OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anacroneuria annulicauda

Anacroneuria annulicauda és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Amèrica: Mèxic, Hondures i Panamà.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Pictet, F.J., 1841. Histoire naturelle générale et particulière des insectes névroptères 1:249.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:177.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):146.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Hagen, 1861. Smith. Misc. Coll. 26.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:312.
* Needham & Broughton, 1927. J. N. Y. Entomol. Soc. 35(2):109-120 + 1 pl.
* Stark & Kondratieff, 2004. Monographs of the Western North American Naturalist 2:1.
* Zwick, P., 1972 (1971). Rev. Suiss. Zool. 78(4):1152.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:270, 271.
* Zwick, P., 1973. Annales Zoologici 30(16):471-507.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 5 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Ramon Arrufat i Arrufat

Ramon Arrufat i Arrufat (les Borges Blanques, Garrigues 1897 - Barcelona 1981) fou un escriptor i polític independentista català. Procedia d'una família de pagesos, i de ben jove s'afilià a Estat Català. Es traslladà a Barcelona el 1925, i escriví a Estat Català i a La Nació Catalana. Participà en la formació d'Esquerra Republicana de Catalunya i, posteriorment, se'n separà arran de la discussió per l'Estatut de 1932 per a formar part del grup Elements d'Estat Català i més tard del Partit Nacionalista Català.
Després de la Guerra Civil Espanyola va romandre a Catalunya, però condemnat al silenci. També va militar al Front Nacional de Catalunya. Va escriure una biografia de Francesc Macià que ha romàs inèdita fins al 2007. Abans de morir va fer donació del seu fons documental a l'Arxiu Nacional de Catalunya.
Amic entranyable de Joan Lucas i Masjoan. L'octubre de 1937 veia clar que la revolució i la guerra eren perdudes i preconitzava parlar amb una potència estrangera. Pensava, és clar, en la França de Joan Massot i Rodamilans i Daniel Cardona i Civit. No es va exiliar, no parava de conspirar i va patir presó. No acceptava la condició de vençut i deia: "El nacionalisme català no reeixirà mentre ens preocupem de la sort o dissort de la política espanyola."

## Obres

* Catalunya poble dissortat (1933), amb Josep Casals i Freixes
* Catalunya, Pi i Margall i el catalanisme (1934)
* La solució [sic] Cambó (1946) pseudònim de Ramon de les Borges Blanques.
* La unidad hispánica. España y Cataluña 1892-1939 (1946, amb l'heterònim Pelayo Meléndez Solá)
* Macià, inèdita fins al 2007

## Fons personal

El seu fons personal es conserva a l'Arxiu Nacional de Catalunya. El fons ha estat conservat pel seu productor fins a la seva mort. Dolors Arrufat i Figueres, filla i hereva de Ramon Arrufat, i Josefina Martínez i Castro, usufructuària i vídua del finat, van custodiar la documentació fins al seu ingrés a l'ANC seguint la voluntat de Ramon Arrufat. El fons va ingressar a l'ANC en virtut de contracte de dipòsit, signat a Barcelona, el 10 de juny de 1983 entre la Generalitat de Catalunya i Dolors Arrufat i Figueres i Josefina Martínez i Castro, filla i vídua respectivament de Ramon Arrufat i hereves legals del fons. La documentació va ingressar el 26 de maig de 1983. Posteriorment, Víctor Castells i Benosa, el 28 de novembre de 2000, donà a l'ANC el tercer volum del Breviari dels Pensaments. El fons conté la documentació generada i rebuda per Arrufat; documentació personal, documentació produïda en funció de la seva activitat política i social (informes, conferències, manifestos) i especialment, pel seu interès, cal destacar l'apartat d'obra original pròpia i la pertanyent a altres autors (comèdia, poesia, novel·la, cançó, assaig, treballs històrics, articles, etc.) i la correspondència. En aquest sentit, també cal fer esment de la biblioteca, l'hemeroteca, les imatges i el material sonor.

## Referències

* ↑ «Ramon Arrufat». Arxiu Nacional de Catalunya. [Consulta: juny 2013].

## Enllaços externs

* Fons Ramon Arrufat i Arrufat a l'Arxiu Nacional de Catalunya.
# Vee F. Browne

Vee F. Browne (Ganado, 1956) és una periodista i escriptora de literatura infantil navaho. És de les poblacions de Cottonwood i Tselani a Arizona, i forma part de la Nació Navajo com a membre dels clans Bitter Water i Water Flows Together. Es va graduar en periodisme per la Universitat Estatal de Nou Mèxic i va obtenir un màster en la Universitat de Nou Mèxic Oriental el 1990. Com a tal, el 1991 va ser contractada com a redactora per al diari Navajo Hopi Observer.

## Obra

* Monster Slayer: A Navajo Folktale (Northland Publishing, 1991)
* Monster Birds (Northland Publishing, 1993)
* Maria Tallchief: prima ballerina (Modern Curriculum Press, 1995)
* Owl: American Indian legends (Scholastic Inc., 1995)
* Council of the Rainmakers Address Book (Northland Publishing, 1995)
* Ravens dancing (1st Books Library, 2001)
* Birds and eggs, en coautoria amb Dixie Anderson, Molly Bang et al.(2001)
* The stone cutter & the Navajo maiden (Salina Bookshelf, 2008)

## Premis

* Western Heritage Award, 1991
* Cowboy Hall of Fame Award
* Buddy Bo Jack Nationwide Award for Humanitarianism for Children's Books
* Rounce & Coffin Club-Los Angeles 1994 Western Books Award of Merit

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Vee F. Browne» (en anglès). Native American Authors. Internet Public Library. Arxivat de l'original el 20 desembre 2012. [Consulta: 22 octubre 2018].
* ↑ Trafzer, Clifford E. Blue Dawn, Red Earth: New Native American Storytellers (en anglès). Nova York: Anchor Books, 1996. ISBN 978-0-385-47952-3.
* ↑ «Vee F. Browne» (en anglès). Welcome to Hanksville. [Consulta: 15 gener 2019].
# Serrabona

* Per a altres significats, vegeu «Serrabona (Biosca)».
Serrabona és un antic municipi i un poble de la comuna de Bula d'Amunt, al Rosselló, al nord-oest del nucli principal. El nom oficial francès del poble és Serrabonne.
Serrabona va ser declarat comuna el 1790 i, més endavant, va ser fusionat el 1822 amb Bula d'Amunt. · .

## Demografia

Demografia de Serrabona.
| 1358 f | 1365 f | 1378 f | 1424 | 1515 f | 1553 f | 1720 f | 1730 f | 1767 | 1774 f | 1789 f | 1793 | 1794 | 1796 | 1800 | 1804 | 1806 | 1820 |
| 9 | 8 | 6 | 5 | 2 | 4 | 12 | 19 | 139 | 19 | 32 | 137 | 149 | 115 | 128 | 146 | 145 | 120 |

## Llocs d'interès

* Santa Maria de Serrabona

## Referències

* 1 2 Jean-Pierre Pélissier, Paroisses et communes de France : dictionnaire d'histoire administrative et démographique, vol. 66 : Pyrénées-Orientales, Paris, CNRS, 1986, 378 p. (ISBN 2-222-03821-9)
* ↑ Des villages de Cassini aux communes d'aujourd'hui, Notice communale Serrabonne

## Enllaços externs

* Fitxa Cassini
# Maiàtxnoie

Maiàtxnoie (en rus: Маячное) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 845 habitants.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Б) 1:100000. Астраханская область и Калмыкия». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Akhtubinka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Регионы России → Астраханская обл. → Харабалинский р-н → Ахтубинка с.». Arxivat de l'original el 2015-03-24. [Consulta: 10 setembre 2020].
# Can Vilaró (Rubí)

Can Vilaró és un edifici del municipi de Rubí (Vallès Occidental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici cantoner de planta baixa i dos pisos amb un petit xamfrà a la cantonada. Les obertures de la façana presenten formes diverses: hi ha balcons i finestres balconeres de pedra molt treballada. Cal destacar la tribuna a la cantonada del primer pis, que en el segon es converteix en un balcó. Un remat ondulat corona la façana. Aquest queda interromput al xamfrà on pren forma de "frontó.

## Referències

* ↑ «Can Vilaró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 abril 2015].
# Vaghuhas

Vaghuhas (també escrit com a Vaghouhas, Vaguas, Vaguaz i Vaquas; àzeri: Qozlu) és un poble (d'uns 600 habitants) al sud de la serrada de Murovdag a la regió de Martakert de la República d'Artsakh de facto i, de iure, part del Districte de Kəlbəcər de l'Azerbaidjan. Al poble s'hi troben ruïnes de l'antic poblament armeni Mayrakahag i del monestir Karmiravan.

## Referències

* ↑ «Hayastan All Armenian Fund» (en anglès). [Consulta: 27 setembre 2020].
* ↑ «The Karmiravan Monastery – Artsakh - Armenia | Art-A-Tsolum» (en anglès). [Consulta: 27 setembre 2020].
# Serracarbassa

Serracarbassa és una masia tradicional amb teulada a dues aigües del terme municipal de Sant Quirze Safaja, al Moianès. És notable per la seva arquitectura, forma un conjunt amb Serratacó. Va ser reconstruïda el 1995. En una de les llindes hi ha la data de 1683. El primer esment escrit data del 1370. Entre les dues masies hi ha hagut una rivalitat i baralles, en les quals els de Serracabassa solien guanyar, segons una canço popular:
| « | A Serratacó no tinguis por. A Serracarbassa, no en fagis massa | » |
| — cançó popular, |||
Està situada al nord-est del poble de Sant Quirze Safaja, a la part central de la Serra de Bernils. És en un altiplà a la dreta del torrent de l'Espluga, al nord-est de la Corona, al sud-oest de Barnils i al sud-est de la masia del Bosc, del veí terme de Castellcir. Al seu costat de ponent hi ha la masia de Serratacó. Entre les dues passa el Camí de Bernils.
S'hi accedeix pel Camí de Bernils, que surt del costat mateix de l'església parroquial de Sant Quirze Safaja, a l'extrem de llevant i més enlairat del poble, i s'adreça cap al nord-est pujant en amples revolts per anar a cercar l'extrem sud-oest de la Serra de Bernils i, des d'allí, seguir la carena de la serra. Així, en quasi 3 quilòmetres arriba a la masia de Serracarbassa.

## Referències

* 1 2 «Serracarbassa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Can Serracarbassa - Sant Quirze Safaja». Pobles de Catalunya. [Consulta: 29 gener 2020].
* ↑ Garcia-Pey i Pey, Enric. «Serracarbassa; el bosc de Serracarbassa; el mas Serracarbassa». A: Recull onomàstic de Sant Quirze Safaja. edició en línia 2009. Barcelona: Societat d'Onomàstica & Institut Cartogràfic de Catalunya, 2007, p. 190-191.
* ↑ Garcia-Pey i Pey, 2007, p. 191.

## Enllaços externs

* Serracarbassa en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
Viccionari
# Marmita

* No s'ha de confondre amb Calderó (atuell).
Una marmita és una olla molt gran de metall.
Una marmita coneguda popularment és la que apareix als còmics de l'Astèrix, on el Panoràmix hi prepara la poció màgica i l'Obèlix hi va caure quan era petit.

## Vegeu també

* Kazan
* Marmitako

## Referències

* ↑ «marmita». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
# Partit Nacional Socialista dels Treballadors Búlgars

El Partit Nacional Socialista dels Treballadors Búlgars (en búlgar: Национал-Социалистическа Българска Работническа Партия) va ser un partit nazi amb seu al Regne de Bulgària.
Va ser un dels nombrosos grups antisemites que van sorgir a Bulgària després de l'ascens d'Adolf Hitler a Alemanya, amb altres grups notables com la Unió de les Legions Nacionals Búlgares i els Ratniks. El partit va ser fundat pel doctor Hristo Kunchev el 1932, que havia estudiat medicina a Berlín. El partit pretenia copiar el Partit Nazi adoptant el Programa Nacional Socialista, l'esvàstica i altres símbols del partit alemany. A diferència d'alguns dels seus competidors a l'extrema dreta, com la Unió de Legions Nacionals Búlgares i els Ratniks, no era un grup gaire influent i tenia un nombre de membres relativament reduït amb només un centenar de persones actives al nucli. El partit va publicar un diari anomenat Ataka («Atac», nom semblant a Der Angriff de Joseph Goebbels). A les eleccions municipals de setembre de 1932, de 68.000 votants, en van votar 47.823, i els nacionalsocialistes búlgars van obtenir només 147 vots (0,31%) i van ocupar el 18è lloc entre els participants. Fins al 1933, es va dividir i va desaparèixer després de la prohibició de tots els partits polítics després del cop d'estat del 9 de maig de 1934.

## Referències

* ↑ Haskell, Guy H. From Sofia to Jaffa: the Jews of Bulgaria and Israel (en anglès). Wayne State University Press, 1994, p. 111.
* 1 2 Butler, Rupert. Hitler's Jackals (en anglès). Leo Cooper, 1998, p. 44.
* ↑ Ilchev, Ivan; Rushkova, Bistra. The Rose of the Balkans: A Short History of Bulgaria (en anglès). Colibri, 2005, p. 44.
* ↑ Поппетров, Николай. Фашизмът в България: развитие и прояви [El feixisme a Bulgària: desenvolupament i manifestacions] (en búlgar). Кама, 2008, p. 54–55. ISBN 9789549890921.
Feixisme :
Teoria :
Moviments :
Obres :
Organitzacions :
Història :
Categoria
Portal :
# Oxylapia polli

Oxylapia polli és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 12,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical (19°S-21°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Nosivolo (Madagascar).

## Referències

* ↑ «Oxylapia polli». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Maréchal, C. i J.-P. Gosse, 1991. Oxylapia. p. 352. A J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reinthal, P.N. i M.L.J. Stiassny, 1997. Revision of the Madagascan genus Ptychochromoides (Teleostei: Cichlidae), with description of a new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 7(4):353-368.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stiassny, M.L.J. i N. Raminosoa, 1994. The fishes of the inland waters of Madagascar. p.133-148. A G.G. Teugels, J.-F. Guégan i J.-J. Albaret (eds.) Biological diversity of African fresh- and brackish water fishes. Geographical overviews presented at the PARADI Symposium, Senegal, 15-20 de novembre de 1993. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool. 275:177 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Can Vilaseca (Sant Feliu de Codines)

Can Vilaseca és una obra noucentista de Sant Feliu de Codines (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat de tipologia ciutat-jardí, compost de planta baixa, pis i golfes, amb coberta a quatre vessants. El cos principal té façana plana i els cossos laterals, de planta baixa, tenen façana plana de composició simètrica desequilibrada pel porxo d'entrada. Apareixen elements representatius de l'arquitectura noucentista.

## Història

Zona de l'eixample del nucli antic amb caràcter de ciutat jardí, el carrer-carretera en què està enclavada la casa és l'eix principal de la població i en ell hi trobem els edificis més representatius de l'arquitectura de finals del segle xix i primer terç del segle xx.

## Referències

* 1 2 «Can Vilaseca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 juliol 2018].
# Universitat d'Arquitectura i Construcció de l'Azerbaidjan

La Universitat d'Arquitectura i Construcció de l'Azerbaidjan (en àzeri: Azərbaycan Memarlıq və İnşaat Universiteti) és una institució d'educació superior i principal universitat pública de Bakú.
El 1975 la universitat va ser fundada sota el nom d'Institut de Construcció. El 1992 va rebre l'estatus d'universitat. El 13 de juny de 2000 la universitat va ser reanomenada com Universitat d'Arquitectura i Construcció de l'Azerbaidjan per ordre del president de la República de l'Azerbaidjan, Heidar Alíev. La Universitat d'Arquitectura i Construcció de l'Azerbaidjan col·labora amb les diverses universitats de Rússia, el Kazakhstan, Uzbekistan, Geòrgia, Ucraïna, Corea del Sud, l'Iran, Turquia, Egipte, Itàlia, Anglaterra, Àustria, França, Estònia, República Txeca, Espanya, Polònia i Bèlgica.

## Referències

* ↑ «Azərbaycan Memarlıq və İnşaat Universiteti haqqında qısa məlumat» (en àzeri). www.azmiu.edu.az, 2019 [Consulta: 4 juliol 2021]. Arxivat 9 de juliol 2021 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-07-09. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «Azerbaijan, Italy signed bilateral documents» (en anglès). www.arki.az, 18-07-2018 [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «The Azerbaijan-Russia interuniversity forum» (en anglès). www.edu.gov.az, 19-11-2015 [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «Azerbaijani delegation signs number of agreements with Poland» (en anglès). www.azertag.az, 05-02-2013 [Consulta: 4 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Universitat d'Arquitectura i Construcció de l'Azerbaidjan - Lloc web oficial (àzeri)
# Covington (Louisiana)

Covington és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 8.483 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Covington tenia 8.483 habitants. La densitat de població era de 481,7 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.949 $ i la renda mediana per família de 50.332 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.434 $ mentre que les dones 23.859 $. La renda per capita de la població era de 21.438 $. Entorn de l'11,8% de les famílies i el 16,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Geographic Comparison Table- Covington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
* ↑ «Fact Sheet- Covington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Marmorata

Marmorata, o truita del Soča, en eslovè: Soška postrv, (en llatí científic Salmo trutta marmoratus), és una subespècie de la truita autòctona del riu Soča (italià: Isonzo) d'Eslovènia i Itàlia. Actualment només en sobreviu una petita població en punts concrets de diverses valls dels Alps.
# Suimanga de Moreau

El suimanga de Moreau (Cinnyris moreaui) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de muntanya per sobre dels 1200 m a l'est de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Suimanga de Moreau». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
# Apristurus exsanguis

Apristurus exsanguis és un peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

Pot arribar als 90,8 cm de llargària total.

## Reproducció

És ovípar.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del sud-oest del Pacífic: Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Apristurus exsanguis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Ocells de foc

Ocells de foc (títol original: Fire Birds) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per David Green, estrenada l'any 1990. Ha estat doblada al català.

## Argument

Jake Preston és pilot d'helicòpter a la US Army. Perd el seu millor amic en una missió anti-droga efectuada a Amèrica del Sud, mort per un temible pilot mercenari a sou dels cartels colombians. De retorn als Estats Units, perd gust a la vida i considera deixar l'exèrcit. Però Brad Little, un instructor més tenaç que els altres, li retorna les ganes de lluitar i la motivació de volar en un nou helicòpter de combat, l'AH-64 Apache. En companyia de la bonica Sharon Geller i del seu copilot Billie Lee Guthrie, torna a Amèrica del Sud per participar en l'erradicació del cartel.

## Repartiment

* Nicolas Cage: Jake Preston
* Tommy Lee Jones: Brad Little
* Sean Young: Billie Lee Guthrie
* Bryan Kestner: Breaker
* Illana Diamant: Sharon Geller
* Dale Dye: A.K. McNeil
* Mary Ellen Trainor: Janet Little
* J. A. Preston: general Olcott
* Peter Onorati: Rice
* Charles Lanyer: Darren Phillips
* Marshall R. Teague: Doug Daniels
* Cylk Cozart: Dewar Proctor
* Charles Kahlenberg: Oscar De Marco
* Gregory Vahanian: Tom Davis
* Bob Lujan: Steward Marges

## Al voltant de la pel·lícula

* L'acollida de la premsa i dels espectadors als Estats Units ha estat relativament dolent. Malgrat certes escenes espectaculars, la presència de dos actors reconeguts i populars així com del suport oficial del departament del Defensa dels Estats Units per la disposició de diverses bases i mitjans aeris (helicòpters), ha estat reprotxat al film de tenir una interpretació tova, un guió sense cap originalitat i de no ser més que una pàl·lida còpia del mític Top Gun estrenada quatre anys abans.
* El director ha obtingut del part de l'Escola de pilots de proves americanes ("Nacional Test Pilot School") amb base al desert dels Mojaves, el préstec de dos avions de combat de tipus Saab 35 Draken per « fer » el paper dels « dolents », avions originals i relativament rars a les pantalles, que a més és a una producció de Hollywood.

## Referències

* ↑ «Ocells de foc». esadir.cat.
* ↑ «Fire Birds». The New York Times.