OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Atún y chocolate

Atún y chocolate és una pel·lícula produïda a Espanya, dirigida per Pablo Carbonell el 2004, i protagonitzada per Antonio Dechent, María Barranco, Rosario Pardo, Cesáreo Estébanez, Pablo Carbonell i Andrés Rivera. El 2005 fou nominada al Goya a la millor cançó original per Javier Ruibal amb "Atunes en el paraíso. "L'escola a la qual van els nens es diu Escola Pública Javier Krahe en honor del cantautor, amic personal del director de la pel·lícula.

## Argument

Tres pescadors de Barbate, Manuel (Pablo Carbonell), un home bo al que anomenen "Nedant amb Chocos"; el Gossa (Pedro Reyes), el seu amic fidel, i El Cherif (Antonio Dechent), un pària iracund i orgullós, intenten sobreviure com poden malgrat la crisi pesquera que viu la costa de Cadsi. Un dia Manolín (Andrés Rivera), el fill de Manuel, arriba a casa amb un problema més: vol fer la primera comunió. Una cosa que provocarà més d'una sorpresa. Primer perquè no està batejat i segon perquè els seus pares ni tan sols estan casats. Contagiats per la il·lusió del seu fill, María i Manuel decideixen ordenar la seva vida i casar-se. María ho organitza tot: arregla amb el singular capellà del poble (Paco Vegara) perquè oficiï la cerimònia, busca els vestits, convida els veïns: Però clar, no hi ha casament sense convit. I això costa diners. Com aconseguir-ho? D'això s'encarregarà Manuel, que farà el que sigui perquè la seva família sigui feliç, fins i tot la impossible tasca de robar una tonyina destinada als japonesos. Un acte d'amor del qual seran còmplices tots els amics del poble.

## Repartiment

* Pablo Carbonell: Manuel
* María Barranco: María
* Pedro Reyes: El Perra
* Antonio Dechent: El Cherif
* Andrés Rivera: Manolín
* Rosario Pardo: Juani
* María Alfonsa Rosso: Doña María
* Cesáreo Estébanez: Don Paco
* Esther Arroyo: Suripanta 1
* Begoña Labrada: Suripanta 2
* Paco Vegara: Cura
* “Biri” Mohamed Abbelatin: Omar
* José Francisco 'Chuna' Jiménez: Paco "El Tarugo"
* Francisco Javier 'Curro' Bonilla: El Pijama
* Enrique Martín: El Largo

## Referències

* ↑ «Atun y Chocolate». The New York Times.
# Su Qin

Su Qin :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 蘇秦 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 苏秦 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Sū Qín |
    En aquest nom xinès, el cognom és Su.
Su Qin (380-284 aEC) va ser un influent polític i estrateg que va viure durant el període dels Regnes Combatents (476-220 aEC) de la història xinesa.

## AScens

Va nàixer en el llogaret de Chengxuan, Luoyang avui dia Província de Henan. D'acord amb la llegenda Su Qin era deixeble de Gui Guzi, el fundador de l'Escola de la Diplomàcia. Una teoria d'aquesta escola, l'Aliança Vertical, va promoure una aliança dels altres estats xinesos en contra de l'estat de Qin. La teoria contrària, l'Aliança Horitzontal (xinès tradicional: 合橫, xinès simplificat: 合横, pinyin: He2 Heng2) donava suport a una aliança amb l'Estat de Qin.
Després d'acabar els seus estudis amb Gui Guzi, Su Qin va viatjar durant diversos anys i al seu retorn es va lamentar que "La meva dona no em reconeix com el seu marit, ma germanastra no em reconeix com el seu germanastre, i els meus pares no em reconeixen com el seu fill!". De totes aquestes desgràcies en va culpar a l'estat de Qin i posteriorment es tancà en la seva habitació a estudiar. Sovint amb son després de moltes hores d'estudi, Su Qin sabia que s'acabaria apunyalant amb una eina esmolada que tenia a la cuixa cada vegada que començara a adormissar-se. Esta pràctica va donar lloc a part de la dita, frase feta o "chengyu" (xinès tradicional: 悬梁刺股, xinès simplificat: 懸梁刺股) xinesa que significa "estudiar amb assiduïtat i sense descans".
En el seu moment més brillant Su Qin va convèncer o persuadir als líders dels sis regnes de Qi, Chu, Yan, Han, Zhao i Wei d'unir-se contra l'Estat de Qin, tot això servint-se de l'ús de la seva esplèndida retòrica, i, posteriorment, vestint túniques decorades amb les insígnies dels sis estats. Els aliats de l'Aliança Vertical avançaren en l'Estat de Qin, però van ser derrotats fàcilment a causa de la discòrdia interna entre els antics enemics.
Una teoria suggereix que ell i Zhang Yi es reforçaren mútuament els seus punts de vista per assolir els seus objectius personals.

## Sondejant els Sis Estats

Aquest període de la captació és un dels temes més debatuts en la història xinesa. La verificació actual de la biografia de Sa Qin als Registres del Gran Historiador i els Estratagemes dels Regnes Combatents suggereix que el contingut relatiu a Su Qin en els treballs anteriors es va falsificar en realitat per autors posteriors.
* Pèrdua de temps visitant l'Estat de Qin
Quan Su Qin arribà a Qin, el governant de l'estat, el Duc Xiao de Qin, acabava de morir. El seu successor, el Rei Huiwen de Qin, avorria al polític reformista Shang Yang del qual l'anterior duc havia estat un àvid partidari i ràpidament el va fer executar. El Rei Huiwen també odiava als estrangers talentosos tals com Su Qin, així que aquest no va fer cap progrés allí.

## Vegeu també

* Zhang Yi
* Senyor Mengchang de Qi

## Referències

* ↑ 《史记·苏秦列传》(Registres del Gran Historiador, Biografia de Su Qin)
* ↑ 《战国纵横家书》(Registres de les Aliances Vertical i Horitzontal de les Escoles de Pensament)
# Peter Fischer

Peter Fischer (Lich, 14 de març de 1956) és un emprenedor esportiu alemany. Va ser el president del club de futbol Eintracht Frankfurt des de l'agost de 2000 fins al gener de 2024. Quan va deixar el càrrec, va pronunciar les següents paraules: «El meu desig més gran a la vida no és que l'Eintracht Frankfurt torni a guanyar la Bundesliga o que guanyi la Champions League, el meu desig més gran a la vida és que desaparegui tota la merda nazi. Que exploti a l'aire. Vomitar-los a la cara cada dia».
El 2022, Fischer va rebre la medalla Buber-Rosenzweig pel seu posicionament inequívoc contra l'extremisme de dreta, l'antisemitisme i el racisme.

## Trajectòria

En una entrevista al Frankfurter Allgemeine Zeitung el desembre de 2017, Fischer va afirmar que, segons els estatuts del club, ningú que votés l'Alternativa per Alemanya (AfD) no en podia ser membre. Després de noves entrevistes i declaracions relacionades amb l'AfD, els seus portaveus Klaus Herrmann i Robert Lambrou van presentar una denúncia penal contra Fischer per insults, calúmnies i difamació, ja que consideraven que ningú no hauria de rebre un tracte preferent o desfavorable a causa de les seves opinions polítiques. La querella va ser desestimada per la fiscalia en referència a la llibertat d'expressió. Fischer ha declarat que és «una persona que ve del món de la comunicació, que estima el diàleg i la cultura del debat». Tanmateix, hi ha d'haver una exclusió clara i no té res a parlar amb l'extrema dreta perquè és sabut que en aquest cas «el debat i el diàleg no tenen cap possibilitat, quan pel fet de tenir una opinió diferent hom es converteix en enemic, la idea d'una conversa basada en l'intercanvi d'arguments racionals, fins i tot la possibilitat de poder convèncer, és una il·lusió».

## Referències

* ↑ Alfaro, Javier. «Polémica despedida del presidente de un equipo alemán: "Que desaparezca toda la mierda nazi"» (en castellà). Mundo Deportivo, 06-02-2024. [Consulta: 8 febrer 2024].
* ↑ K.d.ö.R, Zentralrat der Juden in Deutschland. «Buber-Rosenzweig-Medaille verliehen» (en alemany), 06-03-2022. [Consulta: 8 febrer 2024].
* ↑ Usall, Ramon. «El compromís antifeixista de l'Eintracht». Nació Digital, 14-04-2022. [Consulta: 18 abril 2022].
* ↑ Tina Soliman: Umgang mit der AfD: Schluss mit Verständnis. daserste.ndr.de, 13. Juni 2019.
# Aristida stricta

Aristida stricta és una espècie de la família de les poàcies (gramínies), nativa del sud-est d'Amèrica del Nord, present als estats d'Alabama, Florida, Geòrgia, Mississipi, Carolina del Sud i Carolina del Nord.
Herbàcia perenne de fins un 1 metre d'alçada, erecte, que creix en tofes de fins a 15 cm de base. De cada planta sorgeixen centenars de fulles que atenyen el mig metre, rígides però flexibles, estretes, fortament enrotllades a la tija, semblants a un fil fi. La majoria de fulles moren en aproximadament un any després de la seva formació, però són persistents; de tal manera que les mates d'aquesta espècie contenen molt material mort. Les plantes fèrtils (capaces de produir flor i llavors) són rares i la majoria d'espècimens només es reprodueixen i expandeixen de forma vegetativa després d'un incendi. Les plantes fèrtils fan una inflorescència en panícula terminal (semblant a una espiga) d'uns 30 cm de longitud. Té un sistema radicular no rizomatós (excepte els plantes de poblacions de Florida del Sud) i de poca profunditat.

## Ecologia i Distribució

Apareix per tota la plana costera de l'Atlàntic, des del sud-Est de Carolina del Nord fins al sud de Florida i oest de Mississipi. És l'espècie dominant de l'estrat herbaci dels boscos de terra baixa de Pinus palustris i de Pinus elliottii. També creix en dunes arbrades de Quercus laevis, en matollars o prats secs, on en zones habitualment humides o annegades (molleres). És una espècie de creixement ràpid que es regenera ràpidament després d'un incendi.

## Sinònim

Aristida beyrichiana Trin. i Rupr.

## Referències

* 1 2 «Fire Effects Information System (FEIS): Aristia stricta». USDA. [Consulta: 10 novembre 2019].
# Platja Gran de Calella

La platja Gran de Calella, o platja Gran, és una platja urbana de la costa del Maresme, situada al municipi de Calella (Maresme), que pel seu extrem nord-est està limitada pel rierany dels Frares, que la separa de la platja del Poblenou de Pineda de Mar, i pel seu extrem sud-oest per la riera de Capaspre (o de Calella) que la separa de la platja de Garbí. Té una longitud de 1.388 m i una amplada mitjana de 50 m, amb una superfície de 99.788 m² de sorra molt gruixuda i un fort pendent d'entrada a l'aigua.
Està flanquejada pel passeig Manuel Puigvert, un dels centres neuràlgics de la ciutat. Disposa de 3 bars-restaurant, 2 camps de futbol-platja, 9 camps de vòlei-platja, dutxes, servei de vigilància i salvament a l'època d'estiu, i zona de gossos. Disposa del certificat de sostenibilitat Biosphere.
Davant de l'estació del ferrocarril hi ha el Club Nàutic Calella, amb instal·lacions per a la pràctica de caiac, windsurf, embarcacions a vela, a motor, moto nàutica, etc. Ofereix escola de vela i windsurf i organitza campionats i concursos, com ara el Concurs de Pesca. A la platja també hi ha el Club Esportiu Vela Calella, el Club de Pesca Esportiva Calella i el Water Sports Centre.

## Vegeu també

* Platges de Calella
* Costa del Maresme

## Referències

* ↑ «Platja Gran de Calella». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «Platja Gran». Ajuntament de Calella.
* ↑ «Club Nàutic Calella». Catalunya.com.
* ↑ «Què fer a Calella». Ajuntament de Calella.
# Difenacoum

Difenacoum és un rodenticida anticoagulant del tipus antagonista de la vitamina K. Va ser introduït l'any 1976.

## Formulació

El difenacoum es comercialitza com pel·lets verd-blavosos.

## Usos

És un producte efectiu contra les rates i els ratolins que hagin esdevingut resistents a altres anticoagulants.

## Seguretat i toxicitat

Pel motiu que altres espècies de mamífers i d'ocells poden depredar a rosegadors afectats per aquest anticoagulant o directament ingereixin aquest producte, hi ha un risc d'exposició primària, secundària o terciària.
El difenacoum s'ha mostrat com altament tòxic per a algunes espècies de peixos d'aigua dolça i algues verdes pel fet que el difenacoum éslleument soluble en solucions aquoses.

## Referències

* ↑ «EPA: Difenacoum». [Consulta: 3 abril 2015].
* ↑ «University of Hertfordshire: IUPAC: difenacoum». [Consulta: 3 abril 2015].
# Tony Palmer

«Tony Palmer» té aquests significats:
Anthony o Tony Palmer poden fer referència a:
* Anthony Palmer (VC), anglès receptor de la Creu Victòria
* Anthony Palmer (oficial de l'Exèrcit Britànic) (nascut el 1949), cap adjunt de l'Estat Major de Defensa
* Tony Palmer (director) (nascut el 1941), director i autor de cinema britànic
* Tony Palmer (futbolista) (nascut el 1983), jugador de futbol americà
* Tony Palmer (bisbe) (1966–2014), bisbe sud-africà d'origen britànic
* Tony Palmer (ciclista) (nascut el 1966), antic ciclista estatunidenc
# Krambek (Pinnau)

* Per a altres significats, vegeu «Krambek».
El Krambek (en baix alemany Krambeek) és el primer afluent del Pinnau que neix a Kisdorf (baix alemany Kisdörp) a l'estat de Slesvig-Holstein (Alemanya) i desemboca al Pinnau al lloc dit Henstedter Baum a Henstedt-Ulzburg.
Conflueix amb el Pinnau als prats molls de la Pinnauniederung. Des de la fi del segle xx, l'ajuntament d'Henstedt-Ulzburg va començar a crear tota una sèrie de senders per a passejants i ciclistes. Ja el 1999, la xarxa comptava amb 25 km de passejos per a vianants lents. A Henstedt, creua el parc Bürgerpark al qual es va crear un estany adornat de blocs erràtics trobat tot arreu al municipi d'Henstedt.
* La font a Kisdorf
* Estany de retenció a Kisdorf
* El riu vist del talús de l'antic ferrocarril EBO Elmshorn-Barmstedt-Oldesloe
* Estany i piscina oberta al marge del Krambek a Henstedt
* El Krambeek passa sota el carrer Maurepasstraße
* El sender a Henstedt
* Confluència amb el Pinnau
* Mapa de la confluència amb el Pinnau
* ↑ Henstedt-Ulzburg: Ein Wanderparadies in: Hamburger Abendblatt, 27 de juliol de 1999, pàgina 1
* ↑ Bürgerpark ist bald ein Naherholungsgebiet in Hamburger Abendblatt, 23 de juny de 2004
# Arbúzove (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Arbúzovo».
Arbúzove (en (ucraïnès): Арбузовe) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 165 habitants. Pertany al districte rural de Pervomàiske.

## Referències

* ↑ «Телефонные коды городов Крыма после присоединения». Предложения по отдыху в Крыму. Arxivat de l'original el 2016-06-05. [Consulta: 21 juny 2016].
* ↑ Приказ Россвязи от 31.03.2014 № 61 «О присвоении почтовых индексов объектам почтовой связи»
# Peros Banhos

Peros Banhos, és un atol de l'arxipèlag de les Txagos.

## Particularitats

Aquest atoll és molt semblant en estructura als atols de les Maldives, país veí.
El primer europeu que va visitar Peros Banhos fou Afonso de Albuquerque que li va donar el nom de Pero dos Banhos el 1513.
Manoel Rangel, un altre portuguès, va naufragar a Peros Banhos amb el vaixell Conceição que es va estavellar contra els esculls de l'atol el 1556. Rangel va fer una descripció detallada de l'atoll i de les dificultats que varen patir els nàufrags després d'haver acabat amb els ocells i tortugues de l'illa. És l'única descripció de les Txagos abans que haguessin palmeres de coco.
Aquest atol havia estat habitat des del segle xviii per un grup de gent, els Ilois, que a un cert punt van arribar a 500 persones. Gairebé tota la població treballava a les plantacions de cocoters, dirigides des de l'Île du Coin, la més gran de l'atol. Altres illes que estaven poblades eren Grande Soeur, Île Diamant, Île Manoël i Île Pierre. Tots els habitants però foren expulsats a la segona meitat del segle xx i enviats a Maurici.
Actualment l'atol de Peros Banhos està despoblat. La part oriental de l'atol és una reserva natural.
Sembla que s'està explorant la possibilitat de repoblació de l'atol amb Îlois que desitgin retornar a les Txagos. Tot i així encara no està permès l'accés a aquest atol.

## Illes

Amb unes 32 illess, l'atol de Peros Banhos abasta aproximadament la meitat de totes les illes de l'arxipèlag de Chagos. Les illes i illots individuals es mostren en el sentit de les agulles del rellotge, començant pel sud:

### Vora sud-oest (entre el canal sud i el pas de l’Île Poule)

* Île Fouquet
* Mapou de l'Île du Coin
* Île du Coin
* Île Anglaise
* Île Monpâtre
* Île Gabrielle
* Île Poule

### Vora nord-oest (entre el pas de l'Île Poule i el canal de Moresby)

* Petite Soeur
* Grande Soeur
* Île Finon
* Île Verte
* Île Libbon
* Île Manon
* Île Pierre
* Île Diable
* Petite Île Mapou
* Grande Île Mapou
* Île Diamant

### Vora oriental (est del canal sud i del canal Moresby))

* Île de la Passe
* Moresby Island
* Île Saint-Brandon
* Île Parasol
* Île Longue
* Grande Île Bois Mangue
* Petite Île Bois Mangue
* Île Manoël
* Île Animaux
* Île Yeye (0.60 km²)
* Petite Île Coquillage
* Grande Île Coquillage
* Coin du Mire
* Île Vache Marine

## Vegeu també

* Îlois
* Territori Britànic de l'Oceà Índic

## Referències

* ↑ Bernardo Gomes de Brito. Historia Tragico Maritima. Em que se escrevem chronologicamente os Naufragios que tiverao as Naos de Portugal, depois que se poz em exercicio a Navegaçao da India. Lisboa 1735

## Enllaços externs

* R.P. Roger Dussercle S. Sp., Archipel de Chagos, Missió 10 Novembre 1933 - 11 Gener 1934, Port Louis - Île Maurice: The General Printing & Stationery Cy. Ltd., T. Eclapon, Administrateur, MCMXXXIV
* Plana de les illes Txagos Arxivat 2012-04-22 a Wayback Machine. (anglès) i (francès)
# Platja Gran de Tossa de Mar

La Platja Gran, o sa Platja, és la platja del centre de la vila de Tossa de Mar (Selva), situada a la badia de Tossa. Limita a l'est amb un roquissar que porta a la platja de la Mar Menuda i a l'oest amb el cap de Tossa. Aquest cap i el recinte emmurallat de la vila vella conformen una silueta inconfusible i un dels paisatges més fotografiats de Tossa i de tota la Costa Brava. Rep la desembocadura natural de la riera de Tossa, que arriba al mar al marge sud de la platja, a l'indret conegut com es Racó. Orientada a l'est, té una longitud de 381 m i una amplada mitjana de 74 m, formada per sorra de gra gruixut de color rosat. El pendent d’entrada al mar és força pronunciat i el fons marí és de sorra.
Està rodejada pel passeig marítim, amb nombrosos restaurants, bars i cafeteries. Disposa de tot tipus de serveis: dutxes, sanitaris, aparcament, punt de socorrisme, barques amb fons de vidre, club nàutic, centre de submarinisme i lloguer de gandules, para-sols, patins de pedals, caiacs i embarcacions de vela lleugera. També té rampes d’accés i cadires amfíbies per a persones amb mobilitat reduïda. També hi arriben els creuers turístics que van de Lloret de Mar a Sant Feliu de Guíxols. A la sorra hi ha varades barques de pescadors, a manca de port on amarrar-les.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent. La platja ha estat distingida amb el distintiu de Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis. L'any 2013, la revista National Geographic la va valorar com una de les 25 millors platges del món.
A l'extrem nord de la platja hi ha l'escultura Minerva, de Frederic Marès, que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Referències

* 1 2 «Platja Gran». Agència Catalana de l'Aigua.
* 1 2 Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava de Blanes a Palamós. Valls: Cossetània, juny 2011, p. 80-81. ISBN 978-84-9791-895-4.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* 1 2 «Platja Gran». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «96 platges i 24 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2023 a Catalunya». Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural. Generalitat de Catalunya, 04-05-2023.
* ↑ «Platja Gran». Oficina de Turisme de Tossa de Mar.
* ↑ «Minerva». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Difaâ Hassani Al-Djadida

El Difaâ Hassani Al-Djadida (DHJ) (àrab: الدفاع الحسني الجديدي, ad-Difāʿ al-Ḥassanī al-Jadīdī, ‘la Defensa Hassaní d'Al-Djadida’) és un club de futbol marroquí de la ciutat d'Al-Djadida .

## Palmarès

* Copa marroquina de futbol:
** 2013

## Referències

* ↑ Perfil a resultados-futbol.com
* ↑ «Morocco - List of Cup Finals». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Tony Palmer (ciclista)

Tony Palmer (nascut el gener de 15, 1966) és un antic ciclista nord-americà. Va competir en la contrarellotge per equips als Jocs Olímpics d'estiu de 1988.

## Referències

* ↑ «Tony Palmer Olympic Results». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. [Consulta: July 6, 2016].

## Enllaços externs

* Tony Palmer a Olympedia
# Kärtnerstrasse

Kärntner Straße és el carrer comercial més famós del centre de Viena. Discorre entre Stephansplatz i Karlsplatz. La secció entre la Wiener Staatsoper i Stephansplatz és per a vianants.
* Kärntner Straße
* Kärntnerstrasse a l'hivern.

## Referències

* ↑ «Kärntner Straße». Vienna Shopping. Arxivat de l'original el 2007-08-03. [Consulta: 30 juliol 2007].
# Soloviovo

Soloviovo (en rus: Соловьёво) és una vila, un possiólok, de la província de Leningrad, a Rússia. Segons el cens rus del 2017 tenia 5 habitants.

## Geografia

Es troba a la riba del llac Ladoga, a l'istme de Carèlia, a prop de 100 km al sud-est de la frontera amb Finlàndia. El braç est de la riba Vuoski, el Burnaia, desemboca en aquest llac.

## Història

Durant la Guerra d'Hivern, Taipal es trobava situat a la línia Mannerheim, prop de 20 km de la frontera amb la Unió Soviètica. Formava part de la vila de Metsäpirtti. Aquest poble esdevingué famós pel fet dels terribles combats que hi tingueren lloc durant l'hivern de 1939-1940, durant els quals els finlandesos resistiren i mantingueren el vilatge fins al final del conflicte. Després del Tractat de Moscou de 1940, la totalitat de l'istme carelià va haver de ser evacuat després de la derrota dels finlandesos.

## Referències

* ↑ «ИКО «Карелия». Посёлки Приозерского района. Карельский перешеек — земля неизведанная». Arxivat de l'original el 2021-05-19. [Consulta: 9 abril 2023].
# Atlantis (Stargate)

Atlantis és una ciutat, dins de l'univers fictici de la series Stargate SG-1 i Stargate Atlantis. Construïda pels Antics fa alguns milions d'anys en el planeta terra i que va ser abandonada i enfonsada en el fons de l'oceà fa 10.000 anys

## Història
### Antiga

Atlantis era la base dels antics en el planeta Terra i una de les més important de la Via Làctia, a causa d'una plaga que els antics estaven patint a la galàxia, alguns van decidir fugir fa diversos milions d'anys (uns 10 aproximadament) emportant-se amb ells l'Atlantis (que és una nau espacial a més a més d'una ciutat) cap a la galàxia Pegasus, un cop establerts, van crear vida a tots els planetes els quals es podia donar vida i creant una nova xarxa de stargates, no obstant per culpa dels wraith, els quals tot i tenir una tecnologia molt inferior a la dels antics, els van poder guanyar gràcies a l'avantatge numèrica.
Durant molts anys van estar lluitant contra els wraith i tot que sempre guanyaven totes les batalles, la guerra era impossible, ja que per cada wraith que mataven sortien dos més. Al final només va quedar Atlantis d'en peus i es va veure obligada a submergir-se sota el mar i els atlantians ha abandonar la ciutat per sempre més.

### Actualment

Durant els següents 10.000 anys la ciutat va perdurar en silenci sota el mar fins que va arribar l'Expedició Atlantis,enviada des del Comando Stargate autoritzats pel general Jack O'Neill per buscar avanços tecnològics que els permetin defensar dels goa'ulds i dels replicants. Quan aquesta expedició arriba a la ciutat, se la troben tal com els antics l'havien deixar, tot i que els 3 ZPM estaven quasi esgotats, quan van arribar van disparar la poca energia que hi havia fent que la ciutat sortís a la superfície gràcies a un mecanisme de seguretat que tenia la ciutat.

## Referències

* ↑ «Stargate Atlantis (Serie de TV)» (en castellà). Film Affinity. [Consulta: 25 febrer 2023].
* ↑ «Starget : Atlantis» (en anglès). IMDB. [Consulta: 25 febrer 2023].
Viccionari