OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Claveguera i barana de la riera

La Claveguera i barana de la riera és una obra de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'element està situat a la confluència de la rambla del Portalet amb els carrers Major i Sant Ramon. Consta d'una part baixa formada per cinc arcs de poca alçada de pedra i maó i una part superior formada per una barana de ferro amb l'escut de Sant Feliu de Guíxols al centre i que tanca la rambla del Portalet per la part de dalt.
El conjunt necessitaria un procés de neteja, així com la restauració de la barana.

## Història

La claveguera va ser construïda a finals del segle xix amb la finalitat de solucionar el problema d'inundació periòdica de la zona del Portalet a causa de la pluja. El 02/01/1893 Josep Rabassa, veí del Portalet, va fer una sol·licitud per fer una claveguera davant de casa seva. L'arquitecte General Guitart, aprofitant la conjuntura, va proposar una solució al conjunt del carrer.
El projecte, signat per Guitart a Barcelona el 28/04/1894, va ser aprovat per l'ajuntament de Sant Feliu de Guíxols l'01/06/1894.

## Referències

* 1 2 3 4 «Claveguera i barana de la riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2018].
# Centro Federal de Educação Tecnológica de Minas Gerais

El Centre Federal de Educaçao Tecnològica de Minas Gerais (Centro Federal de Educação Tecnológica de Minas Gerais, CEFET-MG) és un centre educatiu ubicat a Minas Gerais, Brasil. Els campus I, II i VI es troben a l'avinguda Amazonas, a Belo Horizonte. Els altres campus (Unitats Descentralitzades d'Educació - UNEDs), ubicats en l'estat de Mines Gerais a les ciutats de Leopoldina, Araxá, Divinópolis, Varginha, Timóteo i Nepomuceno.

## Referències

* ↑ Unidade do CEFET-MG em Contagem comença a funcionar no primeiro semestre de 2012 Arxivat 2011-11-20 a Wayback Machine., acessado em 18 de novembro de 2011
* ↑ CEFET-MG ofertará novos cursos na Unidade de Contagem Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine., acessado em 24 de novembro de 2011

## Vegeu també

* Centro Federal de Educação Tecnológica Celso Suckow da Fonseca

## Enllaços externs

* Centro Federal de Educação Tecnológica de Minas Gerais - Lloc web oficial
# Chaetium

Chaetium és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.
És un gènere de plantes herbàcies originari tant d'Amèrica del Nord com d'Amèrica del Sud. Conté 3 espècies.
Són plantes perennes cespitoses.

## Taxonomia

* Chaetium bromoides Benth.
* Chaetium cubanum (C.Wright) Hitchc.
* Chaetium festucoides Nees

## Referències

* ↑ (en anglès) Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. [Consulta: 22 gener 2010].
* ↑ Chaetium a The Plant List
* ↑ Chaetium a PlantList
* ↑ «Chaetium». World Checklist of Selected Plant Families.
# Collet del Salamó

El Collet del Salamó és una collada situada a 835,8 m d'altitud en el terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
Està situat al nord de la masia del Salamó, en el sector sud-oriental del terme, al nord de la Cinglera de la Baga del Salamó, al capdamunt -sud- de la Carena de les Illes.

## Enllaços externs

* El Collet del Salamó a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Collet del Miracle

El Collet del Miracle és una collada de 833,5 metres d'altitud del terme municipal de Riner, al Solsonès.
Està situat al costat sud-oest de la caseria, monestir benedictí i santuari del Miracle, entre aquest lloc i el turó de Sant Gabriel.
Passa per aquest coll la carretera LV-3002, de Solsona a Cardona per Su.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Clotet de Montebà

El Clotet de Montebà és una vall molt marcada (clot) del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
És al nord-est de la vila d'Abella de la Conca, a la vall alta del riu d'Abella, en la del seu subsidiari barranc de Cal Palateres. És a Montebà, a l'extrem sud-occidental de les Roques de Calastre, a la dreta del barranc de Cal Palateres, davant i al nord-oest de la Costa dels Arnes.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: és el clot del paratge de Montebà.

## Enllaços externs

* El Clotet de Montebà en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Clotets de l'Isidre

Els Clotets de l'Isidre és un indret format per petits clots del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
És un conjunt de petits clots situats al costat nord dels Obagots, a l'esquerra del riu d'Abella, al sud-oest de la vila d'Abella de la Conca.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu; són uns petits clots en terres de Ca l'Isidre.

## Enllaços externs

* Els Clotets de l'Isidre en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Colloredo di Monte Albano

Colloredo di Monte Albano (friülà Colorêt di Montalban) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. L'any 2007 tenia 2.162 habitants. Limita amb els municipis de Buja, Cassacco, Fagagna, Majano, Moruzzo, Pagnacco, Rive d'Arcano, Treppo Grande i Tricesimo.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Ennio Benedetti | Progetto Insieme |
# Chūgoku

La regió de Chūgoku (japonès: 中国地方, Chūgoku-chihō) està ubicada a la zona més occidental de Honshū, l'illa principal del Japó. De vegades se l'anomena San'in-San'yō (japonès: 山陰山陽地方, San'in-San'yō-chihō). Està formada per les següents prefectures: Hiroshima, Yamaguchi, Shimane, Tottori i Okayama, encara que d'aquesta darrera antigament només se n'incloïa la part occidental.
En japonès, la paraula Chūgoku i l'escriptura 中国, que significa «país central», també s'usa per a designar a la Xina. Per això, quan es vol fer referència a la regió de Chūgoku s'especifica la paraula «regió» al final (Chūgoku-chihō), encara que amb molts noms propis això no es fa, com en el cas del «Banc Chūgoku». Per a evitar la confusió sovint també s'empra la denominació San'in‐San'yō, especialment en àmbits turístics, formada a partir de les dues subregions (San'in al nord i San'yō al sud) en què està dividida Chūgoku per la seva serralada muntanyosa.
La ciutat més important i «capital» de facto és Hiroshima, centre industrial amb més d'un milió d'habitants. Aquesta ciutat és famosa per haver sofert un bombardeig atòmic durant la Segona Guerra Mundial que la va destruir gairebé completament i per haver estat reconstruïda durant la postguerra.

## Vegeu també

* Regions del Japó
* San'in
* San'yō
# Chūnyùn

Chūnyùn (en mandarí: 春运, pinyin: Chūnyùn), també denominat la temporada de viatges del festival de primavera o el període Chūnyùn, és un període a la Xina en el qual s'observa un gran tràfic i desplaçament de persones, el mateix coincideix amb l'època de l'Any nou xinès. En general el període comença uns 15 dies abans del dia de l'any nou piga i dura uns 40 dies. L'any 2008 la quantitat de viatges realitzats durant el període Chunyun va ser superior a la població de la Xina, aconseguint una quantitat de més de 2.000 milions de viatges. Ha estat denominat la major migració anual humana del món. El sistema de transport per ferrocarril es veu molt sobrecarregat durant aquest període.

## Referències

* ↑ Clifford, Coonan «Two billion journeys in China's own great migration». The Independent [London] [Consulta: 14 abril 2011].
* ↑ BBC

## Bibliografia

* M.W.H., Railroad in the clouds, Trains Març 2002
* El director xinès de pel·lícules d'internet Hu Ge ha filmat una paròdia sobre aquest fenomen.

## Enllaços externs

* Peak passenger flow challenges transport capacity(anglès)
* A China-Size Travel Delay (anglès)
* Chunyun tests gov't ability to administer (anglès)
* Començament de la temporada de viatges del festival de primavera (anglès)
# Chœur de rockers

Chœur de rockers és una pel·lícula de comèdia musical francesa dirigida per Ida Techer i Luc Bricault i estrenada el 2022. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula està inspirada en la història real del cor de Dunkerque Salt and Pepper, fundat el 2010 i dirigit per Nathalie Manceau.

## Referències

* ↑ «Chœur de Rockers: Les critiques presse». [Consulta: 15 setembre 2023].
* ↑ «Choeur de rockers». Goita què fan, ara!. [Consulta: 26 febrer 2024].
* ↑ «Choeur de rockers, inspiré de l'histoire vraie du groupe dunkerquois Salt and Pepper, aujourd'hui au cinéma - France Bleu» (en francès), 28-12-2022. [Consulta: 26 febrer 2024].
# Coelorinchus vityazae

Coelorinchus vityazae és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 32 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 900-920 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de l'Atlàntic i a l'oest de l'oceà Índic.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus vityazae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Iwamoto, T., Y.N. Shcherbachev i B. Marquardt, 2004. Grenadiers (Gadiformes, Teleostei) of Walters Shoals, southwestern Indian Ocean, with description of a new "west-wind drift" species. Proc. Calif. Acad. Sci. 55(10):190-207.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Coelorinchus weberi

Coelorinchus weberi és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix bentopelàgic i marí d'aigües tropicals que viu fins als 410 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus weberi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Coll d'Orcau

El Coll d'Orcau és una collada situada a 870,8 msnm al municipi d'Isona i Conca Dellà (Pallars Jussà), a l'antic municipi d'Orcau. És a la carena que separa la vall de Montesquiu, on hi ha els antics pobles de Galliner, Montesquiu i Puig de l'Anell, de la vall del riu d'Abella, on hi ha el poble d'Orcau. És a llevant de la Torreta de Suterranya i a ponent de la Costa de Riu, amb el Castell d'Orcau al sud-est.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Clorur de iode

El clorur de iode o monoclorur de iode, de fórmula ${\ce {ICl}}$, és un compost interhalogenat format mitjançant la combinació de iode i clor i que forma dues estructures cristal·lines diferenciades.

## Síntesi

El clorur de iode se sintetitza mitjançant la combinació estequiomètrica de clor i iode:
    ${\ce {Cl2 + I2 -> 2 I Cl}}$
El que s'obté és un líquid de color fosc per sobre de 27 °C i per sota de 27 °C presenta cristalls rojencs. Aquest solidifica poc després d'enfredar-se.
L'entalpia de formació del ${\ce {ICl}}$ és de 17,5 KJ/mol sent una de les majors dels compostos interhalogenats, únicament superada pel bromur de iode (40,5 KJ/mol).

## Usos

El ${\ce {ICl}}$ és un reactiu emprat en la síntesi orgànica de diferents compostos. Pot ser emprat en la síntesi de compostos aromàtics iodats.
També pot emprar-se en l'addició de clor i iode a alquens mitjançant una doble addició:
    ${\ce {RCH=CHR' + ICl -> RCH(I)-CH(Cl)R'}}$.
El clorur de iode també és emprat per a la preparació del reactiu de Wijs per a la determinació de l'índex de iode que quantifica el grau d'instauració de compostos orgànics que contenen enllaços diénics i triénics, com per exemple diferents olis com l'oli d'oliva o altres substàncies agroalimentàries que contenen greixos tals com a margarines o llards.
Té propietats decolorants, no torna blau el paper de midó, es dissol en l'àcid clorhídric i per l'acció de l'aigua es descompon donant una mescla d'àcids iòdic i clorhídric, precipitant iode:
    ${\ce {5ICl + 3H2O -> HIO3 + 5HCl + 4I}}$.
El clorur de iode manca d'aplicacions industrials.

## Polimorfs

El clorur de iode presenta dos polimorfs. L'${\ce {\alpha-ICl}}$ cristal·litza de forma cuticular amb cristalls negres de temperatura de fusió a 27 °C. La forma ${\ce {\beta-ICl}}$ presenta cristalls més lenticulars amb temperatura de fusió a 14 °C. L'estructura cristal·lina de tots dos polimorfs consisteix en molècules que formen cadenes disposades en forma de zig-zag.

## Referències

* ↑ Brisbois, R. G.; Wanke, R. A.; Stubbs, K. A.; Stick, R. V. «Iodine Monochloride». Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis. John Wiley & Sons, 2004. DOI: 10.1002/047084289X.ri014.

## Enllaços externs

* http://menteacida.com/icl-monocloruro-de-yodo.html Arxivat 2012-10-13 a Wayback Machine.
# Clorur de níquel(II)

El clorur de níquel(II) és el compost químic amb la fórmula química NiCl₂. La seva sal anhidra és de color groc, però és més corrent la hidratada NiCl₂·6H₂O la qual és de color verd. En general el clorur de níquel(II), en diverses formes, és la font de níquel més important per a la síntesi química. Els clorurs de níquel són deliqüescents, absorbeixen humitat de l'aire per formar una solució. Les sals de níquel són una producte carcinogen.

## Producció i síntesi

A gran escala es fa extraient amb àcid hidroclòric el níquel de la metal·lúrgia i de les menes minerals que contenen níquel.

### Aplicacions en la síntesi orgànica

El NiCl₂ i el seu hidrat de vegades són útils en la síntesi orgànica.
* Com àcid Lewis suau, p. e. per la isomerització regioselectiva de dienols:
* En combinació amb CrCl₂ per acoblar un aldehid i un iodur vinílic per a donar alcohol al·lílic.
* Per a reduccions selectives en presència de LiAlH₄, p.e. per la conversió d'alquens a alcans.
* Com a precursor del borur de níquel, preparat in situ a partir de NiCl₂ i NaBH₄. *Com catalitzador:
       ArI + P(OEt)₃ → ArP(O)(OEt)₂ + EtI

## Seguretat

El clorur de níquel(II) és irritant per ingestió, inhalació, contacte amb la pell i contacte amb els ulls. Una exposició perllongada al níquel i els seus compostos s'ha demostrat que produeix càncer.

## Referències

* ↑ Tien-Yau Luh, Yu-Tsai Hsieh Nickel(II) Chloride" in Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis (L. A. Paquette, Ed.) 2001 J. Wiley & Sons, New York. doi:10.1002/047084289X.rn012. Article Online Posting Date: April 15, 2001.

## Enllaços externs

* NIOSH Pocket Guide to Chemical Hazards
# Complex Olímpic d'Esports d'Atenes

El Complex Olímpic d'Esports d'Atenes (en grec Ολυμπιακό Αθλητικό Κέντρο Αθήνας, abreviat OAKA) és un conjunt d'edificis esportius situat a Marussi (Grècia). Va ser dissenyat per l'arquitecte valencià Santiago Calatrava per esdevindre el conjunt central dels Jocs olímpics d'Atenes de 2004. Ocupa una extensió de 380 000 m².
El Complex Olímpic d'Esports d'Atenes està format per cinc elements:
* L'Estadi Olímpic d'Atenes, també conegut com l'Estadi Spiridon Louis. Té una capacitat per a més de 70.000 persones. Durant els Jocs es van celebrar les cerimònies d'obertura i clausura, les proves d'atletisme i la final de futbol. També es va disputar la final de Lliga de Campions 2006-2007.
* El Saló Olímpic Cobert. És l'estructura més antiga, construïda el 1995 amb motiu de l'Eurobasket. A més de rebre les competicions de bàsquet i gimnàstica el 2004, ha estat la seu la final del Campionat del Món de bàsquet 1998, el Festival d'Eurovisió de 2006 i la final de l'Eurolliga de bàsquet de 2007.
* El Centre Aquàtic Olímpic. Va ser construït per als Jocs del Mediterrani 1991, remodelat i ampliat per al 2004. Compta amb tres piscines: dues a l'aire lliure (11.500 i 5.300 espectadors) i una altra coberta (6.200). Als Jocs Olímpics d'Atenes va ser la seu de les competicions de natació, natació sincronitzada, salts i waterpolo.
* El Centre Olímpic de Tennis. Comta amb setze pistes on es va disputar el torneig de tennis. La pista principal té 6.000 seients encara que als Jocs arribava als 8.600.
* El Velòdrom Olímpic. Va ser dissenyat per Santiago Calatrava. Les curses de ciclisme en pista dels Jocs d'Atenes es van disputar a aquesta instal·lació amb capacitat llavors per a 5.250 espectadors.

## Vegeu també

* Marussi
# Eta Tirmand

Eta Maisseieuna Tirmand (Varsòvia, 23 de febrer de 1917 - Minsk, 29 d'abril de 2008) fou una compositora, pianista i professora de música belarussa. Membre de la Unió de Compositors de l'URSS des de 1954. Es considera la primera compositora femenina a Belarús.

## Biografia

Es va graduar al Conservatori de Varsòvia en interpretació coral el 1938, i al Conservatori estatal de Belarús en piano i composició clàssica el 1952. Es va ubicar a Minsk el 1939 on va estudiar composició al Conservatori de Minsk amb Vassili Zolotariov i a la mateixa classe que Mieczysław Weinberg. Durant la Segona Guerra Mundial va viure a Bixkek. Va ensenyar durant gairebé quaranta anys al Conservatori Estatal de Belarús, on va formar diverses generacions de músics amb gran èxit.

## Referències

* ↑ «Biografia» (en rus). dic.academic.ru. [Consulta: 13 agost 2020].
* ↑ «Умерла белорусский композитор Эди Тырманд (Obituary)». [Consulta: 6 juny 2014].
# Las alumnas de madame Olga

Las alumnas de madame Olga és una pel·lícula de drama eròtica de destape espanyola de 1981 dirigida per José Ramón Larraz i protagonitzada per Helga Liné.

## Argumento

Una professora de piano a Londres és en realitat una emmurriada mestra en el tràfic de blanques, traficant amb dones que ofereix a rics disposats a pagar pels seus serveis.

## Repartiment

* Helga Liné
* María Harper
* George Gonce
* Lynn Endersson
* Eva Lyberten
* Jazmina
* Andrea Albani
* Diana Conca
* Antonio Sarrá
* Manuel Muntaner
* Florencio Calpe
* Anthony Smith
* Jazmine Venturini
* Berta Cabré

## Referències

* ↑ Las alumnas de madame Olga, El Mundo
* ↑ Las alumnas de madame Olga, decine21.com

## Bibliografia

* Aguilar, Carlos. Guía del Video - Cine. Madrid: Ediciones Cátedra. -Ver Carlos Aguilar

## Enllaços externs

* Las alumnas de madame Olga a YouTube