-2010 [Consulta: 21 març 2018].
* 1 2 «Ronal the Barbarian». FilmAffinity. [Consulta: 21 març 2018].
* ↑ «Danish Animation ‘Ronal' Set for Chinese Live-Action Remake (EXCLUSIVE)». Variety, 2016 [Consulta: 21 març 2018].
* ↑ «Ronal barbaren». Scope. [Consulta: 21 març 2018].
* ↑ «‘Ronal the Barbarian' sells». Variety, 2011 [Consulta: 21 març 2018].
# Centre Obrer Republicà (Cervera)

El Centre Obrer Republicà és un edifici racionalista de Cervera (Segarra) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Situat al passeig de l'Estació de Cervera, antic Raval dels Caputxins. Edifici d'estil racionalista, format per dos cossos de planta rectangular, un amb quatre nivells i l'altre amb dos. El primer, amb parament de maó arrebossat i coberta a quatre vessants, presenta tres línies d'obertures concentrades a la part central de la façana i el mateix per les façanes laterals. La porta d'accés està flanquejada per pilastres de maó amb forma tronco-piramidal, suportant el voladís de damunt l'obertura a manera de guardapols. El segon, en canvi, mostra el parament pintat de color blanc i la coberta a tres vessants. Pel que fa a les obertures, també varien i en aquest cas són quatre finestres per nivell, tant a la façana lateral com a la principal, a exepció d'una que és la porta d'accés a l'edifici. Annex al conjunt, s'hi obre un pati rectangular delimitat amb una tanca metàl·lica simple.

## Història

Aquest edifici és la tercera seu del Centre Obrer Republicà de Cervera, ja que anteriorment s'havia situat a l'altra banda del passeig de l'Estació, en un edifici d'estil noucentista que s'edificà per substituir el primer i que finalment, fou enderrocat. La primera seu fou substituïda ben aviat, cap a l'any 1925, per un edifici més gran projecte de l'arquitecte Joaquim Vilaseca Rivera. L'edifici havia d'acollir l'activitat política de la gent progressista i republicana però també activitats lúdiques i culturals, per això comprenia sales d'actes, un teatre, una biblioteca, un cafè i fins i tot una escola. Amb l'arribada de la Guerra Civil, l'activitat de l'edifici es paralitzà, i a finals de 1938 fou bombardejat, quedant afectat de forma parcial. Després de la Guerra, quedà confiscat per la seva vinculació a Esquerra Republicana de Catalunya i la documentació que s'hi guardava, desaparegué. Amb tot, a la dècada de 1940, es decidí fer un edifici nou, a l'altra banda del passeig i amb la idea de recuperar l'esperit del Centre Obrer Republicà dels inicis, acollint activitats culturals i socials d'arrel popular, com concerts de música, esport, sessions de cinema i teatre, conferències, reunions.

## Referències

* 1 2 «Centre Obrer Republicà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Brestir Sigmundsson

Brestir Sigmundsson (Skúvoy, segle X - Stóra Dímun, ca. 970) va ser un cabdill viking de les illes Fèroe. Apareix com a personatge històric a la Saga dels feroesos.
Beinir havia nascut a l'illa de Skúvoy. Era fill de Sigmund el Vell. Es va unir a Cesilia amb la qui va tenir un dels grans personatges de la història de les Illes Fèroe, Sigmundur Brestisson (961-1005). Juntament amb el seu germà Beinir Sigmundsson, va governar més de la meitat del territori de les Fèroe. Brestir i el seu germà van ser finalment assassinats pels caps rivals Svínoyar-Bjarni i Havgrímur quan es es trobaven en una granja de l'illa Stóra Dímun.
El destí dels germans Brestir i Beinir va influir en el desenvolupament històric de les Illes Fèroe. Mentre governaven una de les mesitats de l'arxipèlag, Havgrímur de Hov era el governant de l'altra meitat. Aquesta condició no només tenia una dimensió feroesa local, ja que cadascú havia rebut la seva part de monarques diferentsː mentre els germans Sigmundsson la tenien per una donació que el rei noruec Håkon Jarl els havia fet a Trondheim, Havgrimur havia rebut la seva part de les Illes de Harald II, que governava la resta de Noruega.
Després de la disputa entre Einar i Eldjarn el 969, Brestir i Beinir van defensar amb èxit davant del Løgting al membre de la seva família i el seu company d’armes Einar. Com a represàlia, el 970 Havgrímur va forjar un maquinar un complot contra els dos germans que va acabar amb el seu assassinat.

## Referències

* ↑ «Brestir Sigmundsson» (en feroès). snar.fo. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ Küchler, 1913, p. 18.
* ↑ «Sigmundur Brestisson» (en feroès). snar.fo. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «Beinir Sigmundsson» (en feroès). snar.fo. [Consulta: 18 octubre 2021].

## Bibliografia

* Küchler, Carl Gottlob Friedrich. Die Faeröer: Studien un Wanderfahrten (en alemany). G. Müller, 1913.

## Enllaços externs

* La Saga dels feroesos en anglès. Traduida per Anthony Faulkes.
# Centre Noruec de Memòria i Drets Humans

El Centre Noruec de Memòria i Drets Humans és un museu situat a Ekne, a prop de Levanger (Noruega) sobre la Segona Guerra Mundial i els drets humans. Està situat en un complex que fou un reformatori del 1921 al 1941, camp de presoners fins al 1945, camp de treballs forçats fins al 1949, escola estatal del 1951 al 1992, museu de Falstad del 1995 al 2004, i a partir del 2006 va reobrir novament com a museu amb el nom de Centre de Falstad.

## Museu

L'espai memorial de Falstad és un centre d'educació, documentació i comunicació. La història de la Segona Guerra Mundial i els drets humans constitueixen les activitats principals del centre, situat a l'edifici que va ser camp de presoners de les SS en el període 1941-1945. El Centre acull una exposició permanent, situada al soterrani de l'edifici, que explica la història de la presó que hi va haver en aquest indret durant la guerra i també focalitza la seva explicació en la violació dels drets humans que hi va tenir lloc. Al Centre hi ha també una biblioteca oberta al públic que conté literatura, cinema i música relacionades amb les temàtiques tractades a Falstad. D'altra banda, ofereix instal·lacions per a cursos, reunions i conferències, i sales amb capacitat per a 50 persones.

## Edifici

L'edifici va ser erigit per les autoritats públiques noruegues el 1921 com a escola reformatori. El 1941, els ocupants alemanys van prendre l'escola i van establir un camp de presoners a les instal·lacions. Falstad es va convertir en el segon camp de presoners a Noruega, i prop de 4.500 persones de 13 nacions hi van ser empresonats durant en el període 1941-1945. La majoria eren presos polítics noruecs, però el 1942 els jueus noruecs hi van ser empresonats abans de ser deportats a Auschwitz-Birkenau. Després de l'alliberament, Falstad va funcionar com a camp de treball i presó durant els judicis de la postguerra. Aquest campament es va tancar el 1949 i, en el període 1951-1992, l'edifici va albergar una escola d'educació especial. El bosc de Falstad, situat a un quilòmetre al sud del centre memorial, és avui un monument cultural nacional i un lloc de dol, ja que al voltant de 300 presoners hi van ser executats durant els anys 1942 i 1943.

## Referències

* 1 2 3 «Centre Noruec de Memòria i Drets Humans». Memorial. Gencat. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 8 octubre 2016].
# Chiloglanis somereni

Chiloglanis somereni és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes.
Els mascles poden assolir els 10 cm de llargària total.
Es troba a Àfrica: afluents kenyans del llac Victòria.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Peters W. (C. H.) 1868. Ueber eine von dem Baron Carl von der Decken entdeckte neue Gattung von Welsen, "Chiloglanis deckenii", und einige andere Süsswasserfische aus Ostafrika. Monatsb. Akad. Wiss. Berlin 1868. 598-602.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Chiloglanis ruziziensis

Chiloglanis ruziziensis és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes.
Els mascles poden assolir els 5,8 cm de llargària total.
Es troba a Àfrica: conca del Ruzizi.
Les seues principals amenaces són la terbolesa de l'aigua a causa de l'erosió i l'expansió agrícola.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Peters W. (C. H.) 1868. Ueber eine von dem Baron Carl von der Decken entdeckte neue Gattung von Welsen, "Chiloglanis deckenii", und einige andere Süsswasserfische aus Ostafrika. Monatsb. Akad. Wiss. Berlin 1868. 598-602.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Ntakimazi, G. (2006). "Chiloglanis ruziziensis." 2006 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2006. [Consulta: 5 abril 2023]
# Colonia (Yap)

Colonia és la capital administrativa de l'estat de Yap, un dels que integren els Estats Federats de Micronèsia. Administra a més a més uns 130 atols ubicats cap a l'est i el sud en una distància de 800 km. La seva població era, el 2003, de 6.300 habitants, distribuïts a Colonia i a d'altres deu municipis. A Colonia hi ha diversos hotels i un port. No s'ha de confondre Colonia amb Kolonia, capital de Pohnpei.

## Enllaços externs

* Pacific Worlds.com (anglès)
Viccionari
# Colonia Nicolich

Colonia Nicolich és una localitat de l'Uruguai ubicada al sud del departament de Canelones. Es troba a prop de l'Aeroport Internacional de Carrasco i forma part de l'àrea metropolitana de Montevideo.

## Població

Segons les dades del cens de l'any 2004, Colonia Nicolich tenia 8.811 habitants.
| Any | Població |
| 1963 | 2.669 |
| 1975 | 4.500 |
| 1985 | 5.527 |
| 1996 | 7.223 |
| 2004 | 8.811 |
Font: Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai

## Govern

L'alcalde de Colonia Nicolich amb data del 2008 és Ruben Moreno (Front Ampli).

## Referències

* ↑ «Cens del 2004 del Departament de Canelones» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 27 novembre 2011].
* ↑ «Estadístiques 1963–1996 / C» (DOC) (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 27 novembre 2011].
* ↑ «"ALCALDES Y CONCEJALES ELECTOS EN CANELONES" a la pàgina web d'"Hoy Canelones"». Arxivat de l'original el 2013-09-27. [Consulta: 27 novembre 2011].
* ↑ "Municipis de l'Uruguai" a la pàgina web del Congrés dels Intendents (CI) Arxivat 2012-03-08 a Wayback Machine. (castellà)