OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lluís Brunet i Palou

Lluís Brunet i Palou (Sabadell, Vallès Occidental, 1954) és un fotògraf català.
Va començar publicar fotografies en premsa el 1969, col·laborant amb mitjans com La Vanguardia o El Correo Catalán, i el 1976 va obrir el seu primer estudi propi. Des de llavors s'ha especialitzat en fotografia publicitària, fotoperiodisme i en cobrir esdeveniments de moviments socials, sent un dels pioners en fer servir la fotografia digital i la tecnologia per al tractament i enviament d'imatges.
El 2009 va fer una exposició retrospectiva a l'Acadèmia de Belles Arts de Sabadell, amb el títol Llum, Imatge i ètica. Durant la dècada de 2010 s'ha centrat en fer un seguiment exhaustiu del procés independentista català. El 2011 va publicar What Catalans Want, editat per Liz Castro, on Toni Strubell va fer 35 entrevistes a personatges catalans per donar a conèixer la realitat catalana al món. El 2017 va rebre el Premi Dignitat 2016, en relació amb el seu compromís social i amb el país, juntament amb els també fotoperiodistes Jordi Borràs i Roser Vilallonga.
És casat amb Maria Navarro i té tres fills: Marc, Pau i Montserrat.

## Referències

* ↑ «La fina sensibilitat de Lluís Brunet». Diari de Sabadell, 04-01-1975.
* ↑ «El fotògraf sabadellenc Lluís Brunet distingit amb el Premi Dignitat 2016 | Ràdio Sabadell». [Consulta: 2 agost 2017].
* ↑ associats, Partal, Maresma i «Lexposició 'Llum, Imatge i ètica' recull 40 anys de tràfic d'imatges de Lluís Brunet». VilaWeb.
* ↑ CNA. «'What Catalans Want’ – the book to better understand Catalonia» (en anglès). [Consulta: 2 agost 2017].
* ↑ «Trenta-cinc entrevistes que volen explicar Catalunya al món». Ara.cat.
* ↑ «Els fotògrafs Jordi Borràs, Lluís Brunet i Roser Vilallonga rebran el Premi Dignitat 2016». [Consulta: 2 agost 2017].
* ↑ «Lluís Brunet, a la recerca constant de la creativitat». La Gaceta (Diari de Sabadell), 12-03-2003.

## Enllaços externs

* Lluís Brunet i Palou - Lloc web oficial
# Love Gun

Love Gun és el sisè àlbum d'estudi de la banda Kiss.

## Llista de cançons

* I Stole Your Love – 03:04
* Christine Sixteen – 03:12
* Got Love For Sale – 03:28
* Shock Me – 03:47
* Tomorrow and Tonight – 03:38
* Love Gun – 03:16
* Hooligan – 02:58
* Almost Human – 02:48
* Plaster Caster – 03:25
* Then She Kissed Me – 03:01
# Línia 2 del TRAM Metropolità d'Alacant

La línia 2 és una de les línies del TRAM Metropolità d'Alacant, que serveix la zona metropolitana d'Alacant. Va ser inaugurada el 4 de setembre de 2013.
El seu traçat va des de la futura estació Intermodal d'Alacant i, actualment, des de la plaça dels Cavalls fins a Sant Vicent del Raspeig, passant pel Bulevard del Pla, l'Hospital General, Verge del Remei i la Universitat d'Alacant. És la línia més usada, amb més de 4 milions de passatgers. El trajecte es realitza en 27 minuts i té freqüències de 8-12 minuts.
El llistat complet de les seues parades és el següent, des del centre de la ciutat: Estels, Mercat, Marq-Castell (Marq-Castillo), la Goteta, Bulevard del Pla (Bulevar del Pla), Garbinet, Hospital, Mestre Alonso (Maestro Alonso), Pintor Gastón Castelló, Verge del Remei (Virgen del Remedio), Ciutat Jardí (Ciudad Jardín), Santa Isabel, Universitat i Sant Vicent del Raspeig.
Les estacions més cèntriques, de tipus metro, són compartides amb altres línies. En concret, Estels, Mercat i Marq-Castell són compartides amb les línies 1, 3 i 4.

## Referències

* ↑ «Les protestes impedeixen la inauguració del TRAM». La Veu del País Valencià, 04-09-2013. [Consulta: 11 novembre 2013].
* ↑ REDACCIÓN, AlicantePress. «El TRAM de Alicante supera los 11 millones de usuarios» (en castellà). [Consulta: 5 abril 2020].

## Enllaços externs

* TRAM Arxivat 2008-02-13 a Wayback Machine.
# Línia 7

«Línia 7» té aquests significats:
* Línia 7 (Rodalies Barcelona).
* Línia 7 del metro de València.
* Línia 7 del metro de Barcelona.
* Línia 7 del metro de París.
* Línia 7bis del metro de París.
* Línia 7 (Regional País Valencià).
* Línia 7 (Rodalies Madrid).
# Makaha Valley

Makaha Valley és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Hawaii. Segons el cens del 2000 tenia 1.289 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Makaha Valley tenia 1.289 habitants, 426 habitatges, i 312 famílies La densitat de població era de 454,06 habitants per km².
Dels 426 habitatges en un 49,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,9% hi vivien parelles casades, en un 28,6% dones solteres, i en un 26,8% no eren unitats familiars. En el 18,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,6% tenia menys de 18 anys, un 12,4% entre 18 i 24, un 31,8% entre 25 i 44, un 13,5% de 45 a 64 i un 3,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24,7 anys. Per cada 100 dones hi havia 96,79 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,25 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.446 $ i la renda mediana per família de 26.118 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.389 $ mentre que les dones 24.063 $. La renda per capita de la població era de 12.215 $. Aproximadament el 32,4% de les famílies i el 36,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Makaha Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Makaha Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Lophorhothon atopus

Lophorhothon atopus és una espècie de dinosaure hadrosàurid que va viure al Campanià, al Cretaci superior, en el que actualment són els Estats Units. Les primeres restes fòssils d'aquest animal foren descobertes a la dècada de 1940. L'holotip, contingut en les col·leccions del Field Museum, a Chicago, consisteix en un crani fragmentat i desarticulat, i un esquelet postcranial. La longitud de l'espècimen holotip s'ha estimat en 4,5 metres.

## Referències

* Horner, J. R., Weishampel, D. B., and Forster, C. A. 2004. Chapter Twenty: Hadrosauridae. in The Dinosauria (2nd edition), Weishampel, D. B., Dodson, P., and Osmólska, H., editors. University of California Press.
* Lamb, J. P. 1998. Lophorothon, an iguanodontian, not a hadrosaur. Journal of Vertebrate Paleontology, 18 (3 Abstracts): 59A.
* Langston, W. 1960. The vertebrate fauna of the Selma Formation of Alabama, part VI: the dinosaurs. Fieldiana: Geology Memoirs 3(5): 315-359.
* Schwimmer, D. R. 1997. Late Cretaceous dinosaurs in eastern USA: a taphonomic and biogeographic model of occurrences, p. 203-211. In D. L. Wolberg, E. Stump, and G. D. Rosenberg (editors), Dinofest International. The Academy of Natural Sciences, Philadelphia.
* Thurmond, J. T. and Jones, D. E. 1981. Fossil vertebrates of Alabama. University of Alabama Press.
# Lophophanes

Lophophanes és un gènere d'ocells de la família dels pàrids (Paridae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010) aquest gènere està format per dues espècies:
* Lophophanes cristatus - mallerenga emplomallada europea.
* Lophophanes dichrous - mallerenga emplomallada asiàtica.
# Luis Guillermo Perinat y Elío

Luis Guillermo de Perinat i Elio (Madrid, 27 d'octubre de 1923) és un diplomàtic i polític espanyol, marquès de Campo Real i de Perinat. El 1992 fou admès a l'Orde de Malta i a la Sagrada Orde Militar Constantiniana de Sant Jordi. Ha escrit Memorias de una vida itinerante (1996).
La seva mare va ser Ana de Elío y Gaztelu, marquesa de Campo Real, baronessa de Perinat i baronessa Expelta. El seu pare fou Luis Perinat y Terry, marquès de Perinat, mort el 1925. Després la seva mare es casà amb Valentín Menéndez y San Juan, VI comte de la Cimera i VI comte de Goyeneche, majordom de Sa Majestat, Cavaller de l'Orde de Calatrava i Maestrante de Saragossa.
Es va casar amb Blanca Escrivá de Romaní y Morenes, 3a marquesa d'Alginet, amb la qual ha tingut dos fills: Jaime Perinat y Escrivá de Romaní, 4t Marquès d'Alginet, i Luis Guillermo Perinat y Escrivá de Romaní, Comte de Casal.
Llicenciat en Dret, el 1944 va ingressar per oposició a l'Escola Diplomàtica Espanyola i el 1948 començà com a secretari d'ambaixada de tercera classe al Ministeri d'Afers Exteriors d'Espanya. El 1971 va ascendir al grau de ministre plenipotenciari i ha estat Director General d'Amèrica del Nord i Afers Atlàntics. També actuà com a intèrpret en l'entrevista entre Luis Carrero Blanco i Henry Kissinger el 19 de desembre de 1973.
De 1976 a 1981 el ministre d'afers exteriors Marcelino Oreja Aguirre el nomenà ambaixador al Regne Unit i el 1977 participà en la negociació de la quota pesquera de la CEE aplicable dins les aigües territorials britàniques. De 1981 a 1983 fou ambaixador espanyol a la Unió Soviètica en substitució de Joan Antoni Samaranch i Torelló.
El 1983 fou elegit diputat de la Coalició Popular (AP-PDP-UL) a l'Assemblea de Madrid, i senador designat per la comunitat autònoma de 1983 a 1987. Durant el seu mandat fou vicepresident segon i vocal de la Comissió d'Afers Exteriors del Senat.
Deixà aquest càrrec quan fou elegit diputat a les eleccions al Parlament Europeu de 1987 i 1989. De 1987 a 1989 fou vicepresident del Parlament Europeu i del Grup Demòcrata Europeu. A les eleccions generals espanyoles de 1989 també fou elegit diputat per la circumscripció de Múrcia.

## Enllaços externs

* Genealogia dels Terry Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine.
* Fitxa del Parlament Europeu
* Fitxa del Senat Arxivat 2009-10-25 a Wayback Machine.
* Fitxa de l'Assemblea de Madrid Arxivat 2011-11-24 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats
# Luis González de Alba

Luis González de Alba (Charcas, San Luis Potosí, 1944-Guadalajara, Jalisco, 2 d'octubre de 2016) va ser un literat, periodista i divulgador científic mexicà.

## Obra publicada
### Novel·la

* Los días y los años (1971)
* Y sigo siendo sola (1979)
* Jacob, el suplantador (1988)
* Agápi mu (Amor mío) (1993)
* Los derechos de los malos y la angustia de Kepler (1998)
* Cielo de invierno (1999)
* El sol de la tarde (2003) (Nueva versión, 2009)
* Cuchillo de doble filo (2008)
* Otros días, otros años (2008)
* Olga (2010)
* No hubo barco para mí (2013)

### Contes

* El vino de los bravos (1981)

### Poesia

* Malas compañías (1984)
* El sueño y la vigilia (2006)

### Assaig

* Las mentiras de mis maestros (2004)

### Divulgació científica

* Bases biológicas de la bisexualidad (1985)
* La orientación sexual: reflexiones sobre la bisexualidad originaria y la homosexualidad (2003)
* La ciencia, la calle y otras mentiras (1989)
* El burro de Sancho y el gato de Schrodinger : un paseo al trote por cien años de física cuántica y su inesperada relación con la conciencia (2000)
* Niño o niña. Las diferencias sexuales (2006)
* Maravillas y misterios de la física cuántica : un paseo por la física del siglo XX y su inesperada relación con la conciencia (2010)

### Altres

* Teoría de los grafos en las ciencias sociales (1984)

## Referències

* ↑ Fallece Luis González de Alba, líder estudiantil del 68
# Maite Insa Gualde

Maite Insa Gualde (nom de ploma: Maite Insa; Barcelona, 16 d'octubre de 1971) és una llicenciada en dret, professora d'institut i escriptora. Exerceix com a docent d'Educació Secundària en el Departament de Valencià. A més, és col·laboradora habitual en revistes culturals i científiques como el Quadern de El País o Caràcters, entre d'altres

## Obra

* 2007: El poema és sobrer (Alzira, Bromera)

## Premis

* Guanyadora del XXIV Premi de Poesia Roís de Corella, dins dels Premis Literaris Ciutat de València 2006 amb el llibre El poema és sobrer.
* L'any 2012 quedà finalista al Premi LLegir convocat pel Ajuntament d'Alzira i la Fundació Bromera per al foment de la lectura.

## Referències

* 1 2 «Insa Gualde, Maite». Institució de les Lletres Catalanes, Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 març 2016].
* ↑ «Documento BOE-A-2001-4653» (en castellà), 09-03-2001. [Consulta: 20 març 2016].
* 1 2 «2012-04-02 Presentación de libro LA DOLÇAINA MÀGICA» (en castellà), 04-05-2012. [Consulta: 20 març 2016].
* 1 2 «L'eròtica del paper». Maria Josep Picó, 14-12-2012. [Consulta: 20 març 2016].
* 1 2 «El poema és sobrer». [Consulta: 20 març 2016].
* ↑ «Insa Gualde, Maite» (en castellà), 23-06-2014. [Consulta: 20 març 2016].
# Lèmur mostela de Wright

El lèmur mostela de Wright (Lepilemur wrightae) és una espècie de lèmur mostela. Com tots els lèmurs, és endèmic de Madagascar. És un dels lèmurs mostela més grans, amb una llargada total de 52-64 cm, dels quals 24-27 cm pertanyen a la cua. És originari del sud-est de Madagascar, on viu en boscos primaris i secundaris d'altitud mitjana.
Originalment se l'anomenà L. wrighti, però es descobrí que el nom estava format de manera errònia i el 2009 fou corregit a L. wrightae.

## Referències

* 1 2 Garbutt, Nick. Mammals of Madagascar, A Complete Guide, 2007, p. 119–120.
* ↑ Hoffman, M.; Grubb, P.; Groves, C.P.; Hutterer, R.; Van der Straeten, E.; Simmons, N.; Bergmans, W. «A synthesis of African and western Indian Ocean Island mammal taxa (Class: Mammalia) described between 1988 and 2008: an update to Allen (1939) and Ansell (1989)» (PDF). Zootaxa, vol. 2205, 2009, pàg. 1–36.
# Marc Bonfill

Marc Bonfill (segle xv) fou un religiós catòlic i escriptor català en llengua llatina.
Se'n desconeix la seva vida, constant només els sermons en llatí que pronuncià a bona part d'Europa (Basilea i Lausana, cort de l'antipapa Fèlix, Roma, cort del Papa Nicolau V, església dels carmelites de Perpinyà, Cracòvia.

## Obres

* Sermones, ms. 478 de la Biblioteca de Catalunya.

## Referències

* ↑ Mariàngela Vilallonga, La literatura llatina a Catalunya al segle XV. Repertori bio-bibliogràfic, 1993, ISBN 978-84-7256-930-0).
* Fèlix Torres Amat, Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes, Barcelona, 1836.

## Enllaços externs

* Biografia de Marc Bonfill Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine., per Mariàngela Vilallonga.
* Bibliografia sobre Marc Bonfill Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine., per Mariàngela Vilallonga.
# Marc Bret i Gumà

Marc Bret i Gumà és un paisatgista i fotògraf català. Especialitzat en fotografia de distància va assolir un rècord Guinness al setembre del 2020 amb una fotografia dels Alps feta des d'un cim dels Pirineus, el Pic de Fenestrelles a la Cerdanya el 16 de juliol de 2016. La foto, que retrata una distància de 443 km entre tots dos punts, va superar àmpliament la fita precedent que era de 370 km. Uns quants mesos abans, el gener del 2016, havia fotografiat la serra de Tramuntana de Mallorca des del Tibidabo.

## Referències

* ↑ «Retratar els Alps des dels Pirineus: un català entra al Guinness amb la fotografia més distant que se n'ha fet mai». Vilaweb, 23-09-2020 [Consulta: 25 setembre 2020].
* ↑ «L'Aneto, visible a la llunyania des del Monestir de Montserrat». betevé, 17-10-2020. [Consulta: 20 març 2023].
* ↑ «Longest line of sight on earth photographed». Guinness, 16-07-2016 [Consulta: 25 setembre 2020].
* ↑ «El vent sec permet fotografiar Mallorca des de Catalunya». Ara.cat, 07-01-2016 [Consulta: 25 setembre 2020].
# Manganocromita

La manganocromita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de l'espinel·la.

## Característiques

La manganocromita és un òxid de fórmula química (Mn,Fe)(Cr,V)₂O₄. Forma una sèrie de solució sòlida amb la vuorelainenita. Cristal·litza en el sistema cúbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la manganocromita pertany a «04.BB: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 3:4 i similars, amb només cations de mida mitja» juntament amb els següents minerals: cromita, cocromita, coulsonita, cuprospinel·la, filipstadita, franklinita, gahnita, galaxita, hercynita, jacobsita, magnesiocoulsonita, magnesiocromita, magnesioferrita, magnetita, nicromita, qandilita, espinel·la, trevorita, ulvöspinel·la, vuorelainenita, zincocromita, hausmannita, hetaerolita, hidrohetaerolita, iwakiïta, maghemita, titanomaghemita, tegengrenita i xieïta.

## Formació i jaciments

Es troba en filons en dipòsits hidrotermals de pirita metamorfosada, en dipòsits de sulfur de ferro metamorfosat associat amb vulcanisme fèlsic submarí, i en els nòduls d'un meteorit de ferro (com en el meteorit Burkhala). Sol trobar-se associada a altres minerals com: pirrotina, rútil, diòpsid, vuorelainenita, esfalerita, alabandita, troilita, daubreelita, sulfurs de zinc, olivina i diversos piroxens. Va ser descoberta l'any 1978 a la pedrera Shepherd Hill, a Nairne, Mont Barker (Austràlia Meridional, Austràlia). També ha estat descrita al complex ofiolític del mont Vourinos (Departament de Macedònia, Grècia), al volcà Mutnovsky (óblast de Kamtxatka, Rússia), a Ol'khonskiye Vorota (llac Baikal, Rússia), a la mina Sätra (Östergötland, Suècia) i a la mina Serrana (El Molar, Tarragona, Catalunya).

## Referències

* ↑ «Manganochromite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 abril 2016].
* ↑ «Manganochromite-Vuorelainenite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 abril 2016].
* ↑ «Manganochromite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 28 abril 2016].
* ↑ Abella, Joan. Minerals i Mines de la Conca de Bellmunt Del Priorat, 2008. ISBN 978-84-612-1312-2 [Consulta: 25 gener 2024].
# Línia evolutiva de Machop

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Machop, Machoke i Machamp.

## Machop

Machop és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus lluita i evoluciona a Machoke.

## Machoke

Machoke és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus lluita i evoluciona de Machop. Evoluciona a Machamp.

## Machamp

Machamp és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus lluita i evoluciona de Machoke.

## Referències

* 1 2 3 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Machop a Bulbapedia (anglès)
* Machoke a Bulbapedia (anglès)
* Machamp a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Línia evolutiva de Mankey

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Mankey i Primeape.

## Mankey

Mankey és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus lluita i evoluciona a Primeape.

## Primeape

Primeape és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus lluita i evoluciona de Mankey.

## Referències

* 1 2 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Mankey a Bulbapedia (anglès)
* Primeape a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Marc Canuleu Zòsim

* Per a altres significats, vegeu «Zòsim (desambiguació)».
Marc Canuleu Zòsim (en llatí Marcus Canuleius Zosimus) va ser un artista grecoromà treballador de la plata.
La seva habilitat és elogiada en una inscripció que es conserva i el seu nom s'ha trobat també en alguns objectes. Sovint la gravació de metalls i les pedres precioses eren fetes per la mateixa persona com en aquest cas.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1343?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=ZosimusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 1335. ]
# Malý Horeš

Malý Horeš és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1214.
# Malý Kamenec

Malý Kamenec és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1358.
# Malòidia

Maloideae és una subfamília de plantes amb flor de la família Rosaceae.

## Taxonomia

Abans es coneixia com a Pomoideae, però aquest nom ja no es fa servir.

## Gèneres

* Amelanchier
* Aria
* Aronia
* Chaenomeles
* Chamaemeles
* Chamaemespilus
* Cormus
* Cotoneaster
* Crataegus
* Cydonia
* Dichotomanthes
* Docynia
* Docyniopsis
* Eriobotrya
* Eriolobus
* Hesperomeles
* Heteromeles
* Malus
* Melacomenes
* Mespilus
* Osteomeles
* Peraphyllum
* Photinia
* Pseudocydonia
* Pyracantha
* Pyrus
* Rhaphiolepis
* Sorbus
* Stranvaesia
* Torminalis
Híbrids intergenèrics:
* ×Amelasorbus
* ×Crataegosorbus
* ×Crataemespilus
* ×Malosorbus
* ×Sorbocotoneaster
* ×Sorbopyrus
Híbrids d'empelt:
* +Crataegomespilus
* +Pyrocydonia (Pirocydonia)
Gèneres addicionals inclosos en la tribu Pyreae:
* Kageneckia
* Lindleya
* Vauquelinia
La supertribu Pyrodae inclou també:
* Gillenia

## Referències

* ↑ Stace, C.A. 1975. Hybridization and the flora of the British Isles. Academic Press, London.

## Enllaços externs

* Joseph R. Rohrer, Kenneth R. Robinson, James B. Phipps - Floral Morphology of Maloideae (Rosaceae) and its systematic Relevance; American Journal of Botany, 81 (5), P. 574-581; 1994
# Manuel Lorente Belmonte

Manuel Lorente Belmonte (Bigastre, 29 de gener de 1942) és un polític valencià, diputat a les Corts Valencianes durant la II Legislatura.

## Biografia

Alumne dels jesuïtes d'Alacant, va obtenir el títol de peritatge industrial a Alcoi i la graduació d'enginyeria tècnica a Barcelona. Després treballà com a assessor de la Caixa d'Estalvis d'Alacant i Múrcia, però ho deixà per tal de dedicar-se a l'ensenyament com a catedràtic de tecnologia als Instituts d'Ensenyament Mitjà i Formació Professional d'Oriola, Almoradí i Torrevella.
De 1966 a 1973 fou regidor a l'ajuntament d'Oriola. Després ingressà a Alianza Popular, del que en 1983 fou secretari a la Vega Baixa i posteriorment vicepresident de l'executiva de la província d'Alacant. Fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1987. Ha estat vicepresident de la Comissió de Governació i Administració Local i president de la Comissió Investigació i Estudi dels Riscs naturals a la Comunitat Valenciana.
Posteriorment fou segon tinent alcalde de l'ajuntament d'Oriola a les eleccions municipals espanyoles de 1995. És pare de Mónica Lorente Ramón, diputada a les Corts Valencianes i alcaldessa d'Oriola (2007-2011) imputada en el cas Brugal.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.322-323. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes
* ↑ Corporació municipal d'Oriola, 1995
* ↑ El padre de Mónica Lorente construyó una casa ilegal en Orihuela en suelo no urbanizable Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. a losgenoveses.net