OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zeuxis (filòsof)

Zeuxis (en llatí Zeuxis, en grec antic Ζεῦξις) fou un filòsof grec.
Formava part de l'escola escèptica i va ser deixeble d'Enesidem, per tant deuria viure al segle I. Diògenes Laerci menciona només una obra d'aquest filòsof sota el títol de Περὶ διττῶν λόγων (sobre la foscor de les paraules).

## Referències

* ↑ Zeuxis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1325
# Potsdam (Ohio)

Potsdam és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 203 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Potsdam tenia 203 habitants, 66 habitatges, i 51 famílies. La densitat de població era de 170,4 habitants per km².
Dels 66 habitatges en un 47% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,6% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 22,7% no eren unitats familiars. En el 21,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,57.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,5% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 32,5% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 8,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 115 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.375 $ i la renda mediana per família de 48.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.875 $ mentre que les dones 30.625 $. La renda per capita de la població era de 17.854 $. Aproximadament el 4,8% de les famílies i el 6,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Potsdam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Potsdam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# 504

El 504 (DIV) fou un any de traspàs començat en dijous del calendari julià.

## Esdeveniments
### Imperi Romà d'Orient

* Guerra romano-persa: l'emperador Anastasi I reprèn la iniciativa a Armènia amb una nova circumval·lació d'Amida.

## Referències

* ↑ Procopius of Caesarea. History of the Wars: Books 1-2 (Persian War) (en anglès). Cosimo, Inc., 2007, p. 61–63. ISBN 978-1-60206-445-4.
# Caacupé

Caacupé (guaraní: Ka'akupe) és una ciutat del Paraguai, capital del departament de la Cordillera. Es troba a 54 km d'Asunción, sobre el llac Ypacaraí.
La ciutat, fundada el 1770, és seu de la diòcesi de Caacupé i és considerada la capital espiritual del país. Caacupé és coneguda per la celebració de la Mare de Déu dels Miracles, tots els 8 de desembre. La imatge esculpida de la Mare de Déu data del segle xvi i s'ubica en un important centre de pelegrinatge.

## Origen del nom

El seu nom deriva de l'expressió guaraní Ka'agykupe, la qual significa darrere de la muntanya.

## Població

Durant el cens del 2002 Caacupé tenia una població urbana de 19.131 habitants (42.127 al districte), segons la Direcció General d'Estadística, Enquestes i Censos del Paraguai.

## Referències

* ↑ Pàgina web oficial de Caacupé Arxivat 2009-11-01 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Ministeri d'Educació i Cultura del Paraguai Arxivat 2009-12-19 a Wayback Machine. [Consultat: 06/01/2011] (castellà)
* ↑ Encyclopaedia Britannica Online [Consultat: 06/01/2011] (anglès)
* ↑ Dades del cens del 2002 per la DGEEC - La Direcció General d'Estadística, Enquestes i Censos del Paraguai [Consultat: 06/01/2011] (castellà)
# Emerald Isle

Emerald Isle és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2008 tenia 3.641 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Emerald Isle tenia 3.488 habitants, 1.644 habitatges i 1.088 famílies. La densitat de població era de 257 habitants per km².
Dels 1.644 habitatges en un 16% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,6% hi vivien parelles casades, en un 4% dones solteres, i en un 33,8% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,49.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,1% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 35,7% de 45 a 60 i un 22,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.274 $ i la renda mediana per família de 60.257 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.833 $ mentre que les dones 28.417 $. La renda per capita de la població era de 31.316 $. Entorn del 2,1% de les famílies i el 2,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Emerald Isle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Emerald Isle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# José María Martín Domingo

José María Martín Domingo (Maó, 23 de maig de 1889 — Madrid, 16 de juliol de 1961) va ser un compositor i músic menorquí.

## Educació

El pare de Domingo, Cecil Martín, era un músic militar que vivia a la banda regimental de l'illa de Menorca. Allà, José María va començar a aprendre música a l'edat de 5 anys. Als 9 anys va ingressar a l'internat San Bernardo de Madrid on va conèixer el mestre José Chacón. Chacón va cuidar el jove estudiant, s'encarrega de la seva formació i l'encomana al professor de trompeta, Tomás Coronel, del Reial Conservatori. Emilio Vega, director de la banda dels Alabarderos, el va educar en les disciplines del contrapunt, fuga i composició.

## Carrera

Als catorze anys, Domingo va obtenir una plaça com a primer músic al Batallón Cazadores de Barbastro, destinat a Madrid. L'any següent es va incorporar a la Banda de la Reial Cos d'Alabarderos. Ràpidament va adquirir fama de virtuós i va ser convidat amb freqüència a les orquestres dels teatres de sarsuela i òpera. Tomás Coronel el va presentar a l'Orquestra del Teatro Real, on coneix el director era Ricardo Villa. L'any 1909, als 22 anys, aconsegueix ser la primera trompeta de la Banda Municipal de Madrid, de la qual n'era el director Villa. El mestre Villa veu en Martín Domingo una gran capacitat per dirigir i, en absència de Miguel Yuste (subdirector de la banda), José María comença a agafar la batuta.
Martin Domingo crea els seus propis grups amb els quals actua a cafès, centres de trobada i culturals de San Isidro, Atocha i Hotel Nacional de Madrid. Comença a ser famós no només com a director sinó també com a compositor. Va crear molts pasdobles, polques, valsos, havaneres, masurques, etc... que van tenir un gran èxit i popularitat.
El 1918 va aconseguir convertir-se en músic Major de l'Exèrcit, destinat a Santa Cruz de Tenerife. Allà va dirigir concerts públics amb la banda militar, va organitzar corals, va compondre obres com els celebrats Ven, Cyrilla, ven, Icod —pasdoble canari—, El Desfile i El Coronel Mayorga entre d'altres. A petició del mestre Vila, va sol·licitar el trasllat a la península.
Després de la mort de Miguel Yuste, va deixar l'exèrcit i va passar a ser vicedirector de la Banda Municipal de Madrid, on va servir durant més de 30 anys. Ho va compaginar amb la seva tasca com a compositor d'obres com Lagartijilla, Marcial, Eres el más grande (dedicada a Marcial Lalanda) i Los Dos Adolfos.
Va fer amistat amb personatges de la literatura i l'art contemporani com Carlos Arniches, Francisco de Cossio, Jacinto Guerrero, Federico Moreno Torroba, Mariano Benlliure i altres.

## Reconeixements

L'any 1953 l'Ajuntament de Madrid li va concedir la Medalla de Plata de la Ciutat. Anys abans, la República Francesa li havia concedit la medalla de la ciutat de París.

## Referències

* http://epistolarum.blogspot.de/2008/04/lxi-una-figura-musical-por-redescubrir.html
* http://delcuplealarevista.blogspot.com.es/2012/12/jose-maria-martin-domingo.html
# Programa Aurora

El programa Aurora és un programa espacial en projecte de l'Agència Espacial Europea (ESA) per a l'exploració de la Lluna, de Mart i de diversos asteroides durant les properes dècades. L'objectiu global és impulsar les missions europees a l'espai a gran escala.
El programa Aurora s'inicià el febrer de 2002 i la primera missió espacial del programa va tenir lloc el 2009, posteriorment està planejada la missió d'exploració del planeta Mart ExoMars, consistent en una sonda orbital i un tot terreny. Posteriorment està prevista una altra missió entre 2011 i 2017 per recollir mostres de Mart i retornar-les a la Terra. A més llarg termini, a partir de 2030, el programa preveu enviar una missió tripulada a Mart, conjuntament amb la NASA.

## Full de ruta del programa Aurora

* 2007: vehicle de reentrada terrestre - cancel·lat temporalment.
* 2016: ExoMars, tot terreny d'exploració de Mart - aprovat, llançament previst amb 4 anys de retard.
* 2014: missions de demostració de tecnologies espacials (muntatge orbital, suport vital, habitacles) - en projecte.
* 2018: Mars Sample Return Mission, missió de recollida i retorn de mostres de Mart, en col·laboració amb la NASA - en projecte.
* 2018: missions de demostració de tecnologies espacials (aerofrenat, propulsió elèctrica solar, aterratge) - en projecte.
* 2024: missió tripulada la Lluna - en projecte, vist amb escepticisme pels membres principals de l'ESA.
* 2026: missió no tripulada a Mart - en projecte.
* 2030/2033: missió tripulada a Mart en col·laboració amb la NASA - en projecte, vist amb escepticisme pels membres principals de l'ESA.

## Enllaços externs

* El programa Aurora a l'ESA. (anglès)
* Opuscle sobre el programa Aurora (en pdf). (anglès)
* Aurora Industry Day 2006 (anglès)
Agència Espacial Europea :
# Bubo milesi

Bubo milesi (syn: Bubo africanus milesi) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Es troba a la Península Aràbiga.

## Taxonomia

Anteriorment, aquest tàxon era considerat una subespècie del duc africà. Però el Congrés Ornitològic Internacional, en la llista mundial d'ocells (versió 11.1, 2021) el segmentà en una nova espècie.

## Referències

* 1 2 «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ «Species Updates IOC Version 11.1» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 20-01-2021. [Consulta: 27 febrer 2023].
# 253 aC

El 253 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà, era conegut com a any del consolat de Cepió i Bles (o també any 501 ab urbe condita). L'ús del nom «253 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Imperi Selèucida

* Fi de la Segona Guerra Síria entre els Selèucides i els Ptolemeus. Antíoc II recupera la major part de l'Anatòlia de Ptolemeu II Filadelf, amb les ciutats de Milet i Efes i la costa fenícia. La pau s'estableix amb un pacte, que obligava al casament d'Antíoc amb la filla de Ptolemeu II, Berenice, amb el previ divorci per part d'Antíoc de la seva esposa Laodice i la transferència dels drets de successió als fills de Berenice.

### Roma

* Aquest any són elegits cònsols Gneu Servili Cepió i Gai Semproni Bles.
* Els cònsols, dins del curs de la Primera Guerra Púnica, naveguen amb una flota de 250 naus cap a la costa africana, on fan molt de botí, però sense aconseguir cap victòria important. Pateixen un accident marítim al Sirtis Menor, encallant entre les roques. Van poder sortir en pujar la marea llençant tot el botí per la borda. Aquest desastre els fa retirar a Sicília i quan s'acosten al Palinurus Promontorium els sorprèn una tempesta que destrueix 150 naus. Els dos cònsols, tot i aquesta desgràcia, celebren dos triomfs pels seus atacs a Àfrica.

### Àsia Menor

* A Anatòlia, a l'actual Turquia, fa erupció (la darrera fins a l'actualitat) el volcà Erciyes Dağı, recordada per monedes romanes de l'època.

### Tunísia

* Ocupació temporal de l'illa de Gerba per les tropes romanes de Gneu Semproni Bles. L'illa tenia dues ciutats: Meninx i Thoar.

## Naixements

* Filopemen, fill de Craugis, dirigent de la Lliga Aquea.

## Necrològiques

* Luci Postumi Megel, censor romà que havia estat pretor (es desconeix l'any) i cònsol el 262 aC. Mor en el càrrec de censor.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Justí. Justini Historiarum Philippicarum, XXVII, 1
* ↑ Polibi. Història, I, 39
* ↑ Polibi. Història, I, 40
* ↑ Eutropi. Breviarium ab Urbe condita, II, 23
* ↑ Estrabó. Geografia, XII, 7
* ↑ Tlatli, Salah-eddine. Djerba, l'île des lotophages. Tunis: Ceres, 1967, p. 51.
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Filopemen, XI, 1
* ↑ Fasti Capitolini.
* ↑ Polibi. Història, I, 20
# Can Dorda

Can Dorda és una masia barroca de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia de planta baixa, pis i golfes amb dos volums annexes de planta baixa i galeria porxada i capella. La teulada és a dues vessants i paral·lela a la façana principal. El seu interior segueix l'estructura corrent a les masies, amb tres cossos coberts -el central, de voltes- i als baixos, al pis i les golfes, sostres de fusta. A la façana destaca el porta amb brancals i llinda de pedra i balcó al pis. La resta són finestres. A les golfes hi ha dos ulls de bou ovalats. Totes les obertures són amb arcs escarsers.
Completen la masia les construccions adherides a la banda dreta on hi ha la masoveria, el magatzem i les quadres.
A la banda esquerra un jardí amb un petit sortidor circular al centre, i als angles dos templets coberts amb cúpula esfèrica del segle xix.

## Història

Masia dels segles xvii i xviii propietat de la família Dorda una de les famílies antigues de la ciutat. És possible que hi neixés Francesc Dordà (1641-1716), abat de Poblet i bisbe de Solsona

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Dorda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Eroski

El Grup Eroski és una cooperativa basca dedicada a la distribució. És una de les empreses que integren el grup Mondragón Corporación Cooperativa. El mot Eroski és una contracció de les paraules en eusquera "erosi" (comprar) i "toki" (lloc), traduïble com "lloc on comprar".

## Xarxa comercial

L'empresa té en l'actualitat 2441 punts de venda repartits entre 114 hipermercats (Eroski), 1029 supermercats (Eroski i Caprabo), 274 agències de viatges (Eroski/Viajes), 53 benzineres, 44 botigues d'articles esportius (Forum Sport), 300 perfumeries (IF), 4 botigues d'oci i cultura (Abac) i 27 plataformes logístiques.
Els seus supermercats es diversifiquen en les cadenes Eroski Center, Eroski City, Eroski Merca i Eroski Aliprox.

## Cronologia d'Eroski

* 1969: naix Eroski de la unió de deu cooperatives de consum amb la intenció de simplificar i abaratir les seves operacions.
* 1978: Eroski és la primera cadena de supermercats d'Espanya a llançar una línia de productes de marca blanca.
* 1981: Eroski obre el seu primer hipermercat a Vitòria i comença a diversificar les línies de negoci obrint l'agència de viatges Eroski/Viajes.
* 1993: s'obre la primera benzinera Eroski.
* 2000: es crea el canal de vendes per Internet.
* 2004: la cooperativa valenciana Consum abandona el grup.
* 2007: Eroski adquireix el 75% de Caprabo.
* 2014: Renegociació del deute (3000 M€) amb els bancs.

## Galeria d'imatges

* Un hipermercat Eroski de Pamplona
* Centre Comercial Eroski de Vitòria
* Interior d'un hipermercat d'Arrasate

## Referències

* ↑ Nota de premsa Arxivat 2009-12-14 a Wayback Machine. a Eroski.es
* ↑ «Distribució dels punts de venda Eroski a Espanya amb horaris, adresses i telèfons.» (en castellà).
* ↑ «Eroski renegocia el deute i assegura la seva viabilitat». Diari Ara, 18-07-2014 [Consulta: 19 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial d'Eroski
# Erigi

Erigi (en llatí Erigyius, en grec antic Ἐρίγυιος o Ἐριγύϊος) fou un militar macedoni, fill de Laricos i nascut a Mitilene. Era amic personal d'Alexandre el Gran, i Filip II de Macedònia el va enviar a l'exili, juntament amb el seu germà Laomedó, Ptolemeu, Nearc i Hàrpal degut a aquesta amistat i acusats de prendre part en les intrigues d'Alexandre. Va tornar de l'exili quan Alexandre va pujar al tron l'any 336 aC i va ser oficial a l'exèrcit d'Alexandre.
Dirigia la cavalleria a la batalla d'Arbela l'any 331 aC i també va dirigir la cavalleria que va perseguir a Darios III de Pèrsia cap Ecbàtana. El mateix any va rebre el comandament d'una de les tres divisions enviades a ocupar Hircània i més tard va ser un dels generals enviats contra el sàtrapa Satibarzanes al que va matar de pròpia mà en una batalla. El 329 aC juntament amb Cràter i Hefestió i amb el suport de l'herald Aristandre de Telmessos, va intentar dissuadir a Alexandre de creuar el Iaxartes i lluitar contra els escites. El 328 aC va morir en combat contra els bactrians fugitius.

## Referències

* ↑ Erigyius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 49
# José María Martín Patino

José María Martín Patino (Lumbrales, província de Salamanca, 1925 - 29 de març del 2015) era un sacerdot espanyol, germà del director de cinema Basilio Martín Patino.

## Biografia

Va ser ordenat sacerdot en 1957 i va ingressar en la Companyia de Jesús en 1960. Llicenciat en Filosofia Eclesiàstica per la Universitat Pontifícia de Comillas, en Filosofia Clàssica per la Universitat de Salamanca i en Teologia per la Sankt Georgen de Frankfurt, doctorant-se en aquesta matèria a la Universitat Gregoriana de Roma. Durant la Transició Espanyola va ser secretari del cardenal Vicent Enrique i Tarancón. Va ser també director del Secretariat Nacional de la Litúrgia, consultor de la Sagrada Congregació per al Culte Diví i provicari general de l'Arxidiòcesi de Madrid-Alcalá. Ha conreat també l'activitat docent com a professor a la Universidad de Comillas, i ha estat director de la revista Sal Terrae.
El 1985 va crear la Fundación Encuentro, una entitat cultural privada que té com finalitat estudiar des de diferents angles els problemes de la societat espanyola i promoure el diàleg per a la seva resolució. Des del 1993 publica un informe anual, amb la col·laboració de reconeguts especialistes. El 1997 va rebre la Creu de Sant Jordi i el 2000 el Premi Blanquerna.
El 16 de març de 1978 oficià el matrimoni entre la XVIII duquessa d'Alba, Cayetana Fitz-James Stuart, i Jesús Aguirre y Ortiz de Zárate.

## Obres

* La Iglesia en la sociedad española

## Referències

* ↑ «Cayetana, duquesa de Alba, se casó con Jesús Aguirre». El País, 17-03-1978.

## Enllaços externs

* Entrevista a El Diario Montañés
* Notícies sobre José María Martín Patino a El País
# Yr Wyddgrug

Yr Wyddgrug (anglès: Mold) és una localitat gal·lesa al centre del comtat de Flintshire al nord-est del país i al costat del riu Alyn. Amb una població de 9.568 habitants (segons el cens de 2001), Yr Wyddgrug és la cinquena localitat més gran de Flintshire darrere de Connah's Quay, Buckley, Hawarden i Flint. És la capital de Flintshire i era la capital del comtat preservat de Clwyd des del 1974 fins al 1996.
El nom de la localitat ve del francès antic Mont Hault, (Mont Alt). La muntanya a què fa referència el topònim és Bailey Hill, prop del centre d'Yr Wyddgrug, on els normands van construir un castell l'any 1140. El nom gal·lès, Yr Wyddgrug, n'és una traducció.

## Referències

* ↑ Office for National Statistics
* ↑ What's in a name, BBC Wales: Mold
* ↑ What's in a name, BBC Wales: Yr Wyddgrug
# Poblat talaiòtic de Torrellisar

El poblat de Torrellisar (Alaior, Menorca) es troba molt alterat per les feines agrícoles i ramaderes que s'hi han realitzat al llarg dels segles, després del seu abandonament, però s'hi poden veure una sèrie de restes, entre les quals destaca la taula. S'hi accedeix des de la carretera d'Alaior a Cala en Porter. En el punt quilomètric 5,5, a la dreta, es pren el camí rural de Cotaina, i a 400 metres a l'esquerra hi ha el jaciment.
El recinte de la taula es troba també molt transformat. Presenta un mur interior de pedra en sec de mida petita, d'època recent, que no se sap exactament amb quina finalitat es va construir, però constitueix un element interessant per si mateix, com a construcció etnològica de pedra en sec. Té 6 pilastres encaixades al mur. S'accedeix a l'interior per un corredor cobert amb lloses, de 3 metres de llarg, i 1,20 metres d'ample. L'interior del recinte té la planta circular (de 8,70 metres de diàmetre, aproximadament). La taula es conserva en bon estat. Les mides de la taula són considerables: l'alçada de la pedra de suport és de 2,59 metres (la part visible sobre el nivell del terra, de forma que pot ser que sigui més alta).
Els recintes de taula eren edificis religiosos, on sabem, per excavacions arqueològiques realitzades en altres jaciments, que s'hi celebraven rituals que implicaven el consum de vi i carn durant el talaiòtic final, a partir del 500 aC aproximadament. Sobre aquest cas concret no en tenim dades, ja que mai ha estat objecte d'una intervenció arqueològica.
El poblat conserva també les restes de dos talaiots molt emmascarats per les construccions modernes, un dels quals sembla que té una cambra interior. La funció dels talaiots, les grans torres troncocòniques construïdes amb tècnica ciclòpia, que donen nom a la cultura talaiòtica, no es coneix encara amb certesa. El jaciment presenta també restes d'altres estructures disperses per tota la zona arqueològica.
Cronologia: des d'inicis de l'època talaiòtica (bronze final) fins al talaiòtic final (edat del ferro). Reutilitzat en època contemporània.

## Referències

* ↑ http://www.menorcatalayotica.info/Contingut.aspx?IdPub=8672

## Bibliografia

* GARCÍA ARGÜELLES, A.; LÓPEZ, A.; GUAL, J. M. (1994) Aproximació a l'ocupació del territori a l'Antiguitat. El terme municipal d'Alaior. Institut Menorquí d'Estudis.
* HOCHSIEDER, P. i KNÖSEL, D. (1995) Les taules de Menorca. Un estudi arqueoastronòmic. Treballs del Museu de Menorca, 14. Maó.
* LAGARDA, F. (Editor) (2011-2012) Las Enigmáticas Taulas de Menorca. Homenaje a Josep Mascaró Pasarius. Sobradiel.
* MASCARÓ PASARIUS, J. (1968) Las taulas. Testimonio de la fe religiosa y de la capacidad creadora de los paleomenorquines. Ateneu de Maó.
* PLANTALAMOR, Ll. (1991) L'arquitectura prehistòrica i protohistòrica de Menorca i el seu marc cultural. Cultura del Govern Balear.