OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# The First of the Microbe Hunters

The First of the Microbe Hunters és un EP (o “Mini-LP”) de la banda britànica Stereolab. El títol fa referència al llibre Microbe Hunters del microbiòleg Paul de Kruif, el primer capítol del qual està dedicat al científic holandès Anton van Leeuwenhoek, “el primer dels caçadors de microbis”.

## Referències

* ↑ Pàgina Oficial Stereolab.
* ↑ de Kruif, Paul. Microbe Hunters (en anglès). Harvest Books, 1996. ISBN 0156027771.
# Torrent de la Font de la Teula

El torrent de la Font de la Teula és un torrent del terme municipal de Granera, al Moianès.
Està situat a la zona sud-oriental del terme, al sud de la masia de Salvatges. Es forma a ponent de la part central del Serrat de les Pedres, al nord del Pi de la Llagosta i al nord-oest del Coll de Bardissars. Des d'aquell lloc davalla cap a ponent, travessa el Camí de Salvatges i corre paral·lel al Camí de les Febres, passa a migdia de Salvatges, on s'aboca en el torrent de Salvatges.

## Enllaços externs

* El Torrent de la Font de la Teula en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Torrent de la Font del Boix

«torrent de la Font del Boix» té aquests significats:
* Rasa de la Font del Boix: rasa, o torrent, del terme municipal de Lladurs, a la comarca del Solsonès
* Torrent de la Font del Boix: torrent que fa de límit dels termes municipals de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès, i de Sant Martí de Centelles, a la d'Osona.
# Timàlia front-rogenca

La timàlia front-rogenca (Cyanoderma rufifrons) és un ocell de la família dels timàlids (Timaliidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa densa, matolls, herba, bambú i arbres petits als turons de Myanmar (excepte el nord-est), nord-oest i sud-oest de Tailàndia peninsular, oest de Malaia, Sumatra i Borneo.

## Referències

* ↑ «Timàlia front-rogenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Timàlia gorjaestriada

La timàlia gorjaestriada (Mixornis gularis) és un ocell de la família dels timàlids (Timaliidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, clars, vegetació secundària, matolls, herba i bambú de les terres baixes des del sud, est i nord-est de l'Índia, el Nepal, Bhutan, Bangladesh, sud-oest de la Xina al sud de Yunnan, Myanmar, oest de Tailàndia, Vietnam, Cambotja, Arxipèlag Mergui, Sumatra i les Filipines sud-occidentals.

## Referències

* ↑ «Timàlia gorjaestriada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Tiourea

La tiourea (en anglès thiourea) és un compost organosulfurat amb la fórmula química SC(NH₂)₂. Estructuralment és similar a la urea, excepte perquè l'àtom d'oxigen està substituït per un de sofre, però les propietats de la urea i la tiurea difereixen significativament. La tiurea és un reactiu de la síntesi orgànica. les "tiourees" fan referència a una àmplia classe de compostos que tenen l'estructura general de (R¹R²N)(R$^3$R$^4$N)C=S. Les tiourees estan relacionades amb la ioamida, e.g. RC(S)NR₂, on R és metil, etil, etc.

## Estructura i enllaços

La tiourea és una molècula planar. La distància de l'enllaç C=S és 1,60 àngstroms, en la tiourea es presenta en dues formes tautomèriques:

## Producció

La producció anual de tiourea és al voltant de 10.000 tones. Es produeix a partir del triocianat d'amoni però més sovint es fa per reacció del sulfur d'hidrogen amb cianamida càlcica en presència de diòxid de carboni.
Molts derivats de la tiourea són útils en l'organocatàlisi.

## Aplicacions

La principal aplicació de la tiourea és en el processament tèxtil.
En la síntesi orgànica la tiourea redueix els peròxids als seus corresponents diols.
La tiourea de forma comuna s'usa com font de sulfur.
També es fa servir la tiourea per construir blocs de derivats de la pirimidina.
Com a detergent en productes per netejar la plata.

## Seguretat

La LD50 de la tiourea és 125|u=mg/kg oralment per les rates. S'ha informat de l'allargament de la glàndula tiroidea, ja que la tiourea interfereix amb la captació del iode.

## Referències

* ↑ Koketsu, Mamoru; Kobayashi, Chikashi; Ishihara, Hideharu «Synthesis ofN-arylS-alkylthiocarbamates». Heteroatom Chemistry, 14, 4, 2003, pàg. 374. DOI: 10.1002/hc.10163.
* ↑ Bernd Mertschenk, Ferdinand Beck, Wolfgang Bauer "Thiourea and Thiourea Derivatives" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry 2002 by Wiley-VCH Verlag GmbH & Co. KGaA. All rights reserved. doi:10.1002/14356007.a26_803
* ↑ C. Kaneko, A. Sugimoro, and S. Tanaka «A facile one-step synthesis of cis-2-cyclopentene and cis-2-cyclohexene-1,4-diols from the corresponding cyclodienes». Synthesis, 1974, 12, 1974, pàg. 876. DOI: 10.1055/s-1974-23462.
* ↑ Anthony Esposito. "Peñoles, UAM unveil pilot thiourea Au-Ag leaching plant - Mexico". Business News Americas (July 13, 2007).
* ↑ http://gis.dep.wv.gov/tri/cheminfo/msds1385.txt Arxivat 2010-05-27 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* The Chemistry of double-bonded functional groups edited by S. Patai. pp 1355–1496. John Wiley & Sons. New York, NY, 1977. ISBN 0-471-92493-8.

## Enllaços externs

* INCHEM assessment of thiourea
* International Chemical Safety Card 0680
# Tioèster

Els tioèsters són els compostos químics amb el grup funcional R-S-CO-R. Són el producte de l'esterificació entre un àcid carboxílic i un tiol. Se'n troben molts en la bioquímica, el derivat més conegut és l'acetil-CoA.

## Síntesi

Els tioèsters es poden preparar de moltes maneres, però la principal via implica la condensació de tiols i àcids carboxílics en presència d'agents deshidratants:
    RSH + R'CO₂H → RSC(O)R' + H₂O

## Bioquímica

Els tioèsters són intermedis comuns en moltes reaccions biosintètiques, incloent-hi la formació i degradació d'àcids grassos i mevalonat, precursor d'esteroides. També intervenen en la biosíntesi de la lignina.

### Els tioèsters i l'origen de la vida

Els tioèsters s'ha proposat que siguin precursors de la vida. Donat que els tioèsters estan implicats en la regeneració i ús d'ATP i en la síntesi de tots els èsters incloent els que es troben als lípids.

## Compostos isomèrics: tionoèsters

Els tionoèsters són isomerics amb els tioèsters. En un tionoèster, el sofre reemplaça l'oxigen carbonil de l'èster.

## Referències

* ↑ Fujiwara, S.; Kambe, N.. «Thio-, Seleno-, and Telluro-Carboxylic Acid Esters». A: Topics in Current Chemistry. 251. Berlin / Heidelberg: Springer, 2005, p. 87–140. DOI 10.1007/b101007. ISBN 978-3-540-23012-0.
* ↑ «Synthesis of thioesters». Organic Chemistry Portal.
* ↑ Lehninger, A. L.; Nelson, D. L.; Cox, M. M.. Principles of Biochemistry. 3a ed.. Nova York: Worth Publishing, 2000. ISBN 1-57259-153-6.
* ↑ de Duve, C. «The Beginnings of Life on Earth». American Scientist, 83, 5, 1995, pàg. 428–437. Arxivat de l'original el 2017-06-06. Bibcode: 1995AmSci..83..428M [Consulta: 14 desembre 2012]. Arxivat 2017-06-06 a Wayback Machine.
* ↑ Cremlyn, R. J.. An Introduction to Organosulfur Chemistry. Chichester: John Wiley and Sons, 1996. ISBN 0-471-95512-4.
# Tit Meneni Lanat (cònsol 477 aC)

Tit Meneni Lanat (en llatí: Tilus Menenius Agr. f. C. n. Lanatus) va ser un magistrat romà. Era fill del cònsol Agripa Meneni Lanat i formava part de la gens Menènia, d'origen patrici.
Va ser elegit cònsol l'any 477 aC junt amb Gai Horaci Pulvil. En aquest any els Fabis van ser derrotats pels etruscs a Cremera i Lanat, que tenia el seu campament ben prop, va deixar que fossin destruïts tal com volia el partit dirigent al senat de Roma. Però aquest acte el va pagar car, ja que els etruscs també el van atacar i el van derrotar i es van apoderar del mont Janícul.
L'any següent (476 aC) els tribuns de la plebs el van encausar per haver permès la destrucció dels Fabis i no haver anat en el seu ajut, però se’n va sortir amb una multa de 2.000 asos; tot i així la vergonya que li va comportar el va fer tancar a casa seva i el va portar al suïcidi.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 716.
# Trachonurus sentipellis

Trachonurus sentipellis és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes. Els adults poden assolir 31,1 cm de llargària total.
És un peix d'aigües profundes que viu entre 500-1470 m de fondària. Es troba a les Hawaii.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ BioLib (castellà)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Iwamoto, T., 1997. Trachonurus robinsi, a new species of grenadier (Gadiformes, Macrouridae) from the Philippines. Bull. Mar. Sci. 60(3):942-949.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.
# Trachonurus yiwardaus

Trachonurus yiwardaus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 50 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 770-1293 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther A. 1887. Report on the deep-sea fishes collected by H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Rep. Sci. Res. Voy. H.M.S. Challenger v. 22 (pt 57). i-lxv + 1-268.
* ↑ BioLib (castellà)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Iwamoto, T. i A. Williams, 1999. Grenadiers (Pisces, Gadiformes) from the continental slope of western and northwestern Australia. Proc. Calif. Acad. Sci. 51(3):105-243.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Tines dels Tres Salts

Les tines dels Tres Salts és un conjunt format per set tines alineades i una barraca situat al municipi de Talamanca (Bages). És un conjunt protegit com a bé cultural d'interès local. La construcció se situa pròxima a la desembocadura de la riera de Mura al riu Llobregat.

## Descripció

La part inferior dels murs de la tina és feta amb pedra amorterada i forma l'estructura per al suport del dipòsit. L'interior del dipòsit és recobert de rajoles de ceràmica envernissada lleugerament corbades, l'obertura superior està tapada amb peces ceràmiques amorterades i al centre hi ha un orifici. La part superior dels murs és de pedra sense material d'unió i hi ha una finestra i l'entrada a la tina que és feta amb dos muntants verticals i una llinda que no s'ha conservat. Sobre els murs hi ha una filada de pedres més planeres que fan de voladís. La coberta, actualment inexistent, probablement era feta amb el mètode d'aproximació de filades.
El desnivell per accedir a la tina se salva amb una rampa de pedra coberta de sorra. Per la construcció s'han emprat pedres ben treballades, però l'estat de conservació no és gaire bo.
La barraca, adossada a la part sud de la tina és planta rectangular. El parament és de pedra seca, menys el del sud que ha aprofitat el propi terreny. La coberta, parcialment ensorrada, és feta per aproximació de filades. L'accés a la barraca no existeix actualment. A l'interior hi ha un amagatall i el broc de la tina.

## Referències

* 1 2 3 4 «Tines dels Tres Salts». Mapa de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Torneig d'Istanbul 2018

«Torneig d'Istanbul 2018» té aquests significats:
* Torneig de tennis masculí: TEB BNP Paribas İstanbul Open 2018
* Torneig de tennis femení: TEB BNP Paribas İstanbul Cup 2018
# Torneig d'Istanbul 2015

«Torneig d'Istanbul 2015» té aquests significats:
* Torneig de tennis masculí: TEB BNP Paribas İstanbul Open 2015
* Torneig de tennis femení: TEB BNP Paribas İstanbul Cup 2015
# Tractat de Dresden (1709)

* Per a altres significats, vegeu «Tractat de Dresden».
El Tractat de Dresden es conclogué el 28 de juny de 1709, en el marc de la Gran Guerra del Nord. En el tractat s'acordà el restabliment de l'aliança entre Frederic IV de Dinamarca i August II el Fort contra l'Imperi Suec.

## Referències

* ↑ «1709 VI 28 Offensiv- und Defensivallianz von Dresden - IEG - Institut für Europäische Geschichte Mainz - Institute of European History Print». [Consulta: 10 març 2023].

## Fonts

* Czech, Vinzenz. Das Potsdamer Dreikönigstreffen 1709 (en alemany). Cuvillier, 2008. ISBN 3867276382.

## Enllaços externs

* Escanejat del tractat al IEG Mainz
# Tractat de Fontainebleau (1611)

* Per a altres significats, vegeu «Tractat de Fontainebleau».
El Tractat de Fontainebleau fou un acord matrimonial pactat el 1611 per les cases reials d'Espanya i França mitjançant el qual es va pactar la futura boda del Príncep d'Astúries Felip amb la princesa francesa Isabel de Borbó, i la dels seus respectius germans, la infanta espanyola Anna d'Espanya amb el rei Lluís XIII de França, tots ells menors d'edat a la data de la firma de l'acord.
El tractat, promogut amb la intermediació del papa Pau V i del gran duc de Toscana Cosme II de Mèdici, fou firmat al palau de Fontainebleau el 30 d'abril de 1611 per Íñigo de Cárdenas, ambaixador espanyol a França en nom dels reis d'Espanya, Felip III de Castella i Margarida d'Àustria, i per Nicolas de Neufville, secretari d'estat francès en representació de Maria de Mèdici, vídua d'Enric IV de França i regent del regne durant la minoria d'edat de Lluís XIII.

## Referències

* ↑ Acuerdo matrimonial, Fontainebleau, 30 d'abril de 1611 (en castellà).
# Torgeir Brandtzæg

Torgeir Brandtzæg (Steinkjer, 26 d'octubre de 1941) és un saltador d'esquí noruec, ja retirat, que destacà durant la dècada del 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Innsbruck, on disputà dues proves del programa de salt amb esquís. En ambdues, el salt curt i el salt llarg individual va guanyar la medalla de bronze.
En el seu palmarès també destaca la victòria final al Torneig dels Quatre Trampolins de la temporada 1964-1965, edició on aconseguí la victòria als trampolins d'Oberstdorf i d'Innsbruck. També va guanyar els títols nacionals de salt de 1963 a 1965. El 1965, mentre competia a Finlàndia, es va trencar la cama i es va veure obligat a retirar-se.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Torgeir Brandtzæg». [Consulta: 28 març 2022].
* ↑ «BRANDTZAEG Torgeir - Athlete Information». [Consulta: 28 març 2022].
# Trippkeïta

La trippkeïta és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup del mini. Anomenada així pel Dr. Paul Trippke, petròleg de la Universitat de Breslau (Polònia), va ser qui va descobrir el mineral.

## Característiques

La trippkeïta és un òxid de fórmula química Cu[As₂O₄]. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4. És molt soluble en HCl i HNO₃. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la trippkeita pertany a «04.JA - Arsenits, antimonits, bismutits; sense anions addicionals, sense H₂O» juntament amb els següents minerals: leiteïta, reinerita, karibibita, apuanita, schafarzikita, kusachiïta, versiliaïta, schneiderhöhnita, zimbabweïta, ludlockita, paulmooreïta, estibivanita i chadwickita.

## Formació i jaciments

Ha estat descrita en dipòsits de coure de Grècia, França i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Trippkeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 73». European Journal of Mineralogy, 35, 3, 19-06-2023, pàg. 397–402. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-397-2023 [Consulta: 4 juliol 2023].
# Triprion spatulatus

Triprion spatulatus és una espècie de granota que es troba a Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Santos-Barrera, G. & Canseco-Márquez, L. 2004. Triprion spatulatus Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Totorses

Totorses (grec antic: Τιβέριος Ἰούλιος Θοθωρσης, llatí: Tiberius Julius Thothorses) va ser rei del Bòsfor que va regnar segurament des de l'any 285 al 309.
L'historiador Christian Settipani diu que potser era fill de Rescuporis IV i successor del seu oncle Teiranes, encara que algunes fonts diuen que Teiranes era el seu pare.
Totorses era contemporani de l'emperador Dioclecià. Les primeres emissions de moneda de Dioclecià (l'any 279) es correspon amb les darreres de Teiranes, el seu predecessor, i el darrer any de Dioclecià amb el primer any d'emissió de moneda del seu successor Radamsades. Durant el seu llarg regnat, d'uns trenta anys, l'emissió de monedes es va fer de manera constant. Aquestes monedes, que porten la llegenda "BACIΛEΩC ΘОΘΩPCOY", representen a l'anvers el bust de Totorses, i al revers l'efígie de Dioclecià.
Cap a l'any 291 un misteriós personatge esmentat per Constantí VII Porfirogènit amb el nom de Sauromates, fill de Criscorones, va reunir un exèrcit per combatre els sàrmates, amb el qual va envair la Còlquida i la va assolar. Va continuar cap al Pont fins al riu Halis. En aquest riu es va trobar amb les forces del general romà Constantí, que el va aturar, als voltants del mateix any 291.
Amb l'ajut dels sàrmates de la zona de la mar d'Azov (Palus Maeotis) va anar a Panticapea i va ocupar la ciutat. Totorses va demanar ajut al rei o tirà de Querson, Crest (Chrestus), que va envair el regne del Bòsfor i va ocupar la capital Panticapea; Sauromates va haver de negociar la pau per obtenir la restitució dels seus territoris, alliberant tots els presoners i abandonant les seves conquestes (292), i així Totorses va tornar al tron que va conservar fins potser l'any 308 quan el va succeir el que segurament era el seu fill Oliotes.
Christian Settipani li atribueix tres fills:
* Radamsades, rei del Bòsfor
* Nana o Anna, casada amb Mirian III d'Ibèria
* Rescuporis V, que també podria ser fill de Sauromates IV.

## Referències

* 1 2 Settipani, Christian. Continuité des élites à Byzance durant les siècles obscurs. París: De Boccard, 2007, p. 408. ISBN 9782701802268.
* ↑ Mionnet, T. E. Description de médailles antiques, grecques et romaines : supplément. Tome 4. Graz: Akademische Druck, 1973, p. 543-544. ISBN 9783201003421.
* ↑ Constantí Porfirogènit. De Administrando Imperio, cap. 53
* ↑ Brosset, Marie-Félicité. Histoire de la Géorgie : depuis l'Antiquité jusqu'au XIXe siècle, vol. I. Sant Petersburg: Académie des Sciences, 1923, p. 85.
# Tudhalias I

Tudhalias I (Tudhaliaš I) era probablement rei de Kussara, d'Hattusa i de Kanesh.
Els textos hitites el situen a la cort de Zuzzu rei de Kanesh, amb el càrrec de rab saqe, "Cap dels copers", un càrrec elevat i no militar que exercien els membres de la família reial. Després de la destrucció de la ciutat pel regne de Salatiwara, que segurament era vassall de Kushara o potser ja s'havia independitzat, es devia imposar i va ser potser rei. Era el pare de Pusarrumas (Pu-Šarrumaš), que també va ser rei.

## Referències

* ↑ Beckman, Gary (et al.) (eds.). Hittite studies in honor of Harry A. Hoffner Jr.. Winona Lake, Indiana: Eisenbrauns, 2003, p. 17-19. ISBN 9781575060798.

## Vegeu també

* dinastia de Kushara
# Tractat d'Ayacucho

El Tractat d'Ayacucho va ser un acord entre el Brasil i Bolívia signat el 23 de novembre de 1867. Aquest tractat va adjudicar la terra d'Acre (actualment un estat del Brasil) a Bolívia. Això va durar fins al 1899, quan una expedició conduïda per Luis Gálvez Rodríguez d'Arias va establir la primera República d'Acre.
A causa dels beneficis del cautxú, Acre va atreure milers de brasilers, en gran part immigrants de la regió pobra del nord-est del país. El 1889, la situació es va intensificar quan els brasilers que vivien a Acre van decidir desafiar a les autoritats de Bolívia. Ells van voler crear un territori independent. La resposta de Bolívia va ser fundar la ciutat de Port Alonso (avui Porto Acre). Usant la força militar, a l'octubre de 1889, els brasilers van ocupar i expulsar els bolivians.
El juliol de 1899, amb l'ajuda del governador de l'estat d'Amazones, la població brasilera va proclamar la República d'Acre.
Bolívia llavors, al 1901, va arrendar la regió pel Tractat d'Aramayo a la Corporació Boliviana de Nova York (The Bolivian Syndicate of New York), una empresa anglo-nord-americana que explotava cautxú a la regió d'Acre, i se li van concedir drets per recaptar impostos i exercir, de fet, una espècie d'administració de la zona. No obstant això, cap a l'agost del 1902, va començar una insurrecció on van participar al voltant de dos mil guerrillers brasilers. Aquests van derrotar finalment a les forces bolivianes el 1903 i José Plácido de Castro va ser proclamat governador de l'Acre Independent.
Finalment, el 17 de gener, el Tractat de Ayacucho va ser substituït pel Tractat de Petrópolis - una victòria diplomàtica del baró de Rio Branco. Pel Tractat de Petrópolis, Brasil comprà l'Acre a Bolívia per dos milions de lliures esterlines i indemnitzà amb cent deu mil lliures al Sindicat Bolivià (Bolivian Syndicate).
El 25 de febrer de 1904, l'Estat Independent d'Acre es va dissoldre i s'incorporà al Brasil com a territori federal.

## Referències

* ↑ «Acre» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 21-11-2012. [Consulta: 14 febrer 2021].
# Tyrannus

Tyrannus és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per 13 espècies:
* Tyrannus niveigularis - tirà d'antifaç.
* Tyrannus albogularis - tirà gorjablanc.
* Tyrannus melancholicus - tirà melancòlic.
* Tyrannus couchii - tirà de Couch.
* Tyrannus vociferans - tirà de Cassin.
* Tyrannus crassirostris - tirà becgròs.
* Tyrannus verticalis - tirà occidental.
* Tyrannus tyrannus - tirà oriental.
* Tyrannus dominicensis - tirà gris.
* Tyrannus caudifasciatus - tirà de les Antilles.
* Tyrannus cubensis - tirà gegant.
* Tyrannus forficatus - tirà cua de tisora.
* Tyrannus savana - tirà de sabana.
# Trígon

«Trígon» té aquests significats:
* Àrea o espai triangular, triangle
* Trígon cerebral
* Trígon vesical
* Trígon (odontologia)
# Tossal de Sant Miquel (desambiguació)

«Tossal de Sant Miquel» té aquests significats:
* Tossal de Sant Miquel, muntanya de 827 metres al municipi de Coll de Nargó.
* Tossal de Sant Miquel (Llíria), muntanya d'aquest nom a Llíria
* Tossal de Sant Miquel (jaciment), jaciment arqueològic ibèric a Llíria.