OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elizabeth Roemer

Elizabeth Roemer (Oakland, Califòrnia, 4 de setembre de 1929 - Tucson, Arizona, 8 d'abril de 2016) és una astrònoma nord-americana especialitzada en l'estudi dels estels i asteroides.
El 1946 va guanyar el Science Talent Search, estant encara a secundària. Es doctorà en Física per la Universitat de Califòrnia - Bekerley el 1955 i fou professora emèrita a la Universitat d'Arizona. També va treballar a l’Observatori de Yerkes, a Chicago. El 1966 va entrar a treballar com a professora al Lunar and Planetary Laboratory de la Universitat d’Arizona i va acabar essent-hi professora emèrita especialitzada en l'estudi de cometes i asteroides.

## Descobriments

Va descobrir els asteroides (1930) Llucifer (el 1964) i (1983) Bok (el 1975). A més, va prendre un extens conjunt de plaques fotogràfiques d'estels al llarg de 25 anys, intentant obtenir dades consistents per mesurar la magnitud del nucli dels estels.
El 1975 va ser codescubridora, juntament amb Charles T. Kowal, d'una lluna de Júpiter, Temisto.

## Reconeixements

L'asteroide (1657) Roemera va ser així denominat en honor seu.

## Referències

* ↑ «Elizabeth Roemer, astrónoma» (en castellà). Mujeres con ciencia, 04-09-2014. [Consulta: 17 febrer 2022].
* 1 2 «Elizabeth Roemer, 1929-2016» (en anglès). The University of Arizona, 08-04-2016. [Consulta: 17 febrer 2022].
* 1 2 3 4 5 «Elizabeth Roemer, especialista en cometes i asteroides (1929-2016, Estats Units)». L'Astronòmica de Sabadell. [Consulta: febrer 2020].
* ↑ «Notas en el Archivo del SIRIS (Smithsonian)». [Consulta: 20 desembre 2011].
* ↑ Minor Planet Center (UIA). «Lista de descubridores de asteroides (alfabéticamente)» (en anglès), 09-10-2011. [Consulta: 20 desembre 2011].
* ↑ Tiffany K. Wayne. American Women of Science Since 1900, Volumen 1. Greenwoo Publishing group, 2011, p. 810. ISBN 978-1-59884-158-9.
# El Palmer

* Per a altres significats, vegeu «Palmer».
Es Palmer és una possessió i llogaret del municipi de Campos (Mallorca), situat al sud de la vila de Campos, vora el balneari de Sant Joan de la Fontsanta. La possessió fou el centre del marquesat des palmer.
# El Pallàs

El Pallàs és una masia situada al municipi de Lladurs a la comarca catalana del Solsonès, documentada des de 1330, de vegades amb albres noms com ara Mas Soler o Solerot.

## Referències

* ↑ «El Pallàs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «El Pallàs». Fototeca del Solsonès. Arxivat de l'original el 2012-12-17. [Consulta: 2 gener 2014].
# El meu doble als Alps

El meu doble als Alps (títol original en anglès: The Double Man) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Franklin J. Schaffner i estrenada el 1967. Ha estat doblada al català.

## Argument

Dan Slater (Yul Brynner) és un agent de la CIA que investiga l'«accident» mortal del seu fill, sobrevingut als Alps austríacs. Amb base a Washington, arriba al lloc per a les exèquies i cau en una trampa muntada pels serveis secrets de l'Alemanya de l'Est que volen reemplaçar-lo per una sòcia, Kalmar.

## Repartiment

* Yul Brynner: Dan Slater / Kalmar
* Britt Ekland: Gina
* Clive Revill: Frank Wheatley
* Anton Diffring: Coronel Berthold
* Moira Lister: Mrs. Carrington
* Lloyd Nolan: Bill Edwards
* George Mikell: Max Gruner
* Brandon Brady: Gregori
* Julia Arnall: Anna Wheatley
* David Bauer: Andrew Miller
* Ronald Radd el general
* Kenneth J.Warren: el cap de la polícia
* David Healy: Halstead
* Carl Jaffe: el cirurgià de la policia
* Douglas Muir: Wilfred
* Frederick Schiller: el venedor de bitllets
* Ernst Walder: Frischauer

## Referències

* ↑ «El meu doble als Alps». Ésadir.cat. [Consulta: 17 octubre 2022].
* ↑ «The double man» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 17 octubre 2022].
# Els germans Skladanowsky

Els germans Skladanowsky (en alemany Die Gebrüder Skladanowsky) és un film alemany del 1995 dirigit per Wim Wenders. La pel·lícula, realitzada amb estudiants de la Universitat de Televisió i Cinema de Múnic (HFFM), és una ficció documentada o documental ficcionat, un "docudrama". Relata el naixement del cinema a Berlín, on Max Skladanowsky i el seu germà Emil construïren un projector de 8 imatges per segon que anomenaren bioscop.

## Història

El director alemany Wim Wenders decidí commemorar el primer centenari del naixement del cinema, l'any 1995, amb un homenatge a Max Skladanowsky, pioner alemany de la imatge en moviment i inventor del bioscop, juntament amb estudiants de la HFFM. Per fer-ho, Wenders entrevistà la filla de l'inventor, Lucie Hürtgen-Skladanowsky. Arran de l'entrevista, el projecte anà creixent i prenent la forma de llargmetratge. El film, dedicat als tres germans, es rodà amb tècniques pròpies del cinema mut i intercal·la imatges de l'entrevista a Lucie.

## Sinopsi

La història d'Els germans Skladanowski descriu la relació del tenaç Max (Udo Kier), el malabarista Eugen (Christoph Merg) i l'enamoradís Emil (Otto Kuhnle) amb el món de les varietats del Berlín de finals de segle. La trama se centra en la figura de Max Skladanowsky i en els seus esforços per donar a conèixer el seu invent. El bioscop era, en realitat, una evolució de la llanterna màgica que emprava dos projectors sincronitzats amb bandes fotogràfiques alternes. Aquesta alternança provocava la il·lusió de moviment. El 21 de novembre de 1895, un mes abans de la presentació del cinematògraf dels germans Lumière al cafè de París, els germans Skladanowski oferiren una sessió al Wintergarten berlinès. Aquesta projecció és ficcionada al film de Wenders, que també inclou moments vaudevillescos i de slapstick.

## Estructura

L'argument del film consta de tres parts diferenciades:
* Primera part: "De com el pare trobà la solució". En una reconstrucció ficcional i amb una fotografia experimental, Gertrud, la filla gran de Max Skladanowsky narra les aventures que visqueren el seu pare, els oncles Emil i Eugen i ella mateixa fins que es resolgueren els problemes tècnics del bioscop.
* Segona part: "La primera exhibició". Un narrador, la veu en off que representa ser la de Max Skladanowsky, posa en contrapunt la primera exhibició del cinématographe dels germans Lumière al Salon Indien del Grand Café de París el 28 de desembre de 1895 i la del bioscop al Wintergarten Varieté de Berlín l'1 de novembe de 1895.
* Tercera part: "1895-1995". Lucie Hürtgen-Skladanowsky, la filla menor de Max, nascuda l'any 1904, rememora i comparteix els records de la seva constel·lació familiar al llarg d'un segle.

## Referències

* ↑ «Die Gebrüder Skladanowsky | filmportal.de». [Consulta: 14 desembre 2018].
* 1 2 «Los Skladanowsky, inventores del Bioscopio» (en castellà). [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ «Los hermanos Skladanowsky | IDIS» (en anglès). [Consulta: 14 desembre 2018].

## Vegeu també

* Bioscop
* Max Skladanowsky
* Germans Lumière
* Cinematògraf
# Emanuele Naspetti

Emanuele Naspetti va ser un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de la Fórmula 1. Va néixer el 24 de febrer del 1968 a Ancona, regió de les Marques, Itàlia.
Va debutar a la dotzena cursa de la temporada 1992 (la 43a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 30 d'agost del 1992 el G.P. de Bèlgica al circuit de Spa-Francorchamps.
Va participar en un total de sis curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en dues temporades consecutives (temporada 1992 - temporada 1993) aconseguint un onzè lloc com millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1992 | March F1 | March | Ilmor | SUD | MEX | BRA | ESP | SMR | MON | CAN | FRA | GBR | ALE | HUN | BEL 12 | ITA Ret | POR 11 | JAP 13 | AUS Ret | - | 0 |
| 1993 | Sasol Jordan | Jordan | Hart | SUD | BRA | EUR | SMR | ESP | MON | CAN | FRA | GBR | ALE | HUN | BEL | ITA | POR Ret | JPN | AUS | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 6 (6) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* ↑ Biografia (en anglès)
* ↑ Base de dades de motorsport
# Elizabeth Carter

Elizabeth Carter (Deal, Kent, 16 de desembre de 1717-19 de febrer de 1806) va ser una poeta anglesa, classicista, escriptora, traductora, i una membre de la Societat de les Mitges Blaves (Blue Stockings Society).

## Biografia

Nascuda a Deal, Kent, Elizabeth Carter era la filla d'un clergue, la parròquia del qual estava a la ciutat –la casa familiar encara pot veure's en l'encreuament de South Street amb Middle Street, proper al passeig marítim–. Animada pel seu pare a estudiar, va aprendre llengües modernes i antigues (incloent llatí, grec, hebreu i àrab) i ciències.
Carter va traduir a l'anglès Examen de l'essai de Monsieur Pope sur l'homme (Examination of Mr Pope's "An Essay on Man", dos volums, 1739) de Jean-Pierre de Crousaz, Newtonianism per le donne (Newtonianisme per a dones) de Francesco Algarotti i va escriure un volum petit de poemes. No obstant això, el seu lloc en el panteó de dones escriptores del segle xviii estava assegurat per la seva traducció l'any 1758 d'All the Works of Epictetus, Which are Now Extant, la primera traducció anglesa de tots els treballs coneguts del filòsof estoic grec Epictet. Amb aquest treball va aconseguir el seu nom i fortuna, assegurant-se l'espectacular suma de 1.000 lliures en subscripcions.

## Cercle

Carter era amiga de Samuel Johnson, i la va ajudar amb algunes edicions en el seu periòdic The Rambler. Entre les seves amistats va comptar amb molts homes eminents, així com confidents properes com Elizabeth Montagu, Hannah More, Hester Chapone, i moltes altres membres de la Societat de les Mitges Blaves (Blue Stockings Society). Anne Hunter, una poeta menor, i Mary Delany van ser també amigues íntimes.
Apareix en el gravat (1777) i en la pintura (1778) de The Nine Living Muses of Great Britain (Les nou muses vivents de Gran Bretanya) realitzada per Richard Samuel, però les figures en la pintura estan tan idealitzades que no es va sentir identificada ni va reconèixer cap dels personatges de l'obra.

## Referències

* ↑ Staves, Susan. A Literary History of Women's Writing in Britain, 1660-1780 (en anglès). Cambridge University Press: Cambridge, 2006, p. 309-315.
* ↑ Lezard, Nicholas «Review of Dr Johnson's Women, by Norma Clarke» (en anglès). The Guardian, 26-02-2005 [Consulta: 2 abril 2016].
* ↑ Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba actualment al domini públic: Bettany, George Thomas. «Anne Hunter». A: Sidney Lee. Dictionary of National Biography. 28. Londres: Smith, Elder & Co, 1891.
* ↑ Peltz, Lucy «Living muses: Constructing and celebrating the professional woman in literature and the arts» (en anglès). Brilliant women: 18th-century bluestockings. Elizabeth Eger y Lucy Peltz, 2008.

## Enllaços externs

* Elizabeth Carter al Eighteenth-Century Poetry Archive (ECPA).
* Obres de o sobre Elizabeth Carter a Internet Archive.
# Emilio de la Cierva Miranda

Emilio de la Cierva Miranda (Ferrol, 11 de febrer de 1911 - Maó, 11 d'agost de 1992) fou un militar gallec, Capità general de les Illes Balears durant la transició espanyola.
Era net de l'almirall Augusto Miranda y Godoy. Ingressà a l'Acadèmia General Militar en 1928, ascendint a tinent el 1933, a capità el 1937, a comandant el 1943, a tinent coronel el 1952 i a coronel el 1963. En 1969 ascendí a general de brigada i fou cap d'enginyers de la II Regió Militar i director de l'Escola d'Aplicació d'Enginyers i Transmissions de l'Exèrcit. En 1971 fou ascendit a general de divisió i fou nomenat segon cap de tropes de la VII Regió Militar. En 1974 ascendí a tinent general i fou nomenat Capità general de les Illes Balears, càrrec que va ocupar fins que va passar a situació B el febrer de 1977. En febrer de 1981 va passar definitivament a la reserva.
En 1969 fou condecorat amb la Gran Creu de l'Orde de Sant Hermenegild.

## Referències

* ↑ Esquela funerària al diari ABC, 20 d'agost de 1992
* ↑ Emilio de la Cierva y Miranda, Blanco y Negro, 8 de maig de 1976
* ↑ Número 173/1981, por e! que se dispone que el Teniente General del Ejército don Emilio de ia Cierva Miranda pase a la situación de reserva, Boletín Oficial del Ministerio de Defensa, 16 de febrer de 1981
* ↑ Decreto 3251/1969, de 25 de noviembre, por el que se concede la Gran Cruz de la Real y Militar Orden de San Hermenegildo al General de Brigada de Ingenieros don Emilio de la Cierva Miranda
# Emilio de Villota

Emilio de Villota va ser un pilot de curses automobilístiques espanyol que va arribar a disputar curses de Fórmula 1. Va néixer el 26 de juliol del 1946 a Madrid, Espanya.

## A la F1

Emilio de Villota va debutar a la quarta cursa de la temporada 1976 (la 27a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 2 de maig del 1976 el G.P. d'Espanya al circuit de Jarama.
Va participar en un total de quinze curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en cinc temporades no consecutives (1976-1978 i 1981-1982) aconseguint una tretzena posició com millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Posició | Punts |
| 1976 | RAM Racing | Brabham | Ford | BRA | SUD | O.USA | ESP NVQ | BEL | MON | SUE | FRA | GBR | ALE | AUT | HOL | ITA | CAN | USA | JAP | | - | 0 |
| 1977 | Iberia LAE | McLaren | Cosworth | ARG | BRA | SUD | O.USA | ESP 13 | MON | BEL NVQ | SUE NVQ | FRA | GBR NVQ | ALE NVQ | AUT 17 | HOL | ITA NVQ | USA | CAN | JAP | - | 0 |
| 1978 | Centro Asegurador | McLaren | Cosworth | ARG | BRA | SUD | O.USA | MON | BEL | ESP NVQ | SUE | FRA | GBR | ALE | AUT | HOL | ITA | USA | CAN | | - | 0 |
| 1981 | Banco Occidental | Williams | Cosworth | O.USA | BRA | ARG | SNM | BEL | MON | ESP NVS | FRA | GBR | ALE | AUT | HOL | ITA | CAN | LVG | | | - | 0 |
| 1982 | LBT Team March | March | Cosworth | SUD | BRA | O.USA | SNM | BEL NVQ | MON NVQ | E.USA NVQ | CAN NVQ | HOL NVQ | GBR | FRA | ALE | AUT | SUI | ITA | LVG | | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 15 (2) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Vegeu també

* María de Villota
# En Joan Doneta

En Joan Doneta és un quadre de costums en un acte, en vers i en català del que ara es parla, original de Serafí Pitarra (pseudònim de Frederic Soler) i d'Enric Carreras (un altre pseudònim del matreix Frederic Soler), estrenat al teatre de l'Odèon, la nit del 2 de gener de 1866.

## Repartiment de l'estrena

* Senyora Paula: Francisca Soler
* Marieta: Fermina Vilches
* Munda: Emília Pi
* Petra: Cornèlia Pellissari
* Senyor Joan: Lleó Fontova
* Don Ramon: Josep Clucellas
* Quimet: Francesc Puig
* Miquel: Miquel Llimona

## Enllaços externs

* En Joan Doneta, a la xarxa
# Els tres mosqueters. D'Artagnan

Els tres mosqueters. D'Artagnan (títol original en francès, Les Trois Mousquetaires : D'Artagnan) és una pel·lícula d'acció i aventures de 2023 i la primera d'una saga èpica de dues parts dirigida per Martin Bourboulon, basada en la novel·la de 1844 d'Alexandre Dumas Els tres mosqueters. La pel·lícula és protagonitzada per François Civil, Vincent Cassel, Romain Duris, Pio Marmaï i Eva Green. S'ha doblat i subtitulat al català.
Es va estrenar a França a càrrec de Pathé Distribution el 5 d'abril de 2023. La segona part, Les trois mousquetaires: Milady, es va estrenar el 13 de desembre de 2023. Les pel·lícules van ser coproduïdes per França, Alemanya, Espanya i Bèlgica amb un pressupost de producció conjunta de 72 milions d'euros, uns 36 milions d'euros per cada pel·lícula, la segona producció francesa més cara del 2023. Es van rodar conjuntament durant 150 dies del 16 d'agost de 2021 al 3 de juny de 2022.
La pel·lícula va rebre crítiques generalment positives i va ser un èxit de taquilla a França, convertint-se en la tercera pel·lícula francesa més taquillera del 2023, la cinquena pel·lícula francesa més taquillera a escala internacional i la setena pel·lícula més taquillera del 2023 a França, amb més de 3,4 milions d'entrades venudes al país i més d'1,6 milions d'entrades venudes fora de França. Va rebre sis nominacions als premis César 2024.

## Referències

* ↑ «Els tres mosqueters: D'Artagnan». Goita què fan, ara!. [Consulta: 13 febrer 2024].
* ↑ «Dans les coulisses des Trois Mousquetaires : la genèse [1/2]» (en francès). Première, 01-04-2023. Arxivat de l'original el 5 April 2023. [Consulta: 5 abril 2023].
* ↑ Rassam, Dimitri. «Tweet by Dimitri Rassam» (en francès). Twitter, 03-06-2022. Arxivat de l'original el 4 June 2022. [Consulta: 28 febrer 2023]. «150 jours de tournage (8 mois)»
# Enneapterygius signicauda

Enneapterygius signicauda és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu fins als 11 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Vanuatu, Tonga i la Samoa Nord-americana.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Enneapterygius similis

Enneapterygius similis és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu fins als 13 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines, Malàisia, Indonèsia, Vanuatu, Nova Caledònia i Austràlia.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Randall, J.E., 2005. Reef and shore fishes of the South Pacific. New Caledonia to Tahiti and the Pitcairn Islands. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 720 p.
* ↑ Johnson, J.W., 1999. Annotated checklist of the fishes of Moreton Bay, Queensland, Australia. Memoirs of the Queensland Museum 43(2):709-762.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Elwood (Nova York)

Elwood és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 10.916 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elwood tenia 10.916 habitants, 3.435 habitatges, i 2.985 famílies. La densitat de població era de 872,6 habitants per km².
Dels 3.435 habitatges en un 39,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74,9% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 13,1% no eren unitats familiars. En el 10,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 89.424 $ i la renda mediana per família de 94.404 $. Els homes tenien una renda mediana de 63.534 $ mentre que les dones 41.341 $. La renda per capita de la població era de 32.655 $. Entorn de l'1,2% de les famílies i el 2,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Enrique Borja

Enrique Borja (30 de desembre de 1945) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1966.

## Referències

* ↑ rsssf: Mexico record international footballers
* ↑ Enrique David Borja García - Goals in International Matches
* ↑ Enrique Borja a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Enrique Buqué Rojals

Enrique Buqué Rojals (Barcelona, 24 de novembre de 1927 — 5 de maig de 1998) va ser un futbolista català que jugava en la posició de migcampista.
Va destacar com a futbolista del València CF, equip que el fitxa als 23 anys procedent del Sant Andreu. A Mestalla va destacar com un migcampista de caràcter tècnic, encara que l'afició valencianista el va considerar un jugador poc ràpid, encunyant l'expressió "ser més lent que Buqué".

## Referències

* 1 2 Enrique Buqué a Ciberché
* ↑ Chilet, Vicent. «Cruel Mestalla». Levante-EMV, 03-06-2016. [Consulta: 27 març 2019].
* ↑ Lloret, Paco. «Enrique Buqué, lento y elegante». Las Provincias, 12-05-2018. [Consulta: 27 març 2019].
* ↑ Lizondo, Josep. «El VCF de paper i tinta». The Barraca, 09-10-2011. Arxivat de l'original el 2019-03-27. [Consulta: 27 març 2019].
* ↑ Lahuerta, Rafa. «Eres més lento que Buqué». Últimes Vesprades a Mestalla, 12-10-2008. [Consulta: 27 març 2019].
# Església de San Pedro (Plasència)

San Pedro és un temple catòlic a la ciutat de Plasència (província de Càceres, Extremadura, Espanya). És un dels més antics del municipi i també un dels que menys modificacions ha sofert al llarg de la història. Es troba al costat de la muralla de la ciutat, al carrer de San Pedro, al que dona nom. Té motius romànics a la portada i a l'absis.

## Referències

* ↑ «Iglesias». Ajuntament de Plasència. [Consulta: 11 octubre 2012].