OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# André Massant

André Massant (Booischot, 17 de març de 1953) és un ex-pilot de motocròs flamenc que destacà en competició internacional durant la dècada de 1970, especialment en la categoria dels 125cc, on pilotant la Yamaha oficial acabà tercer al Campionat del món la temporada de 1977. Al llarg de la seva carrera va guanyar dos Grans Premis.
El seu germà gran, Omer Massant, fou també un pilot de motocròs de renom a la seva època. Ben a prop de la família Massant hi vivia un altre conegut pilot de motocròs, coetani d'André: Gilbert De Roover.

## Trajectòria esportiva

A 16 anys, André Massant es va comprar un ciclomotor Flandria i participà en competicions regionals, on al llarg de tres temporades va aconseguir 84 victòries i tots els títols possibles. A començaments de 1972, aconsellat pel seu veí Julien De Roover (germà de Gilbert), va debutar a la categoria junior estatal amb una ČZ i va aconseguir-hi diverses victòries.
La temporada de 1973, en què s'instaurà el precedent del mundial de 125cc, l'anomenada Cup FIM, Massant fou tercer dins el seu grup (darrere de Torao Suzuki i Gilbert De Roover) gràcies a la victòria al Gran Premi dels Països Baixos, a Bergharen, tot i que a la cursa final conjunta dels dos grups que componien el campionat acabà en tretzena posició. Aquell mateix any, guanyà el Campionat de Bèlgica de 500cc Júnior amb la ČZ.
El 1977, l'any que va acabar tercer al mundial de 125cc darrere de Gaston Rahier i el seu company a Yamaha Gerard Rond, va guanyar el seu segon Gran Premi, aquest cop el del Canadà, a Mosport. Durant la dècada del 1970, André Massant va acabar sovint entre els cinc primers llocs de la classificació final del campionat de Bèlgica de 500cc, el més prestigiós dels que se celebraven al món aleshores d'aquella cilindrada.

## Palmarès al Campionat del Món

Font:
| Any | Motocicleta | 500cc | 250cc | 125cc |
| 1973 | ČZ | - | - | 13è |
| 1974 | Yamaha | 24è | - | - |
| 1975 | Yamaha | 34è | - | - |
| 1976 | Yamaha | 33è | - | - |
| 1977 | Yamaha | - | - | 3r |
| 1978 | Honda | - | - | 8è |
| 1979 | ? | - | - | - |
| 1980 | Maico | 27è | - | - |
| 1981 | ? | - | - | - |
| 1982 | Suzuki | - | 17è | - |
* ↑ Fins al 1974 inclòs no existia el Campionat del Món de 125 cc, ans el Campionat d'Europa (conegut també com a Cup FIM)

## Referències

* ↑ «Julien De Roover» (en neerlandès). seniorennet.be, 02-04-2009. [Consulta: 1r juliol 2021].
* 1 2 3 4 5 «12 Vragen aan André Massant!» (en neerlandès). mxvintage.be, 29-04-2020. [Consulta: 1r juliol 2021].
* 1 2 3 «André Massant» (PDF) (en francès). memotocross.fr. [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ «Palmares du Mondial Mx 1» (en francès). memotocross.fr. [Consulta: 6 gener 2021].
* ↑ «Palmares du Mondial Mx 2» (en francès). memotocross.fr. [Consulta: 6 gener 2021].
* ↑ «Palmares du Mondial Mx 3» (en francès). memotocross.fr. [Consulta: 6 gener 2021].

## Enllaços externs

* Imatges d'André Massant durant els anys 70 i 80 Arxivat 2021-07-09 a Wayback Machine. (francès)
# Zohor

Zohor és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Bratislava, a l'extrem occidental del país, prop de la frontera amb Àustria.
# Victor Argo

Victor Argo (Bronx, Nova York, 5 de novembre de 1934 − Nova York, 7 d'abril de 2004) va ser un actor de teatre, cinema i televisió estatunidenc conegut principalment pel seu treball a la pantalla gran a les ordres de directors com Martin Scorsese, Abel Ferrara i Jim Jarmusch, entre d'altres. Va morir a causa de les complicacions del càncer de pulmó que patia.

## Biografia

Argo és fill de pares porto-riquenys i germà d'Emma i Louise. De jove va treballar com a empleat de joieria, impressor i taxista, mentre intentava fer-se lloc a l'escena teatral, on va començar la seva carrera. A mitjans de la dècada del 1960 va decidir fer servir el nom artístic de Victor Argo, ja que sovint es trobava discriminat pel seu nom real a l'hora d'obtenir un paper; a partir d'aquell moment li van arribar les primeres oportunitats, en petites produccions teatrals.
Durant aquella època va conèixer Yoko Ono, amb qui va participar en el moviment happening, i Harvey Keitel, a qui li va unir una amistat de quasi quaranta anys. L'any 1972 faria el salt al cinema, interpretant al "segon cubà" a la pel·lícula Dealing: Or the Berkeley-to-Boston 40-Brick Lost-Bag Blues, i el 1977 Argo va cofundar la companyia teatral Shakespeare Company Riverside a l'Upper West Side de Nova York, amb els quals anava pels parcs de Manhattan interpretant Lord Montague.
La seva feina va ser especialment apreciada per directors com Martin Scorsese i Woody Allen, encara que també va participar en diverses sèries de televisió: The Rockford Files, Wonder Woman, Buck Rogers, Spenser: For Hire, Law & Order i Miami Vice. Al final de la seva vida havia treballat en un total de 75 pel·lícules i 21 sèries.

## Filmografia

| 1972: Boxcar Bertha 1973: Mean Streets 1975: The Terminal Man 1976: Taxi Driver 1977: Which Way Is Up? 1977: Hot Tomorrows 1979: The Rose 1982: Hanky Panky 1984: Falling in Love 1985: Buscant la Susan desesperadament (Desperately Seeking Susan) 1985: After Hours 1986: Florida Straits 1986: Off Beat 1986: Raw Deal 1987: The Pick-up Artist 1988: The Last Temptation of Christ 1989: La seva coartada (Her Alibi) 1989: New York Stories 1989: Crimes and Misdemeanors 1990: Amb la poli als talons (Quick Change) 1990: King of New York 1991: McBain 1992: Shadows and Fog 1992: Bad Lieutenant 1993: True Romance | 1993: Household Saints 1993: Joc perillós (Dangerous Game) 1994: Monkey Trouble 1994: Somebody to Love 1995: Smoke 1995: Blue in the Face 1996: The Funeral 1998: Next Stop Wonderland 1998: Lulu on the Bridge 1998: New Rose Hotel 1999: On the Run 1999: Coming Soon 1999: Ghost Dog: The Way of the Samurai 2000: The Yards 2000: Fast Food Fast Women 2000: Coyote Ugly 2001: Doble contratemps (Double Whammy) 2001: 'R Xmas 2001: Mirada d'àngel (Angel Eyes) 2001: Queenie in Love 2001: The Man Who Knew Belle Starr 2001: Don't Say a Word 2004: Personal Sergeant 2005: Lustre |

## Referències

* 1 2 3 4 McKinley, Jesse. «Victor Argo» (en anglès). The San Diego Union-Tribune, 11-04-2004. [Consulta: 14 juny 2013].
* ↑ Victor Argo, a Sensacine.com (castellà)
* ↑ Victor Argo a Rotten Tomatoes (anglès)
# Alfonso García Castell

Alfonso García Castell (Tona) fou un ciclista català professional entre 1954 i 1955. En aquests dos anys va participar en la Volta a Catalunya.

## Palmarès

* 1955: 2n al Gran Premi de Catalunya

## Referències

* ↑ «Alfonso García Castell» (en alemany). die Radsportseiten. [Consulta: 14 gener 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Coordinadora de Tallers per a Minusvàlids Psíquics de Catalunya

Coordinadora de Tallers per a Minusvàlids Psíquics de Catalunya és una associació creada el 1978 que aglutina 74 entitats que representen una part important del col·lectiu de centres ocupacionals i centres especials de treball per a persones amb disminució psíquica a Catalunya. Duu a terme una important tasca assistencial per a avaforir la inserció dels minusvàlids psíquics al món laboral. El 1999 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la Coordinadora de Tallers
# Codemasters

Codemasters també conegut com a Code Masters és una de les desenvolupadores de videojocs més antigues i conegudes del Regne Unit.

## Videojocs publicats
### Família Atari de 8 bits

* Advanced Pinball Simulator
* BMX Simulator
* Fruit Machine Simulator
* Grand Prix Simulator
* Red Max
* Transmuter

### Nintendo Entertainment System

* Micro Machines

### Sega Genesis

* Micro Machines

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2008-12-17 a Wayback Machine. (anglès) (castellà) (francès) (alemany) (italià) (neerlandès)
# Villanueva de Argaño

Villanueva de Argaño és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Alfoz de Burgos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 116 | 117 | 126 | 126 |
# Antonio González Izquierdo

Antonio González Izquierdo (Santander, Cantàbria, 1969) és un jugador d'hoquei sobre herba càntabre, guanyador d'una medalla olímpica.
Va començar la seva carrera esportiva a les categories inferiors del H.C.Sardinero, després de passar per l'equip infantil del Col·legi Cumbres. Als 16 anys va debutar a la Divisió d'Honor Espanyola amb aquest mateix equip. Després de passar per les categories inferiors de l'equip nacional, el 1995 va debutar en partit oficial amb la selecció espanyola absoluta a la Copa d'Europa de Dublín contra França. El seu èxit més important fou la participació en els Jocs Olímpics d'Atlanta de 1996, on va guanyar la medalla de plata amb l'equip espanyol.
El 1998 es va retirar i des de 1999 ha estat entrenador en diversos equips: H.C. Sardinero Femení i Masculí, C.D. Terrassa Masculí, Egara 35, RC de Polo de Barcelona, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Comité Olímpico Español». [Consulta: 3 desembre 2022].
* 1 2 «Olympedia – Antonio González». [Consulta: 3 desembre 2022].
# Berdeniella matthesi

Berdeniella matthesi és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Txèquia, Alemanya i Àustria.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jan Jezek i Josef Hájek, 2007. Psychodidae (Diptera) of the Orlické hory Protected Landscape Area and neighbouring areas with descriptions of two new species from the Czech Republic. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae. Vol. 47, pp. 237-285. ISSN 0374-1036. «PDF».
* ↑ Jan Jezek, 2006.Psychodidae (Diptera) of the Jeseníky Protected Landscape Area and its environs with descriptions of two new Berdeniella species from the Czech Republic. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae. Vol. 46, pp. 151-192. ISSN 0374-1036. «PDF».
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)
# Codex Alimentarius

El Codex Alimentarius (que significa en llatí: "Codi alimentari") és una col·lecció internacional de codis, pràctiques, guies, estàndards i altres recomanacions relatives als aliments, la seva producció i la seguretat alimentària. El seu nom deriva del Codex Alimentarius Austriacus. El seu text és desenvolupat i mantingut per la comissió anomenada Codex Alimentarius Commission, que va ser establerta l'any 1963 per l'Organització per l'Alimentació i Agricultura de les Nacions Unides (FAO) i l'Organització Mundial per la Salut (OMS). La Comissió vol protegir la salut dels consumidors i assegurar bones pràctiques dins del comerç internacional. El Codex Alimentarius està reconegut per l'Organització Mundial del Comerç com a punt de referència internacional per resoldre problemes sobre seguretat alimentària, frau alimentari i protecció del consumidor.

## Abast

El Codex Alimentarius oficialment cobreix tots els aliments, processats, semiprocessats o crus, però presta més atenció als que estan directament adreçats a la venda als consumidors. A més dels estàndards específics cobreis els generals (etiquetatge, higiene, additius, residus de pesticides i procediments per la seguretat en l'ús de la biotecnologia). També conté guies per les inspeccions oficials d'exportació, importació i certificació.
El Codex Alimentarius es publica en versions en àrab, xinès, anglès, francès i castellà. Not tots els texts estan disponibles en tots els idiomes, com és habitual en els organismes de l'ONU.

## Controvèrsia

La controvèrsia sorgeix de considerar que el Codex Alimentarius és un estàndard de compliment obligatori o només voluntari. L'any 1996 hi va haver diferències d'opinió sobre si el Codex Alimentarius hauria de regular la venda com a medicines de plantes medicinals, vitamines i minerals.

## Vegeu també

* Codi alimentari de la UE

## Referències

* ↑ Codex Alimentarius: how it all began Food and Agriculture Organization of the United Nations website. Consultat l'1 de gener de 2009.
* ↑ Agreement on the Application of Sanitary and Phytosanitary Measures World Trade Organization. Consultat el 3 de setembre de 2008.
* ↑ Understanding the Codex Alimentarius Arxivat 2017-05-18 a Wayback Machine. Pròleg. Tercera edició. Publicat l'any 2006 per la World Health Organization i la Food and Agriculture Organization of the United Nations. Consultat el 3 de setembre de 2008.
* ↑ 'Health supplements: R.I.P.'. The Guardian newspaper, UK. Publicat el 14 de setembre de 2002. Consultat el 2 d'agost de 2008

## Enllaços externs

* Codex Alimentarius Commission – Web oficial Arxivat 2012-01-07 a Wayback Machine.
* 'Understanding the Codex Alimentarius' Arxivat 2006-02-09 a Wayback Machine. Publicat el 2005 per World Health Organization and the Food and Agriculture Organization of the United Nations. Consultat el 4 de maig de 2007.
* "Authority and Legitimacy in Global Governance: Deliberation, Institutional Differentiation, and the Codex Alimentarius" Michael Livermore, 81 NYU Law Review 766 (2006)
# Washington (Nebraska)

Washington és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 126 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Washington tenia 126 habitants, 49 habitatges, i 39 famílies. La densitat de població era de 286,2 habitants per km².
Dels 49 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,4% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 18,4% no eren unitats familiars. En el 16,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 19,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.000 $ i la renda mediana per família de 55.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.125 $ mentre que les dones 28.125 $. La renda per capita de la població era de 19.784 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Washington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Washington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Antic Registre de la Propietat (Igualada)

L'Antic Registre de la Propietat és un edifici d'Igualada (Anoia) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta rectangular de dos pisos d'alçada. En destaca la construcció en pedra recoberta d'estuc d'un color ocre que ressalta la pedra polida que forma les motllures de les finestres i portes i que cobreix el pis superior formant una sanefa amb elements geomètrics. Són remarcables les diferents portes adovellades d'accés a l'edifici.

## Referències

* ↑ «Antic Registre de la Propietat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
# Berdeniella pyrenaica

Berdeniella pyrenaica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Txèquia i els Pirineus.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jan Ježek, 2009. Further New Faunistic Records of Moth Flies (Insecta, Diptera, Psychodidae) from the Czech Republic and Slovakia. Folia faunistica Slovaca, 14 (15): 101–105. «PDF».
* ↑ Jan Jezek, 2006.Psychodidae (Diptera) of the Jeseníky Protected Landscape Area and its environs with descriptions of two new Berdeniella species from the Czech Republic. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae. Vol. 46, pp. 151-192. ISSN 0374-1036. «PDF».
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)
# Zygochloa

Zygochloa és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Zygochloa paradoxa (R. Br.) S.T. Blake
* Zygochloa sinonimia.
# Andròstenes

Andròstenes és el nom dels següents personatges:
* Andròstenes de Tasos, almirall grec
* Andròstenes de Cízic, oficial selèucida.
* Andròstenes de Corint, militar corinti.
* Andròstenes de Tessàlia, militar romà d'origen grec.
* Andròstenes d'Atenes, escultor atenenc
# Coll de la Creu de Perves

El Coll de la Creu de Perves està situat a 1.334,9 m d'altura, a la carretera N-260, dins del terme municipal del Pont de Suert, a l'Alta Ribagorça. Pertanyia al terme de Viu de Llevata, actualment integrat en el del Pont de Suert.
Està situat al vessant sud-oriental del Tossal de Sant Romà, en el punt quilomètric 332,765 de la carretera N-260.
A prop del coll s'inicia el barranc de Cuba, que davalla cap al nord-est, passa pel costat de llevant de Perves, on s'ajunta amb el barranc del Segalar per tal de formar el barranc de Perves, que és un dels que forma el riu Bòssia. És per tant, el vessant pallarès, que va a afluir a la Noguera Pallaresa. D'altra banda, cap al sud-oest davalla el barranc de Fontcalent, que va a parar al barranc d'Adons, afluent secundari de la Noguera Ribagorçana; és, així doncs, el vessant ribagorçà.
L'ascens cap al coll s'inicia a ponent de la localitat de Xerallo, i a mitja pujada passa per Perves, que ja és, com el mateix coll, en el terme municipal del Pont de Suert.
Just en el mateix coll s'inicia, cap al sud-oest, la Pista de la Creu de Perves a Corroncui, que duu al poble de Corroncui i, a partir d'ell, a través de la Pista de Corroncui a Pinyana, o Pista de Pinyana, a Pinyana. Des d'aquest lloc enllaça, encara, amb la Pista de Cadolla, que duu a Cadolla, Naens i Senterada.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Connel·lita

La connel·lita és un mineral rar de coure de la classe dels halurs. El nom li va donar James Dwight Dana el 1850 en honor del químic escocès Arthur Connell (1794 - 1863), el primer a estudiar aquesta espècie. També és coneguda amb els noms footeita i tallingita.

## Propietats

La connel·lita cristal·litza en el sistema hexagonal. S'acostuma a trobar en forma de flocs de delicats cristalls aciculars de color blau. És isoestructural amb la buttgenbachita, amb la qual forma una sèrie.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la connel·lita pertany a «03.DA: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Cu, etc., sense Pb» juntament amb els següents minerals: melanotal·lita, atacamita, botallackita, clinoatacamita, hibbingita, kempita, paratacamita, belloïta, herbertsmithita, kapellasita, gillardita, haydeeïta, anatacamita, claringbul·lita, barlowita, simonkol·leïta, buttgenbachita, abhurita, ponomarevita, anthonyita, calumetita, khaidarkanita, bobkingita, avdoninita i droninoïta.

## Formació

Està associada amb altres minerals de coure d'origen secundari, com la cuprita, malaquita, l'atzurita i l'spangolita. La seva presència a Cornualla (Cornwall, en anglès) va ser assenyalada per Philip Rashleigh el 1802, i es va examinar primer químicament per Arthur Connell el 1847. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina de Les Ferreres, a Camprodon (Ripollès, Girona) i a la mina «Iris 18» d'Escornalbou a Riudecanyes (Baix Camp, Tarragona).

## Referències

* ↑ «Connellite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 gener 2014].
* ↑ «Connellite-Buttgenbachite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 gener 2014].
* ↑ José Luis Garrido Rufaste · Joan Rosell Riba · Jordi Ibáñez Insa · Pedro Mingueza de la Villa · Valentín Bártulos Bártulos · Joan Vinyoles Verdaguer · Xavier Ortiz Rua «Caracteritzat com a fehrita el mineral uk-252 de la mina de les Ferreres, Rocabruna, Camprodon, el Ripollès, Girona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya [Barcelona], 14, 1, 01-05-2021, pàg. 47-62 [Consulta: 22 novembre 2023].
* ↑ Joan Vinyoles Verdaguer · Josep Lluís Garrido Rufaste · Adolf Cortel Ortuño · Josep Carreras Peñalvert «La mina "Iris 18" (grup miner "Porvenir") d'Escornalbou, Riudecanyes, el Baix Camp, Tarragona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya [Barcelona], 13, 2, 01-11-2019, pàg. 3-46 [Consulta: 23 novembre 2023].
# Wakatsuki Reijirō

    En aquest nom japonès, el cognom és Wakatsuki.
Wakatsuki Reijirō (japonès: 若槻 礼次郎) (Matsue, 21 de març de 1866 - Itō, 20 de novembre de 1949) va ser un polític japonès, primer ministre del Japó dues vegades, de 1926 a 1927, i de nou el 1931.

## Biografia

Nascut a Shimane, fill d'un samurai de baix rang del clan Matsue. Es graduà el 1892 a la Facultat de Dret de la Universitat Imperial de Tòquio i tot just després va entrar al ministeri d'Hisenda. Ocupà diversos càrrecs com ara director de l'oficina d'impostos o viceministre d'Hisenda. El 1911 va esdevenir membre de la Cambra dels Pars. Addicionalment, va exercir com a ministre d'Hisenda dues vegades al tercer govern de Katsura i el segon d'Okuma.
Mentrestant, Wakatsuki es va unir al Rikken Dōshikai (Associació Constitucional d'Amics, l'octubre de 1916, i després al Kenseikai (Associació Constitucional), partit successor de l'anterior. El 1924 va assumir el ministeri d'Interior en el govern de Kato Takaaki i treballà en la promulgació del sufragi universal masculí, a més de promulgar la llei de preservació de la pau el 1925.
A la mort de Katō, Wakatsuki el va succeir en el càrrec i el 1926 va esdevenir primer ministre. Durant el seu mandat es va promoure la cooperació amb els Estats Units i el Regne Unit en l'anomenat Sistema de Tractat de Washington, a més el seu ministre d'exterior, Kijurō Shideara va defensar no ficar-se en els assumptes interns de la Xina. Tanmateix, la seva política poc militarista va ser criticada i va veure's forçat a dissoldre el seu govern el 1927. Després va ser delegat plenipotenciari a la Conferència Naval de Londres. Tornaria a ser primer ministre el 1931, si bé va dimitir poc després d'acabar la conferència naval. D'altra banda, en aquest moment tambçe va esdevenir president del Rikken Minseito (Partit Democràtic Constitucional). Posteriorment, es va oposar a la guerra amb els Estats Units, i després de l'esclat de la guerra, es va unira un grup que cercava la pau.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Wakatsuki, Reijiro» (en anglès). Portraits of Modern Japanese Historical Figures. Biblioteca Nacional de la Dieta, 2013. [Consulta: 30 novembre 2020].
* 1 2 3 4 5 Shimamoto; Ito, Koji; Sugita, Yoneyuki. Historical Dictionary of Japanese Foreign Policy (en anglès). Lanham, Boulder, Nova York, Toronto, Plymouth: Rowman & Littlefield, 2015, p. 325.