OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dífil (escriptor)

Dífil (en llatí Diphilus, en grec Δίφιλος) va ser un gramàtic i escriptor grec nascut a Laodicea de Frígia que va escriure un comentari sobre la Theriaca de Nicandre. El menciona Ateneu. Va viure al segle ii o al segle iii.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/1071?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=DiphilusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1056. ]
# Pijnacker

Pijnacker és una població del municipi de Pijnacker-Nootdorp a la província d'Holanda Meridional, a l'oest dels Països Baixos. Pijnacker fou un municipi a part fins a la reestructuració de municipis neerlandesos de l'any 2002. El 2012 tenia aproximadament 22.455 habitants. El nom apareix documentat per primera vegada el 1222. És una combinació de les paraules germàniques pin («pi») i akra («camp»).

## Personatges coneguts

* Cornelis Pijnacker (1570 - 1645), catedràtic
* Mabel Wisse Smit (1968), vídua del príncep Joan Frisó dels Països Baixos
* Francien Huurman (1975), jugadora de voleibol

## Enllaços externs

* Lloc web del municipi de Pijnacker-Nootdorp
# My World (àlbum de Justin Bieber)

My World és el primer treball del cantant canadenc Justin Bieber. És considerat com la primera part del seu àlbum debut, format per dues parts. My World és considerat, doncs, un extended play independent. Va ser llançat el 17 de novembre de 2009 per la discogràfica Island Records, i la segona part (My World 2.0) el 23 de març de 2010. Bieber va treballar amb una varietat de productors i escriptors com el seu mentor, Usher, Tricky Stewart, The-Dream, Midi Mafia i més. La majoria de les cançons són inspirades pel romanç adolescent i situacions típiques d'aquesta edat, i musicalment l'àlbum té una influència de l'R&B contemporani i el pop. És uns dels millors àlbums encara que va rebre crítiques positives per part dels crítics, i va arribar al número cinc del U.S. Billboard 200, venent 137.000 còpies en la seva primera setmana cosa que, en aquell moment, era la millor presentació per a un nou artista en el 2009, fins que l'àlbum va ser sobrepassat per Susan Boyle. També Boyle va debutar en el número u de la llista Canadian Albums, i va ser Or en una setmana. L'àlbum va rebre el certificat de platí al Canadà menys d'un mes després; pel que fa als Estats Units, va rebre el certificat d'or de la RIAA en menys d'un mes i, menys de dos mesos després, el de platí (se'n vengueren més d'un milió de còpies).
El primer senzill de l'àlbum, «One Time», va ser llançat el 7 de juliol del 2009, i va arribar al top 20 en cinc països. Els següents tres senzills van ser llançats en primícia exclusivament a l'iTunes. El segon senzill, «One Less Lonely Girl», va ser llançat el 6 d'octubre del 2009, i va arribar al top 10 al Canadà i al top 15 als Estats Units, i més tard també aconseguí bones posicions en altres països. El tercer senzill, «Love Me», va ser llançat el 26 d'octubre del 2009, i el quart, «Favorite Girl», va ser llançat el 3 de novembre del mateix any. Tots dos senzills van tenir èxits comercials als Estats Units, Canadà i en altres països.
Abans del llançament de l'àlbum, Bieber va esdevenir el primer artista solitari en la història de Billboard a tenir almenys quatre senzills que entressin en el top 40 dels Hot 100 abans del llançament del seu àlbum de debut. Per promocionar l'àlbum, Bieber va aparèixer a la ràdio i la televisió, dugué a terme un tour pel Canadà patrocinat per Urban Behavior, estigué a la presentació del Fearless Tour al Regne Unit, i encapçalà la seva gran gira, My World Tour, el juny de 2010 per donar suport al llançament juntament amb My World 2.0.

## Referències

* ↑ «Chart Beat Thursday: 'Hope' Helps Haiti» (en anglès). Billboard, 28-01-2010. Arxivat de l'original el 31 de gener 2010. [Consulta: 19 març 2013].
* ↑ «Billboard 200, Week of December 5, 2009» (en anglès). Nielsen, 26-11-2009.
* ↑ «Official News: Good Morning America and My World Pt 2» (en anglès). Island DefJam, 13-11-2009.
* ↑ «A Pop Star At 15» (en anglès). Entertainment Weekly, 30-10-2009. Arxivat de l'original el 6 de gener 2010. [Consulta: 19 març 2013].
* ↑ «Justin Bieber on Meeting Obama, Kissing Rihanna and Hanging with Asher Roth», 11-12-2009.
# Demòcrates d'Afidna

Demòcrates d'Afidna (en llatí Democrates, en grec antic Δημοκράτης "Demokrátes") fou un orador atenenc nascut a Afidna a Àtica que va viure al segle iv aC. Era fill de Sòfil i contemporani de Demòstenes, i com aquest, membre del partit enemic del regne de Macedònia.
Va ser enviat amb altres ambaixadors al rei Filip II de Macedònia per fer-li jurar el tractat fet amb Atenes. També era un dels ambaixadors que va acompanyar a Demòstenes a Tebes per signar un tractat dirigit contra els macedonis.
Com a orador sembla que va ser d'una importància secundària, segons Demòstenes, però Aristòtil va conservar un fragment d'un discurs seu.

## Referències

* ↑ 1.Democrates of Aphidna a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 974
# Rigny-Saint-Martin

Rigny-Saint-Martin és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 52 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Rigny-Saint-Martin era de 52 persones. Hi havia 24 famílies, de les quals 7 eren unipersonals (7 dones vivint soles i 7 dones vivint soles), 10 parelles sense fills i 7 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 23 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família i 1 era una segona residència. 22 eren cases i 1 era un apartament. Dels 22 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien tres cambres, 3 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Rigny-Saint-Martin el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 34 persones, 25 eren actives i 9 eren inactives. Les 25 persones actives estaven ocupades(14 homes i 11 dones).. De les 9 persones inactives 2 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 3 d'empreses de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
Dels 4 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 3 eren tallers de reparació d'automòbils i de material agrícola i 1 lampisteria.
L'any 2000 a Rigny-Saint-Martin hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Rigny-Saint-Martin a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Rigny-Saint-Martin a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Charles Chamberland

Charles Chamberland (Chilly-le-Vignoble, 12 de març de 1851 - 15è districte de París, 2 de maig de 1908) va ser un microbiòleg francès que treballà amb Louis Pasteur.
L'any 1884 desenvolupà un tipus de filtració coneguda actualment com a filtre de Chamberland o filtre de Chamberland-Pasteur, un aparell que utilitza una barra de porcellana no vidriada. Aquest filtre té porus que són de mida menor que els bacteris, fent així possible que passi una solució que contingui bacteris a través del filtre, i tenir els bacteris completament trets de la solució. També va fer un projecte de recerca que va conduir a la invenció de l'aparell autoclau el 1879.
Treballà amb Pasteur i casualment trobaren una vacunal pel còlera dels pollastres. També descobriren que la debilitat per una malaltia pot actura com una vacuna.

## Referències

* ↑ Horzinek MC «The birth of virology». Antonie van Leeuwenhoek, 71, 1–2, 1997, pàg. 15–20. DOI: 10.1023/A:1000197505492. PMID: 9049014.
* ↑ Norn, Svend; Kruse Poul R; Kruse Edith «On the history of injection». Dansk medicinhistorisk årbog [[[Denmark]]], 34, 2006, pàg. 104–13. ISSN: 0084-9588. PMID: 17526154.
* ↑ «Charles Chamberland (1851–1908)» (en francès). Repères chronologiques. Arxivat de l'original el 2006-12-19. [Consulta: 17 març 2007].

## Enllaços externs

* Charles Edouard Chamberland and Louis Pasteur Arxivat 2010-06-24 a Wayback Machine., PasteurBrewing.com
# East Sparta

East Sparta és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 806 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Sparta tenia 806 habitants, 315 habitatges, i 242 famílies. La densitat de població era de 518,7 habitants per km².
Dels 315 habitatges en un 34,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,4% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 22,9% no eren unitats familiars. En el 19,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.208 $ i la renda mediana per família de 41.964 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.267 $ mentre que les dones 21.354 $. La renda per capita de la població era de 18.017 $. Aproximadament el 4,7% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Sparta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Sparta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Pere Duran de Baldac

Pere Duran de Baldac (Girona, segle XIII - Girona, 1321) fou un defensor de les doctrines cristianes herètiques de fra Bononat (defensor d'un moviment heterodox dels beguins) contra l’autoritat de l’Església, el matrimoni i la propietat.
Predicà a la ciutat de Girona, d'on era fill i provocà grans escàndols públics fins que fou processat pel bisbe Pere de Rocabertí i l'inquisidor Burguet, i condemnat a ser cremat públicament amb la seva muller Sicília l'any 1321.

## Referències

* ↑ Rahola, Carles. La ciutat de Girona. Volum 1. Barcelona: Editorial Barcino, 1929, p. 79 (Enciclopèdia Catalunya).
# Giswil

Giswil és un municipi del cantó d'Obwalden (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Polissons et galipettes

«Polissons et galipettes» és una pel·lícula francesa del 2002 del director Michel Reilhac. Es tracta una selecció de tretze curtmetratges pornogràfics anònims realitzats entre el 1905 i 1930. La pel·lícula va ser estrenada a França en 2002, i, a l'any següent, als Estats Units amb el títol The Good Old Naughty Days.

## Comentari

L'origen de la pel·lícula es remunta a la troballa d'una col·lecció de més de 300 curtmetratges pornogràfics. Eren francesos en la seua majoria i, en l'època en la qual van ser realitzats, es projectaven en bordells. Entre les temàtiques s'hi troben adaptacions de Madamme Butterfly, així com diversos clixés i llocs comuns de l'erotisme i la pornografia.

## Referències

* 1 2 Scheck, Frank. «The Good Old Naughty Days». The Hollywood Reporter, 09-04-2003. Arxivat de l'original el 7 juliol 2004.
* ↑ «Edinburgh Evening News». Arxivat de l'original el 24 de juny de 2004. [Consulta: 7 febrer 2012].
* ↑ «Porn-again movie has created a reel hassle». Edinburgh Evening News, 27-04-2004.

## Enllaços externs

* Polissons et galipettes en uniFrancefilms (en castellà)
# Ciutadans francesos honoraris durant la Revolució Francesa

Durant la Revolució, França va concedir la ciutadania francesa honorària a aquelles persones considerades campiones de la causa de la llibertat. Tanmateix, no pas totes aquestes persones simpatitzaven amb la Revolució.
* Joel Barlow
* Ludwig van Beethoven
* Jeremy Bentham
* Robert Burns
* Johann Heinrich Campe
* Thomas Clarkson
* Anacharsis Cloots
* Cornelius de Pauw
* Giuseppe Gorani
* Alexander Hamilton
* Friedrich Gottlieb Klopstock
* Tadeusz Kosciuszko
* James Mackintosh
* James Madison
* Thomas Paine
* Johann Heinrich Pestalozzi
* Joseph Priestley
* Friedrich Schiller
* George Washington
* William Wilberforce
* David Williams
* Thomas Muir
# Tsumebita

La tsumebita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al supergrup de la brackebuschita. Rep el nom de la localitat de Tsumeb, a Namíbia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La tsumebita és un fosfat de fórmula química Pb₂Cu(PO₄)(SO₄)(OH). Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tsumebita pertany a «08.BG: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 0,5:1» juntament amb els següents minerals: arsentsumebita, bearthita, brackebuschita, gamagarita, goedkenita, arsenbrackebuschita, feinglosita, bushmakinita, tokyoïta, calderonita, melonjosephita i tancoïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Tsumeb, situada a la localitat homònima de la regió d'Otjikoto, a Namíbia. També a Namíbia se n'ha trobat a la mina Gross Otavi, a la regió d'Otjozondjupa. A fora del país africà també ha estat descrita a Xile, els Estats Units, Anglaterra, França, Alemanya, Itàlia, la República Democràtica del Congo, el Japó i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Tsumebite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 maig 2019].
# Pere Dosta i Anglada

Pere Dosta i Anglada (Ribes de Freser, 30 d'octubre de 1929 - Puigcerdà, 6 d'agost de 2012) és considerat un dels introductors de la pràctica de l'hoquei sobre gel a Catalunya, especialment a la Vall de Núria i a Cerdanya.
Restaurador de professió, Dosta s'inicià en el món del patinatge sobre gel als anys quaranta del segle xx a la Vall de Núria on treballava al santuari. Amb el professor d'esquí i patinador Walter Föegger promogué l'equip d'hoquei gel del Club Alpí Núria.
Dosta participà en diversos campionats com el Torneig Internacional d'Hoquei Sobre Gel celebrat a Núria l'any 1949 o el Títol Nacional d'Espanya d'Hoquei sobre Gel al 1952. Al 1954, durant els II Jocs d'Hivern de Núria, fou campió de Catalunya de velocitat sobre gel i campió de relleus juntament amb Walter Foëgger.
L'any 1953 es traslladà a Cerdanya. Treballà a la cuina de l'Escola Pia de Puigcerdà des d'on promogué la pràctica de l'hoquei gel entre el personal i els alumnes de l'escola. L'any 1956, el rector Pere Mampel, autoritzà la formació de l'equip Pensionat d'Alta Muntanya de les Escoles Pies de Puigcerdà. En un primer moment, l'equip jugà sobre el gel de l'estany de Puigcerdà. Dosta fou promotor de la creació d'una pista de gel natural a Puigcerdà que es feu realitat l'any 1958 a tocar de l'estany de Puigcerdà. S'inaugurà el mateix any amb el I Festival Internacional de Gel.
Fou entrenador i capità de l'equip Pensionat d'Alta Muntanya de les Escoles Pies de Puigcerdà durant els V Jocs d'Hivern de Núria.
L'equip del Pensionat d'Alta Muntanya de les Escoles Pies fou el precedent del Club Gel Puigcerdà.
Un cop retirat, Dosta seguí estretament vinculat al Club Gel Puigcerdà on promogué, entre d'altres, la creació d'una secció esportiva i la construcció d'una pista de gel artificial al poliesportiu de Puigcerdà que es feu realitat l'any 1983.

## Referències

* 1 2 3 «Pedro Dosta, primer campeón de Cataluña de velocidad y titular del equipo campeón de España 1955, propulsor del hockey sobre hielo en Puigerdà». El Mundo, 1956, pàg. 3 [Consulta: 19 maig 2020].
* ↑ «.xml Pere Dosta i Anglada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Aparició de clubs i nous esports: Pere Dosta i Walter Foegger, principals impulsors d'aquest esport, i organitzadors de la primera competició. Dosta va portar l'hoquei gel a Puigcerdà». Eix. Cultura Industrial, Tècnica i Científica. Museu de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya, Núm. 6, 2018, pàg. 43 [Consulta: 19 maig 2020].
* ↑ Pardo, Carlos «Un estadio de hielo». El Mundo Deportivo, 27-02-1956, pàgs. 1 i 6 [Consulta: 19 maig 2020].
# Adolf Ventas i Rodríguez

Adolf Ventas i Rodríguez (Amposta, 31 de gener de 1919 - 2 de febrer de 2014) va ser un saxofonista i compositor català.

## Biografia

Estudià música a la Lira Ampostina i va fer el primer concert als 14 anys amb la Banda La Lira. Un any més tard, va debutar professionalment amb l'Orquestrina Farrés-Altimira de Manresa. L'any 1947 va fundar la seva orquestra. Adolf Ventas va ser solista de saxofon de la Banda Municipal de Barcelona i va col·laborar amb l'orquestra del Teatre del Liceu i amb l'Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya. En la vessant pedagògica, va exercir de professor de saxofon al Conservatori de Barcelona i va publicar cinc manuals de saxofon. Com a compositor, va escriure nombroses peces per al seu instrument. Va fer concerts per Europa i l'Orient Mitjà. A part de la feina de músic, Ventas també va treballar de director musical de la discogràfica Belter.

## Premis i reconeixements

Amposta li va dedicar una plaça i el Concurs de Composició de Música per a Banda Adolf Ventas d'Amposta.

## Referències

* ↑ «Homenatge de l'aula de saxòfon al mestre Adolf Ventas». Escola i Conservatori de Música de Reus. Arxivat de l'original el 26 de maig 2015. [Consulta: 2 febrer 2015].
* 1 2 «Adolf Ventas i Rodríguez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «Defunció». Catalunya Música. [Consulta: 2 febrer 2015].
# Portada/article març 25
## Tortellà

Tortellà és un municipi de la comarca de la Garrotxa, situat a l'Alta Garrotxa. És el tretzè municipi més habitat de la comarca, amb 771 habitants (2010) i una extensió d'11,07 km². El poble és a 276 metres sobre el nivell del mar i a 18 quilòmetres d'Olot, 31 de Figueres i 38 de Girona. El terme municipal delimita, començant pel nord i seguint el sentit de les busques del rellotge, amb Sales de Llierca, Argelaguer i Montagut i Oix.
La part més septentrional del terme municipal pertany al PEIN de l'Alta Garrotxa, i és a tres quilòmetres dels grans eixos viaris de la comarca, que connecten Olot amb Girona. La indústria és el sector més important de la població, seguit dels serveis i del sector agrícola. Juntament amb les poblacions limítrofes i Sant Jaume de Llierca forma una agrupació administrativa local anomenada Vall del Llierca. Aquestes poblacions comparteixen afers de mobilitat i de serveis, religiosos i educatius
# Gisulf I de Friül

Gisulf I fou un duc de Friül, el primer o el segon segons les interpretacions dels historiadors. Friül derivava de Forum Iulium, la ciutat principal de la regió i el rei Alboí hauria establert el ducat quan va arribar a Itàlia el 568 o el 569 i l'hauria concedit segons uns al seu germà Grasulf I (esmentat com a duc en una carta datada entre 571 i 581); però segons altres (seguint a Pau el Diaca), Alboí hauria concedit el ducat al seu nebot Gisulf I (que era fill de Grasulf). Al final de l'anomenat "Govern dels Ducs" (575-585) Gisulf ja era duc de Friül.
Gisulf abans de ser duc fou marpahis ("mestre de la cavalleria) del seu oncle Alboí, posició que de vegades és considerada com la d'un escuder. Era, segons Pau el Diaca, "un home adequat en tots els sentits". Va demanar permís a Alboí per triar quins faras o clans governaria al territori assignat de Friül i aquesta petició va ser concedida. Va triar així les famílies que s'havien d'establir permanentment a Friül i ell va "adquirir l'honor d'un líder (ducior)". A més, Alboí li va concedir una gran ramat d'egües, potser en reconeixement del seu servei anterior.
Va regnar durant el Govern dels Ducs, almenys a la part final, i hauria mort vers el 590. Va ser succeït pel seu fill Gisulf II de Friül.

## Referències

* Pau el Diaca, Historia Longobardorum II, cap. IX
# Rigny-sur-Arroux

Rigny-sur-Arroux és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 632 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 647 | 682 | 619 | 605 | 667 | 617 | 632 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Gilbert Granger | sense etiqueta | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Dentiraja

Dentiraja és un gènere de peixos de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Taxonomia

* Dentiraja flindersi (Last & Gledhill 2008)
* Dentiraja lemprieri (Richardson, 1845)

## Referències

* ↑ Whitley, G. P., 1940. The fishes of Australia. Part I. The sharks, rays, devil-fish, and other primitive fishes of Australia and New Zealand. Royal Society of New South Wales, Zoological Handbook: 1-280.
* ↑ Last, P. R. i D. C. Gledhill, 2008: A new skate of the genus Dentiraja (Rajoidei: Rajidae) from southern Australia. CSIRO Marine and Atmospheric Research Paper Núm. 021: 109-118.
* ↑ Richardson, J., 1844-1848. Ichthyology of the voyage of H. M. S. Erebus & Terror,... A: J. Richardson & J. E. Gray. The zoology of the voyage of H. H. S. "Erebus & Terror," under the command of Captain Sir J. C. Ross ... during ... 1839-1843. Londres. Ichthyology of the voyage of H. M. S. Erebus & Terror,... v. 2 (2): i-viii + 1-139, Pls. 1-60.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* uBio (anglès)
# Saint-Pierre (Vall d'Aosta)

Saint-Pierre (arpità Sent-Pierre) és un municipi italià, situat a la regió de Vall d'Aosta, al marge esquerre del Dora Baltea. L'any 2007 tenia 2.835 habitants. Limita amb els municipis d'Avise, Aymavilles, Gignod, Saint-Nicolas, Saint-Rhémy-en-Bosses, Sarre i Villeneuve.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Giuseppe Jocallaz | Llista cívica |
# Toghrul ibn Sunkur

Toghrul ibn Sunkur fou un príncep salghúrida del Fars que el 1182 es va revoltar contra l'atabeg Tekla, que era el seu cosí, i va arribar a dominar alguns territoris, però fou finalment derrotat i va haver de fugir.
A la mort de Tekla, es va tornar a revoltar i va dominar part del Fars fins que fou derrotat i executat vers el 1203.

## Referències

* Article sobre els salghúrides a Encyclopaedia Iranica