OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hell

Hell és una pel·lícula francesa dirigida per Bruno Avar, estrenada el 2006. La pel·lícula descriu el destí d'una noia evolucionant en l'univers dels Nappy.

## Argument

Hell és una noia procedent d'un mitjà molt parisenc. Passa les seves nits en les més classifiques boites parisenques i no freqüenta més que la jet set. Però en aquest món on tot són aparences, cau en un cert mal viure. Un vespre coneix Andrea, un jove home amb qui s'aïllarà durant sis mesos per començar un descens als inferns, davant la desaprovació dels seus pares respectius.

## Repartiment

* Sara Forestier: Hell
* Nicolas Duvauchelle: Andrea
* Didier Sandra: el pare d'Hell
* Christiane Mill: la mare d'Hell
* Anne-Marie Philipe: la mare d'Andrea
* Michel Vuillermoz: el decorador
* Louise Monot: Victoria
* May Alexandrov: Sibylle
* Sarah-Laure Estragnat: Cassandre
* Shirley Bousquet: Tatyanna
* Chloé Lambert: Diane

## Al voltant de la pel·lícula

* La pel·lícula en unprincipi havia de ser dirigit per Yvan Attal.
* Aquesta pel·lícula ha suscitat nombroses crítiques i ha tingut un èxit mitjà.
* En la projecció de la pel·lícula, Lolita Pille ha estrenat de la sala plorant.
* Protège-moi de Placebo és la banda sonora de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ «Hell». Allociné.
# Guiu II Polentani

Guiu II Polentani el jove, també conegut com a Guiu Novello Polentani fou nebot i successor de Lambert I Polentani el 1316.
Guiu va tenir un cort destacada, i va tenir per hoste al Dant (el 1316 i el 1321 abans de morir a la ciutat) i va governar fins als primers mesos del 1322 en què fou nomenat capità del poble a Bolonya i va deixar el govern al seu germà Rinald Polentani, elegit arquebisbe però que no havia estat confirmat encara pel Papa. Quan Guiu estava a punt de tornar de Bolonya, el cosí Ostasi I Polentani va donar un cop d'estat (20 de setembre de 1322), va matar a Rinald i va assolir el poder. Va poder rebutjar l'intent de Guiu Novello per recuperar el poder.
Estava casat amb Caterina Malabocca i va morir el 1330. Va deixar quatre fills: Lambert, mort el 1358; Ostasi, mort el 1366; Constança, morta el 1350; i Polentesia, casada amb Malatestino Novello Malatesta.

## Vegeu també

* Iacopo Alighieri, poeta italià
# Pedro Proença

Pedro Proença Oliveira Alves Garcia (Lisboa, 3 de novembre de 1970) és un àrbitre de futbol portuguès.
Forma part de l'Associació de Futbol de Lisboa. Director financer de professió, arbitra futbol internacional des de 2003 i és un dels àrbitres portuguesos més de més anomenada.
El 2004 va arbitrar la final del Campionat Europeu de la UEFA Sub-19 i va ser ascendit a la categoria d'elit de la UEFA la temporada 2009/10. Després de concloure la temporada 2010/11, la Federació Portuguesa de Futbol li va concedir el guardó al millor àrbitre de l'any. El 19 maig 2012 arbitrar la final de la Lliga de Campions de la UEFA 2011-2012 entre el Bayern de Múnic i el Chelsea FC, amb victòria del Chelsea FC en els penals. Aquell mateix any va ser elegit com a representant portuguès a l'Eurocopa 2012, i fou designat per arbitrar la final entre Espanya i Itàlia.
El març de 2013, la FIFA el va incloure en la llista de 52 àrbitres candidats per la Copa del Món de Futbol de 2014 al Brasil. El gener de 2014, la FIFA el va incloure a la llista definitiva d'àrbitres pel mundial.

## Referències

* ↑ «Fitxa d'àrbitre» (en portuguès). apaf.pt. [Consulta: 17 juliol 2013].
* ↑ «Árbitro Pedro Proença entre os nomeados para o Euro2012». jn.pt, 20-12-2011. Arxivat de l'original el 2013-10-02. [Consulta: 17 juliol 2013].
* ↑ «Final da Liga dos Campeões - Pedro Proença - Comunicat de l'AFL sobre el nomenament de Pedro Proença». afutebollisboa.org. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 17 juliol 2013].
* ↑ «Open list of prospective referees & assistant referees for the 2014 FIFA World Cup», 07-03-2013. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 18 juny 2014].
* ↑ «Referees & Assistant referees for the 2014 FIFA World Cup™». FIFA.com, 14-01-2014. Arxivat de l'original el 16 de gener 2014. [Consulta: 22 juny 2014].
# DDA

DDA té els següents significats:
* Diari d'Andorra, diari d'informació general editat a Andorra
* Oficina d'afers de desarmament (del seu nom en anglès Department for Disarmament Affairs), oficina de les Nacions Unides per a la promoció del desarmament nuclear
* Direcció de Districte Antimàfia, equip de magistrats especialitzats en la lluita contra la Màfia a Itàlia
* Delhi Development Authority, agència estatal encarregada de la planificació i el desenvolupament del territori de Delhi, capital de l'Índia
* Division on Dynamical Astronomy, branca de l'American Astronomical Society dedicada a la mecànica celeste
* Ronda de Doha (del seu nom en anglès Doha Development Agenda), cicle de negociacions de l'Organització Mundial del Comerç per a la globalització
* Dialoghi di Archeologia, revista científica especialitzada en arqueologia
* Demand-driven acquisition, model de desenvolupament de col·leccions en biblioteques
* Compte corrent (del seu nom en anglès Demand Deposit Account), dipòsit bancari amb disponibilitat immediata per part del client
* Càrrec per domiciliació (del seu nom en portuguès Débito Direto Autorizado), cobrament automàtic en un compte corrent prèviament autoritzat
* Analitzador diferencial digital (del seu nom en anglès Digital Differential Analyzer), procediment d'interpolació de variables usat en computació gràfica
* Dda també és el malnom de Hywel Dda, rei gal·lès del segle X
# Enterolobium cyclocarpum

Enterolobium cyclocarpum és una espècie del gènere Enterolobium i de la família Fabaceae, és una de les dues espècies conegudes com a "orella d'elefant", és un molt alt arbre. El tronc pot aconseguir 16 dm d'ample, i hi ha exemplars de 4 m de diàmetre. Aconsegueix altures de 16 a 28 m amb una gran expansió del ramatge. Les fulles recorden al tamarinde. De vegades s'usa com arbre d'ornat. És l'arbre nacional de Costa Rica.

## Bibliografia

* http://floradobrasil.jbrj.gov.br/2010 Arxivat 2015-09-06 a Wayback Machine..
* Harmon, Patrick (2008): Trees of Costa Rica's Pacific Slope - Enterolobium cyclocarpum (Jacq.) Griseb. Arxivat 2008-01-13 a Wayback Machine.
* International Legume Database & Information Service (ILDIS) (2005): Albizia cyclocarpum. Version 10.01, November 2005. Retrieved 2008-MAR-31.
* Janzen, D.H. & Martin, P.S. (1982): Neotropical anachronisms: The fruits the gomphotheres ate. Science 215(4528): 19-27. doi:10.1126/science.215.4528.19 PMID: 17790450 HTML fulltext Arxivat 2006-09-14 a Wayback Machine.
* Niembro Rocas, Aníbal (2002): Enterolobium cyclocarpum (Jacq.) Griseb.. In: Vozzo, J.A. (ed.): Tropical Tree Seed Manual: 449-451. Agricultural Handbook 721. USDA Forest Service, Washington DC. PDF fulltext
* Pacific Island Ecosystems at Risk (PIER) (2008): Enterolobium cyclocarpum. Version of 2008-JAN-06. Retrieved 2008-MAR-31.
* United States Department of Agriculture (USDA) (1994): Germplasm Resources Information Network - Enterolobium cyclocarpum Arxivat 2012-09-07 a Wayback Machine.. Version of 1994-AUG-23

## Vegeu també

* Història de la botànica
# Kaixari

Kaixari - Кашары (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 10 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].
# Josep Vives i Miret

Josep Vives i Miret (Barcelona, 28 de juny de 1903 - 15 de desembre de 1966) fou un escriptor i historiador autodidacta.
El 1933 publicà Historial del gremi de bastaixos de capçana i macips de ribera de la duana de Barcelona. Es va traslladar a Tarragona en la postguerra on va fer estudis sobre Tarragona i Santes Creus: L'enigma del claustre posterior de Santes Creus (1957); La restauració dels finestrals de la galeria septentrional del claustre de Santes Creus (1958), El projectat claustre cistercenc de Santes Creus (1959), L'escriptori de Santes Creus (1959), Els tres palaus reials de Santes Creus (1960), Les sepultures a Santes Creus dels nobles morts en la conquesta de Mallorca (1959) i Els sepulcres reials del monestir de Santes Creus (1964).
Fou secretari general de l'Arxiu Bibliogràfic de Santes Creus. La seva obra fonamental fou publicada pòstumament: Reinard des Fonoll. Escultor i arquitecte anglès renovador de l'art gòtic a Catalunya 1321-1365 (1969) on va atribuir a Reinard des Fonoll un nombre excessiu d'obres arreu de Catalunya sense proves documentals en alguns casos. Les investigacions posteriors han portat a rectificar algunes atribucions de Vives i Miret, sense que això signifiqui menystenir la que cal considerar una aportació rellevant a la història de l'art català medieval.
Publicà, en l'aspecte literari, Les cançons del llibre de la pàtria (texts amb música d'Enric Morera, 1936) i alguns reculls poètics. Ha deixat diversos estudis inèdits inacabats, i recollí una interessant col·lecció de pintura.

## Referències

* 1 2 «Josep Vives i Miret». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Vives i Miret, Josep». Diccionari d'historiadors de l'art català, valencià i balear. Institut d'Estudis Catalans [Consulta: 31 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Homenatge a Josep Vives i Miret Santes Creus, Publicacions de l'arxiu bibliogràfic 1970.
* Fons Josep Vives i Miret
# Enamina

Una enamina és un compost insaturat derivat de la reacció d'un aldehid o cetona amb una amina secundària, seguida de la pèrdua d'una molècula d'aigua.
La seva estructura general és R₂C=CR-NR₂.
La paraula "enamina" deriva de l'afix en-, utilitzat com a sufix d'alquè i de la paraula amina. Es consideren els anàlegs de nitrogen dels enols.
Les enamines poden actuar com a nucleòfils, de manera similar a un enol, per exemple en reaccions d'alquilació, en reaccions de tipus aldòlica o en addicions nucleòfiles conjugades.

## Referències

* ↑ Enamina. Quimica.es
* ↑ IUPAC Compendium of Chemical Terminology, Electronic version.

## Vegeu també

* Alquilació d'enamines de Stork
# Espoella

Espoella és una gran casa pairal ubicada dalt d'un pujolet en els límits del terme d'Argelaguer amb el de Sales de Llierca. Ignorem dades històriques que facin referència al mas Espoella.
De planta quadrada i teulat a quatre aigües amb un colomar central més elevat. Disposa de baixos i dues plantes. L'accés a la casa es realitza pel costat de llevant, lloc on s'hi poden veure les pallisses i una eixida a nivell del primer pis. Les obertures són distribuïdes geomètricament. A la façana de migdia veiem cinc balcons al primer pis i quatre finestres al segon. Va ésser bastida amb pedra poc treballada, llevat de la que es va emprar per fer els cantons. Els murs varen ser emblanquinats i estan en molt mal estat de conservació.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Espoella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 setembre 2013].
# Espècies generalistes i especialistes

Una espècie generalista és aquella que és capaç de prosperar en una gran varietat de condicions ambientals i pot utilitzar una varietat de recursos diferents (per exemple, un heteròtrof de dieta variada). Una espècie especialista només pot viure en un ventall reduït de condicions ambientals o té una dieta limitada. La majoria d'organismes no encaixen perfectament en cap dels dos grups. Algunes espècies estan molt especialitzades, i d'altres ho estan menys, mentre que algunes poden tolerar molts medis diferents. En altres paraules, hi ha un contínuum, des de les espècies altament especialitzades fins a les espècies ben generalistes.
Els omnívors solen ser generalistes. Els herbívors sovint són especialistes, però els que s'alimenten d'una àmplia varietat de plantes es poden considerar generalistes. Un exemple conegut d'animal especialista és el coala, que s'alimenta gairebé únicament de fulles d'eucaliptus. L'os rentador és un generalista, car té una distribució natural que inclou la majoria d'Amèrica del Nord i Central, i és omnívor, alimentant-se de baies, insectes, ous i petits animals.
La distinció entre generalistes i especialistes no es limita als animals. Per exemple, algunes plantes requereixen un ventall reduït de temperatures, condicions del sòl i precipitació per sobreviure, mentre que d'altres poden tolerar una varietat més àmplia de condicions. Un cactus es pot considerar una espècie especialista; es morirà durant l'hivern a latituds altes, o si rep massa aigua.
Quan canvien les condicions climàtiques, els generalistes s'hi poden adaptar, mentre que els especialistes tendeixen a extingir-se molt més fàcilment. Per exemple, si una espècie de peix s'extingís, tots els seus paràsits especialistes també s'extingirien. D'altra banda, una espècie que tingui un nínxol ecològic altament especialitzat és més eficient a l'hora de competir amb els altres organismes. Per exemple, un peix i els seus paràsits estan en una cursa armamentística evolutiva, una forma de coevolució en què el peix desenvolupa constantment defenses contra el paràsit, mentre que aquest desenvolupa adaptacions per resistir a les defenses específiques de l'hoste. Això tendeix a impulsar l'especiació d'espècies més especialitzades sempre que les condicions romanguin relativament estables. Això implica una separació de nínxols a mesura que es formen noves espècies, i creix la biodiversitat.

## Referències

* ↑ Townsend, C.; Begon, M.; Harper, J. (2003) Essentials of Ecology (2a edició) p.54-55 Blackwell, ISBN 1 4051 0328 0

## Vegeu també

* Paisatge adaptatiu
# Espèrties

Espèrties (en llatí Sperthias, en grec antic Σπερθίης) va ser un noble espartà, que es va oferir voluntàriament junt amb un altre noble, Bulis, per anar a la cort de Xerxes I de Pèrsia per rebre el càstig que reclamava Talitíbios, indignat perquè els espartans havien matat als enviats del rei Darios I el Gran de Pèrsia a Esparta. A la seva arribada a Susa va ser alliberat per Xerxes sense cap càstig. Es coneix una cançó dolorosa, que cita el poeta Teòcrit de Siracusa sobre aquest Espèrties que sembla que es va compondre quan ell i el seu company van marxar d'Esparta.

## Referències

* ↑ Bulis and Sperthias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 517
# Estació de Zona Universitària (Trambaix)

* Per a l'estació del metro de Barcelona vegeu Estació de Zona Universitària
Mapa TramBaix T1, T2 i T3 :
Zona Universitària és una estació de les línies T1, T2 i T3 de la xarxa del Trambaix situada sobre el carrer d'Adolf Florensa, a la cantonada d'aquest amb l'Avinguda Diagonal, al districte de les Corts de Barcelona i es va inaugurar el 3 d'abril de 2004 amb l'obertura del Trambaix.
L'estació del Tram es troba a prop de l'estació de Zona Universitària de la L3 i la L9 Sud però es troben a una certa distància, que fa que no hi hagi un transbord directe entre ambdues.
Trambaix :
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Francesc Macià | Palau Reial | Avinguda de Xile | Bon Viatge |
| Francesc Macià | Palau Reial | Avinguda de Xile | Llevant - les Planes |
| Francesc Macià | Palau Reial | Avinguda de Xile | Sant Feliu - Consell Comarcal |

## Vegeu també

* Tram
* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Zona Universitària
# Estació d'Audruicq

L'estació d'Audruicq és una estació ferroviària situada al municipi francès d'Audruicq (al departament del Pas de Calais).
És servida pels trens del TER Nord-Pas-de-Calais (de Boulogne-Ville a Lille-Flandres i de Calais-Ville a Béthune).
| Provinença | Estació anterior | Línia | Estació següent | Destinació |
| Boulogne-Ville | Nortkerque | TER Nord-Pas-de-Calais | Ruminghem | Lille-Flandres |
| Calais-Ville | Nortkerque | TER Nord-Pas-de-Calais | Ruminghem | Béthune |
# Estany de la Portella

L'Estany de la Portella, o Estany Negre, és un estany situat a 2.106,2 m alt del terme comunal de Font-rabiosa, a la comarca del Capcir, de la Catalunya del Nord.
Està situat a prop de l'extrem nord-occidental del terme de Font-rabiosa, a ponent de les Bassetes, a llevant de l'Estany de la Portella d'Orlú, al sud dels Estanyols de la Portella i al sud-est dels Estanyols del Solà de la Portella. En els mapes de l'IGN apareix, erròniament, com a Estany de la Portella d'Orlú

## Referències

* ↑ L'Estany de la Portella en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Becat, 2005.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «68 - Font-rabiosa». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Font-rabiosa». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Europ Decor (equip ciclista)

L'equip Europ Decor o Europdecor, va ser un equip ciclista belga que competí professionalment entre el 1982 i el 1984.

## Principals resultats

* E3 Harelbeke: Jan Bogaert (1982)
* Scheldeprijs: Jan Bogaert (1983)
* Gran Premi de Valònia: Frank Hoste (1984)
* Gran Premi Pino Cerami: Gerrie Knetemann (1984)

### A les grans voltes

* Volta a Espanya
** 0 participació
** 0 victòria d'etapa:
* Tour de França
** 1 participació (1984)
** 4 victòria d'etapa:
*** 4 al 1984: Frank Hoste (3), Fons De Wolf
** 1 classificacions secundàries:
*** Classificació per punts: Frank Hoste (1984)
* Giro d'Itàlia
** 1 participació (1983)
** 1 victòria d'etapa:
*** 1 al 1983: Frank Hoste

## Enllaços externs

* Plantilles a firstcycling.com Arxivat 2014-12-04 a Wayback Machine.
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Eviota tigrina

Eviota tigrina és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tonga.

## Referències

* ↑ Jenkins O. P. 1903. Report on collections of fishes made in the Hawaiian Islands, with descriptions of new species. Bull. U. S. Fish Comm. v. 22 [1902]. 415-511.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Greenfield, D.W. & J.E. Randall. 2008. Eviota tigrina, a New Goby from Tonga (Teleostei: Gobiidae). Proceedings of the California Academy of Scienes, 59 (11): 497–501.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Lachner, E. A. & Karnella, S. J. 1980. Fishes of the Indo-Pacific genus Eviota with descriptions of eight new species (Teleostei: Gobiidae). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 315: i-iii + 1-127.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Eviota spilota

Eviota spilota és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Vietnam, al Mar de Java, al sud de les Cèlebes, al nord-est de Borneo i a les Filipines.

## Referències

* ↑ Jenkins O. P. 1903. Report on collections of fishes made in the Hawaiian Islands, with descriptions of new species. Bull. U. S. Fish Comm. v. 22 [1902]. 415-511.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Lachner, E. A. & Karnella, S. J. 1980. Fishes of the Indo-Pacific genus Eviota with descriptions of eight new species (Teleostei: Gobiidae). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 315: i-iii + 1-127.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# FK Rostov

El FK Rostov (en rus: Футбольный клуб "Ростов"), és el club de futbol més important de Rostov del Don.

## Evolució del nom

Evolució del nom:
* 1930-1936 Selmashstroi
* 1936-1941 Selmash
* 1941-1953 Traktor
* 1953-1957 Torpedo
* 1957-2003 Rostselmash
* 2003- FC Rostov

## Referències

* ↑ «Timeline of the Renaming of Russian Top Flight Clubs». russianfootballnews.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Web del club (rus)
* Web no oficial (rus)
* Fòrum (rus)
# Evansville (Indiana)

Evansville és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 121.582 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Evansville tenia 121.582 habitants, 52.273 habitatges, i 30.527 famílies. La densitat de població era de 1.153,4 habitants/km².
Dels 52.273 habitatges en un 26,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,8% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 41,6% no eren unitats familiars. En el 35,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 11,5% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 16,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.963$ i la renda mediana per família de 41.091$. Els homes tenien una renda mediana de 30.922$ mentre que les dones 21.776$. La renda per capita de la població era de 18.388$. Entorn del 10,1% de les famílies i el 13,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Fills Il·lustres

* Elbert Frank Cox (1895-1969), matemàtic, primer afroamericà en obtenir un doctorat en matemàtiques
* Talitha Washington (1974-), matemàtica

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Evansville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Evansville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Estratònic d'Atenes

Estratònic d'Atenes (en llatí Stratonicus en grec antic Στρατόνικος) fou un músic atenenc que va viure al temps d'Alexandre el Gran.
No es coneix gran cosa de la seva vida i poc de la seva música, i va ser famós principalment pel rebombori que es va suscitar quan va renyar de manera aguda i enginyosa a Filotes que presumia excessivament d'una victòria que havia obtingut sobre Timoteu, segons Estrabó i sobretot Claudi Elià.

## Referències

* ↑ Stratonicus of Athens a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 926