OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Miquel de Bustins

L'església de Sant Miquel de Bustins, situada al cantó de llevant del municipi Sant Aniol de Finestres, s'erigeix en un planell del vessant de llevant de la vall de Sant Aniol, a les envistes del Freixe i del santuari de Finestres

## Història

L'indret de Bustins és esmentat dues vegades en l'acta de consagració de l'església de Santa Maria de Finestres, feta pel bisbe de Girona Gotmar el 15 d'octubre de l'any 947. Entre les nombroses donacions de terres i propietats fetes amb motiu de la solemne consagració d'aquesta església, hi ha la d'un home anomenat «Fortes», que donà «de vinea quarteradam I in Bostino», i la de les dècimes, les primícies i les oblacions dels fidels «de villare quod dicunt Murriano et de alio quod dicunt villare Bostino, feta pel mateix bisbe Gotmar». L'any 1136, se sap que l'església de Sant Miquel de Bustins existia, quan «Arnallus clerici de Bostin» signà com a testimoni a la donació feta per Guillem Ademar de «illum mansum de Collo cum omnibus suis pertinentiis» a l'església de Santa Maria de Finestres.

## Arquitectura

És una petita construcció d'una sola nau capçada per un absis semicircular que presenta dues obertures de doble esqueixada, una al bell mig de la conca absidal -encegada- i l'altra al sud-est. La porta d'accés a l'edifici, situada a ponent, és formada per un únic arc de mig punt, amb llinda i timpà llis. A sobre hi ha una petita finestra i el campanar d'espadanya de doble obertura.
Una altra finestra de doble esqueixada s'obre a la façana de migdia. L'interior de la nau és cobert amb Volta apuntada. El perímetre de l'absis és resseguit per una cornisa, a partir de la qual arrenca la volta de mig cercle lleugerament apuntat que cobreix aquest espai. Als extrems de la porta neixen dos bancs seguits que acaben al presbiteri. L'aparell interior és emblanquinat i no es pot observar. L'exterior és format per petits carreus sense polir, disposats en filades uniformes, però irregulars, reforçades per grans carreus als angles. L'aparell permetria situar-ne la construcció dins el segle xi, però l'estructura interior és coherent amb les formes del segle xii, dins els tipus rurals on hi perviuen les formes constructives del segle anterior.

## Referències

* 1 2 3 Noguera i Massa, Antoni; Fernández i Cuadreyns, Jordi; Bargalló i Chaves, Eva. «Sant Miquel de Bustins». A: La Garrotxa. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1992, p. 322-323 (Catalunya Romànica, vol. IV). ISBN 84-7739-156-4.
* ↑ «Sant Miquel de Bustins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Bandera de la dualitat canadenca

La bandera de la dualitat canadenca (en anglès: Canadian Duality Flag, en francès: Drapeau de la dualité canadienne) també anomenada "bandera canadenca de la unitat" és una bandera no oficial que es va distribuir originàriament durant el període previ al referèndum del Quebec de 1995 per marcar i defensar la unitat del Canadà durant les concentracions a favor del «no».
El disseny de la bandera fou escollit per representar de forma explícita les poblacions francòfones i anglòfones a la bandera nacional afegint dues franges blaves estretes a les ja existents franges vermelles. L'amplada d'aquestes s'ajusta a la proporció de canadencs que són principalment francòfons. Es va triar el blau ja que és el color principal que s'utilitza a la bandera del Quebec.

## Referències

* ↑ «Canadian Duality Flag - Drapeau Dualité Canadienne» (en anglès). trcf.ca. [Consulta: 4 octubre 2021].
* ↑ «- The Renewed Canadian Flag/Canadian Unity Flag/Canadian Duality Flag TRCF - The Renewed Canadian Flag/Canadian Unity Flag/Canadian Duality Flag» (en anglès). Flags Of The World. [Consulta: 4 octubre 2021].
# Claudi Carbonell i Flo

Claudi Carbonell i Flo (Barcelona, 10 de març de 1891 - Barcelona, 24 de juny de 1970) fou un fotògraf català, un dels representants del pictorialisme, juntament amb Pere Casas Abarca, Joaquim Pla Janini i Joan Vilatobà, entre d'altres.

## Biografia

Va néixer al carrer Consell de Cent de Barcelona, fill de l'escultor Pere Carbonell i Huguet, natural de Sarrià, i de Concepció Flo i Castellón, natural de Barcelona.
Es va especialitzar en paisatges al bromoli i va obrir un taller de producció de paper al bromoli amb el seu soci Federico Fernández.
Fou un dels fundadors de l'Agrupació Fotogràfica de Catalunya. També fou president de la Federación Española de Fotografía Artística entre 1952 i 1967.
Es pot veure obra seva al Museu Nacional d'Art de Catalunya, on la seva fotografia "Bosc de la Verge" forma part de la col·lecció permanent, en dipòsit de l'AFC.
Es va casar amb Lluïsa Torrens i Viñals.

## Referències

* 1 2 Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1891, número de registre 1497.
* 1 2 «Necrològiques». La Vanguardia, 25-06-1970, pàg. 31.
* ↑ Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. pàgina 345-346. Primera edició: desembre 2004. ISBN 8480431369
* ↑ «Web de l'Institut Ramon LLull. La Fotografia Catalana». Arxivat de l'original el 2009-08-29. [Consulta: 18 octubre 2009].
* ↑ Vilaweb.cat 30/06/2003 El Museu Nacional d'Art de Catalunya rep 3.500 fotografies de l'Agrupació Fotogràfica
# Claudi Castelucho Diana

Claudi Castelucho Diana (Barcelona, 5 de juliol de 1870 - Le Plessis-Robinson, 31 d'octubre de 1927) va ser un escultor, pintor i professor d'art català que va viure a França la major part de la seva vida.
Fou fill del dibuixant Antoni Castelucho i Vendrell, natural de Barcelona, i de Maria Cinta Diana, natural de Tortosa i filla de pares desconeguts, per la qual cosa no duia cognoms.

## Referències

* ↑ «Claudi Castelucho Diana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ De fet, el cognom Diana era en realitat part del nom propi.
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1870, 3r llibre, foli 26, número de registre 3302.
# Extrasístole supraventricular

Una extrasístole supraventricular (ESSV) és una extrasístole o impuls elèctric prematur al cor, generat per sobre del nivell del ventricle. Això pot ser o una contracció auricular prematura o un impuls prematur del nòdul auriculoventricular.
En lloc de què l'impuls elèctric comenci al nòdul sinoauricular (SA) i es propagui al nòdul auriculoventricular (AV), el senyal es condueix tant al ventricle com, de tornada, al nòdul SA on hauria d'haver començat el senyal. L'ESSV s'ha de veure en contrast amb una contracció ventricular prematura que té un origen ventricular i mostra un canvi en el QRS associat.

## Referències

* ↑ Ernst, Mutschler. Drug actions : basic principles and therapeutic aspects. Medpharm Scientific Publishers, 1995. ISBN 978-0849377747. OCLC 28854659.

## Vegeu també

* Extrasístole ventricular
# Chromis caudalis

Chromis caudalis és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Illa Christmas fins a Indonèsia, Salomó, les Filipines i Palau.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Belinchón

Belinchón és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita al nord amb Estremera (província de Madrid) i Barajas de Melo, a l'est amb Huelves, al sud amb Tarancón i a l'oest amb Fuentidueña de Tajo (també a Madrid) i Zarza de Tajo.
Hi va néixer Alonso de Bárcenas, jesuïta missioner al Perú, autor de gramàtiques i obres sobre les llengües indígenes de la zona i declarat venerable per l'Església Catòlica.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Santiaga López Loriente Amores | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Santiaga López Loriente Amores | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].

## Enllaços externs

* Referències geogràfiques.
* Sobre el poble i el col·legi Arxivat 2007-05-02 a Wayback Machine.
* En la pàgina de la diputació de Conca Arxivat 2012-01-04 a Wayback Machine.
# Chromis axillaris

Chromis axillaris és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Maurici, la costa est d'Àfrica i Nova Caledònia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bolxaia Sala

Bolxaia Sala (en rus: Большая Сала) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 40 habitants. Pertany al districte municipal de Mélenki.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Chromis cinerascens

Chromis cinerascens és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sri Lanka, Mar d'Andaman, Malàisia, Indonèsia, les Filipines i nord-oest d'Austràlia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Filatovita

La filatovita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup dels feldespats. Rep el seu nom del professor S. K. Filatov (1940–) de Sant Petersburg per les seves contribucions a la química cristal·lina dels minerals d'exhalació.

## Característiques

La filatovita és un fosfat de fórmula química K(Al,Zn)₂(As,Si)₂O₈. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2002. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6. És l'anàleg arsenat de l'ortoclasa, i químicament similar a la farmacoalumita i especialment a la wrightita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la filatovita pertany a «08.AC: Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: howardevansita, al·luaudita, arseniopleïta, caryinita, ferroal·luaudita, hagendorfita, johil·lerita, maghagendorfita, nickenichita, varulita, ferrohagendorfita, bradaczekita, yazganita, groatita, bobfergusonita, ferrowyl·lieïta, qingheiïta, rosemaryita, wyl·lieïta, ferrorosemaryita, qingheiïta-(Fe2+), manitobaïta, marićita, berzeliïta, manganberzeliïta, palenzonaïta, schäferita, brianita, vitusita-(Ce), olgita, barioolgita, whitlockita, estronciowhitlockita, merrillita, tuïta, ferromerrillita, bobdownsita, chladniïta, fil·lowita, johnsomervilleïta, galileiïta, stornesita-(Y), xenofil·lita, harrisonita, kosnarita, panethita, stanfieldita, ronneburgita i tillmannsita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al segon con d'escòria de l'avanç nord de la gran erupció fissural del volcà Tolbàtxik, situat a l'óblast de Kamtxatka, a Rússia. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Filatovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 setembre 2017].
# Primer govern de transició de la Generalitat Valenciana

Primer govern de transició de la Generalitat Valenciana fou el gabinet executiu esdevingut després de l'aprovació de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana el juliol de 1982 i que va estar actiu d'agost a novembre d'aquell any sota la presidència d'Enric Monsonís Domingo (UCD).
Aquesta etapa de transició, tant pel que fa a l'executiu com al legislatiu (vegeu: Etapa transitòria de les Corts Valencianes), comprén entre l'aprovació de l'Estatut d'Autonomia i la convocatòria de les primeres eleccions autonòmiques al País Valencià celebrades el maig de 1983.

## Composició

| Presidència | Partit |
| Enric Monsonís i Domingo | |
| Conselleria | Conseller | Partit |
| Vicepresidència | Felip Guardiola Sellés | |
| Conselleria d'Interior | Felip Guardiola Sellés | |
| Conselleria de Cultura | Ciprià Císcar i Casaban | |
| Conselleria de Sanitat i Seguretat Social | Ciprià Císcar i Casaban | |
| Conselleria d'Economia, Comerç i Indústria | Segundo Bru Parra | |
| Conselleria de Sanitat i Seguretat Social | Salvador López Sanz | |
| Conselleria adjunta a la Presidència | Josep Lluís Sorribes Mur | |
| Conselleria d'Hisenda | Jorge Navarro Canuto | |
| Conselleria d'Obres Públiques i Urbanisme | Luis Verdú López | |
| Conselleria d'Educació | Amparo Cabanes Pecourt | Independent |
| Conselleria de Treball | Ángel Luna González | |
| Conselleria de Turisme i Transport | Vicente Gómez Chirivella | |
* ↑ Cessa el 29 de setembre de 1982 com a Conseller de Sanitat i Seguretat Social
* ↑ Nomenat el 29 de setembre de 1982 com a Conseller de Sanitat i Seguretat Social

## Referències

* ↑ «Govern de Transició - Presidencia de la Generalitat - Generalitat Valenciana». [Consulta: 28 febrer 2023].
# Felipe Fernández García

Felipe Fernández García (San Pedro de Trones, León, el 30 d'agost de 1935 - San Cristóbal de La Laguna, Tenerife, 6 d'abril de 2012). Va ser entre 1991 i 2005 bisbe de la Diòcesi de Sant Cristóbal de La Laguna també anomenada Diòcesi de Tenerife. Va ser l'onzè bisbe de Tenerife.
Va ser ordenat sacerdot a Plasència el 28 de juliol de 1957. Va rebre la consagració episcopal el 28 de novembre de 1976 a la Catedral d'Àvila, prenent possessió de la diòcesi per a la qual havia estat designat per Pau VI. El 12 de juny de 1991, el papa Joan Pau II el nomena bisbe de Tenerife. El 24 juliol de 1991 pren possessió per poder, fent la seva entrada a la diòcesi l'11 d'agost de 1991. Entre els seus importants i innombrables activitats pastorals al llarg dels anys de pontificat, es destaca principalment la convocatòria i realització del Primer Sínode de la Diòcesi Nivariense. Sens dubte, per aquest motiu principalment, el seu nom quedarà unit per sempre a la història de la diòcesi.
També va instituir en 2001, els trasllats septenaris (cada set anys) de la imatge de la Verge de Candelaria (patrona de les Illes Canàries) a les ciutats de Santa Cruz de Tenerife (capital de l'illa de Tenerife) i San Cristóbal de la Laguna (capital de la diòcesi), començant amb el trasllat de la Verge a Santa Cruz el 2002 i continuant amb el trasllat a La Laguna en 2009 i així successiva i alternativament cada set anys entre les dues ciutats.
Durant el seu pontificat a Tenerife, va tenir lloc el 30 de juliol de 2002 l'canonització a Guatemala de Pere de Sant Josep de Betancur, qui es va convertir en el primer canari a ser canonitzat per l'Església catòlica. A aquesta canonització va acudir Felipe Fernández al costat d'una nodrida representació canària. La cerimònia va estar presidida pel Papa Joan Pau II.
El 29 de juny de 2005 és nomenat administrador apostòlic de la diòcesi en ser acceptada la seva renúncia per raons de salut, que havia presentat al setembre de 2004, ja que patia la malaltia de Parkinson, cessant el 4 de setembre de 2005 al prendre possessió el nou bisbe, passant a ser bisbe emèrit de la Diòcesi de Tenerife. En el seu pontificat va ordenar 68 preveres diocesans, 5 religiosos i 2 diaques permanents.
Va morir el 6 d'abril de 2012 als 76 anys a conseqüència de greus problemes respiratoris. Després de ser vetllat el seu cos al Palau Episcopal i en l'Església de la Concepció de San Cristóbal de La Laguna va ser enterrat en la pròpia església el 10 d'abril del 2012.

## Referències

* ↑ Fallece Felipe Fernández García, obispo de Ávila entre 1976 y 1991
* ↑ «Historia de la Diócesis Nivariense». [Consulta: 24 setembre 2017].
* ↑ Felipe Fernandez Garcia
* ↑ El obispo emérito Felipe Fernández recibe sepultura en La Concepción de La Laguna (Tenerife)

## Enllaços externs

* Catholic hierarchy
# Quercus thorelii

Quercus thorelii és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins del subgènere Cyclobalanopsis, del gènere Quercus.

## Descripció

Quercus thorelii és un arbre perennifoli que creix fins als 30 metres d'altura. El tronc fa uns 0,5 m de diàmetre. Les branques són solcades, amb pèls densament estrellats de color vermellós quan són joves, glabrescent, lenticel·lats. Les lenticel·les són petites i blanquinoses. El pecíol és d'1-3 cm, cabellut, glabrescents. Les fulles són ovades a oblongoel·líptiques, de 12-17 x 3,5-7 cm, subcoriàcies. Els seus toments són de color marró ataronjat clar quan són joves, glabrescent. Les fulles tenen un color verd brillant per sobre i de color marró grisenc per sota. La base amplament cuneades a subarrodonida. El marge és sencer a prop de la base, però per la resta espinós serrat. L'àpex és agut a caudat, amb un nervi central plantejat per sobre de la fulla, amb 13-16 nervis secundaris a cada costat del nervi central. La ramificació a prop del marge, amb venes terciàries primes i evidents per sota de la fulla. Les flors floreixen a l'abril. Les cúpules són en forma de bol a cupular, 1,5-2 x uns 3 cm, que tanquen la major part de la nou i aproximadament 0,5 mm més llarg que la cúpula, una mica encorbat cap a dins, a fora i dins amb toments vermellosos; i la paret fa aproximadament uns 2 mm de gruix. Les bràctees a 8 o 9 (-12) anells, el marge subenteros. Les nous són oblades, 1-1,5 x 2,5-3 cm, densament tomentoses de color marró clar. L'àpex deprimit amb una cicatriu aproximadament de 2 cm de diàmetre; i planes. Les glans maduren al cap d'1 any, entre setembre i octubre.

## Distribució i hàbitat

Quercus thorelii creix al sud de les províncies xineses de Guangxi i Yunnan i a Laos i al Vietnam], a les valls dels boscos muntanyencs perennifolis de fulla ampla, entre els 1000 i 1100 m.

## Taxonomia

Quercus thorelii va ser descrita per Paul Robert Hickel i Aimée Antoinette Camus i publicat a Bulletin du Muséum National d'Histoire Naturelle 29(8): 599–600, a l'any 1923.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
thorelii: epítet

### Sinomínia

* Cyclobalanopsis thorelii (Hickel & A. Camus) H.H. Hu (Basiònim)

## Referències

* 1 2 Cheng Yi, Wu; De-yuan, Hong. «Cyclobalanopsis thorelii» (en anglès). Flora of China Editorial Committee. 1999. Flora of China (Cycadaceae through Fagaceae). 4: 1–453 p. 394. Pequín & St. Louis: Science Press i Missouri Botanical Garden. [Consulta: 6 juny 2020].
* 1 2 «Quercus thorelii». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 6 juny 2020].

## Enllaços externs

* Quercus thorelii a Tropicos.org
* Quercus thorelii
* Quercus thorelii a Flora of China
# Felipe Fernández-Armesto

Felipe Fernández-Armesto (Londres, 1950) és un historiador britànic i autor de nombrosos treballs d'història.
Fernandez-Armesto va llicenciar-se i doctorar-se en Història a la Universitat d'Oxford, on va començar la seva tasca com a professor universitari a la facultat d'Història Moderna. Posteriorment la seva carrera va continuar com a catedràtic a la Universitat de Tufs i com a professor d'història global mediambiental a la Queen Mary de la Universitat de Londres. En 2009 va arribar a la Universitat de Notre Dame.
El 2007, va ser detingut per travessar un carrer fora del pas de vianants (jaywalking), i tractat brutalment, segons la seva versió, per cinc policies a Atlanta (Geòrgia).

## Obres

* The Spanish Armada (1990)
* Colón (1992)
* Antes de Colón (1993)
* Millennium: A History of Our Last Thousand Years (1995).
* Truth: A History and a Guide for the Perplexed (1997)
* Historia de la verdad y una guía para perplejos (1999)
* Civilizations (2000).
* Historia de la comida (2001).
* The Americas (2003).
* Ideas That Changed the World (2003).
* Humankind: A brief History (2004).
* Pathfinders: A Global History of Exploration (2006)'
* The World: A Global History (2007).
* 1492. The Year the World Began (2009)
* Our America: A Hispanic History of the United States (2014)

## Referències

* ↑ «Fernández-Armesto recorre la historia de la comida desde el origen de nuestra cultura» (en castellà). El País, 09-07-2004. [Consulta: 4 gener 2014].
* ↑ «Reporter's Notebook: Highlights from the 2007 Annual Meeting of the American Historical Association | History News Network». [Consulta: 15 octubre 2020].
* ↑ «Historian 'pinned to ground by US police and beaten for jaywalking'» (en anglès britànic). [Consulta: 15 octubre 2020].