OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Stardust (pel·lícula de 2007)

Stardust és una pel·lícula de Matthew Vaughn, estrenada el 2007. Es tracta de l'adaptació cinematogràfica de la novel·la homònima, de Neil Gaiman. Ha estat doblat al català. El director Matthew Vaughn, hi dona una versió contemporànea dels contes de fades en la qual combina idil·li, aventura i humor.

## Argument

Tristan Thorne és un jove que viu a Anglaterra, al segle xix, en un poble anomenat Mur. Aquest nom prové d'una muralla construïda per separar el món dels mortals d'un regne màgic. Tristan està bojament enamorat d'una noia, Victòria. A prop d'ella tot el dia, li ha promès portar-li una estrella caiguda del cel. En veure com aquesta estrella queia més enllà del mur, decideix travessar-lo, i així entra al regne de Stormhold.
Tristan troba l'estrella al fons d'un cràter, enmig d'un bosc, però descobreix que l'astre ha pres, una vegada a terra, l'aspecte d'una noia, Yvaine, que és molt bonica però poc disposada a seguir-lo fins al seu poble. El jove l'obliga a anar amb ell. Durant el perillós viatge de tornada, Tristan s'enfrontarà als prínceps, pirates i bruixes, tot per portar l'estrella promesa a Victòria, fins i tot si l'estrella suscita moltes cobdícies i els encants d'Yvaine no el deixen indiferent.

## Repartiment

* Charlie Cox (Manel Gimeno): Tristan
* Claire Danes (Ana Pallejà): Yvaine
* Ian McKellen: Narrador
* Robert De Niro: Capità Shakespeare
* Bimbo Hart: Jove científic
* Alastair MacIntosh: Acadèmic
* David Kelly: Guarda
* Ben Barnes: Dunstan Thorn (de jove)
* Sienna Miller: Victoria
* Henry Cavill: Humphrey
* Nathaniel Parker: Dunstan Thorn
* Darby Hawker: Cuiner
* Frank Ellis: Sr. Monday
* Peter O'Toole: Rei
* Mark Strong: Septimus
* Jason Flemyng: Primus
* Mark Heap: Tertius
* Struan Rodger: Bishop
* Rupert Everett: Secundus
* David Walliams: Sextus
* Julian Rhind-Tutt: Quartus
* Adam Buxton: Quintus
* Michelle Pfeiffer: Lamia
* Sarah Alexander: Empusa
* Joanna Scanlan: Mormo
* Jake Curran: Bernard
* Grant Burgin: Lackey
* Mark Williams: Billy
* Ricky Gervais: Ferdy the Fence

## Premis

* 2008: - Empire Awards Millor pel·lícula fantàstica

## Referències

* ↑ Gaiman, Neil. Stardust (en anglès). Nova York: Spike, 1999, p. 248. ISBN 0-380-97728-1.
* ↑ «Fitxa de doblatge Stardust». El doblatge, 2007. [Consulta: 31 juliol 2022].
* ↑ Europa Press/ACN. «'Stardust' modernitza els contes de fades de la mà de Michelle Pfeiffer, Robert de Niro i Charlie Cox». Aldia.cat, 05-10-2007. [Consulta: 31 juliol 2022].
* ↑ «Stardust». El Punt Avui, 2007 [Consulta: 31 juliol 2022].
* ↑ «Best Sci-Fi/Fantasy - Stardust» (vídeo) (en anglès). Empire Magazine. Sony Ericsson, 2008.

## Enllaços externs

* Stardust - Lloc web oficial
# 45a Brigada Mixta (Exèrcit Popular de la República)

La 45a Brigada Mixta va ser una unitat de l'Exèrcit Popular de la República creada durant la Guerra Civil Espanyola.

## Historial

La 45a BM va ser fundada el 31 de desembre de 1936 sobre la base de la Columna Burillo, una unitat de milícies que havia estat sota el comandament d'un oficial de la Guàrdia d'Assalt, el comandant Ricardo Burillo Stholle. Els batallons la columna («Otumba», «Dimitroff», «Voluntarios de Jaén» i «Voluntarios de Murcia») automàticament van passar a formar part de la brigada mixta. El seu primer cap va ser el comandant d'infanteria Antonio Rúbert de la Iglesia.
Durant la batalla del Jarama la 45a BM està situada en el sector d'Aranjuez, per la qual cosa no pren part en els combats. Entre el 9 i 13 de maig de 1937 la brigada va col·laborar al costat d'altres unitats republicanes en un atac contra el cap de pont de Toledo. Després va ser enviada al front de Madrid, cobrint el sector de la Cuesta de la Reina, per a ser enviada de nou a cobrir el front d'Aranjuez. Durant la resta de la contesa no va participar en cap operació d'importància. La 45a Brigada Mixta es va dissoldre el 27 de març de 1939, coincidint amb el final de la guerra.
La brigada va disposar d'un òrgan de comunicació, titulat Adelante.

## Comandament
### Comandants

* Comandant d'Infanteria Antonio Rúbert de la Iglesia;
* Comandant d'Infanteria Fernando Gallego Porro;
* Major de milícies Jesús Rubio Cerón
* Major de milícies Francisco Martos Martínez

### Comissaris

* Rogelio Rodríguez de la Oliva;
* Gregorio Barriopedro Corral;

## Notes

* 1 2 3 Carlos Engel Masoliver (1999). Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena. ISBN 84-922644-7-0, pàg. 73
* ↑ Antonio Ramos-Gascón (1978). El Romancero del Ejército Popular, Nuestra Cultura, pàg. 41
* ↑ Santiago Álvarez (1989). Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, pàg. 375
# Yedlinita

La yedlinita és un mineral de la classe dels halurs. Rep el seu nom de Leo Neal Yedlin (1908-1977), prominent col·leccionista de minerals de New Haven (Estats Units).

## Característiques

La yedlinita és un halur de fórmula química Pb₆Cr$^{3+}$Cl₆(O,OH,H₂O)₈. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1974. Cristal·litza en el sistema trigonal. Es troba en forma de cristalls prismàtics hexagonals, de fins a 1 mm, amb dominant {1120}, {1101}, {0001}, {1010} i {2021}. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la yedlinita pertany a «03.DB: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Pb, Cu, etc.» juntament amb els següents minerals: rickturnerita, diaboleïta, pseudoboleïta, boleïta, cumengeïta, bideauxita, cloroxifita, hematofanita, asisita, parkinsonita i murdochita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Mammoth-Saint Anthony, a Mammoth, al comtat de Pinal (Arizona, Estats Units), l'únic indret on ha estat trobada, en un dipòsit oxidat de mineral polimetàl·lic hidrotermal. Sol trobar-se associada a altres minerals com: diaboleïta, fosgenita, matlockita, wherryita, wulfenita, dioptasa, cerussita, mimetita, wil·lemita, hemimorfita, fluorita i quars.

## Referències

* ↑ «Yedlinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 agost 2016].
* 1 2 «Yedlinite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 7 agost 2016].
# Mei Vidal

Mei Vidal, nom de ploma de Remei Morros Vidal (Preixens, la Noguera (3 de maig de 1957), és llicenciada en Geografia i Història, escriptora, guionista i productora de televisió. Com a escriptora ha publicat juntament amb Ferran Aisa Joan Salvat-Papasseit, l'home entusiasta (Virus, 2002), Camins utòpics, Barcelona, 1868-1888 (Edicions de 1984, 2004), Joan Salvat-Papasseit, 1894-1924 (Base, 2010), El Raval, un espai al marge (Base, 2006) i el mateix títol en llibre de butxaca (Base, 2011) i l'estudi Joan Salvat-Papasseit, l'incendiari de mots, cartes inèdites, articles i poemes esparsos (Lo Diable Gros, 2019). És coautora del llibre Marçal de Farrera (2006) i autora de Galiza, un camino de ensoñación (Amargord, 2018). També és coautora amb Maria del Pilar Villaverde (il·lustradora) del conte El batec de la Carme Jolonch (Pagès, 2019).
Com a guionista ha treballat per TVE on cal destacar per exemple Llums i ombres que ha estat guardonat amb el Premi del Festival de Televisió de Las Azores el 1993 i Esglésies de Catalunya que ha rebut el premi Sant Francesc de Sales al millor programa de televisió de 1998. Ha estat candidata als premis Emy de Nova York de 1995 pel documental El cant gregorià. I dos documentals per TVE sobre Gaudí de l'any 2002, Gaudí i la Natura i Gaudi i el seu temps.

## Referències

* ↑ Admin. «Morros Vidal, Remei». [Consulta: 19 gener 2017].
* ↑ dixibit, Xindes,. «Vidal, Mei». [Consulta: 19 gener 2017].
# Stargard

Stargard (en els anys 1950-2015: Stargard Szczeciński; en alemany: Stargard in Pommern) és una ciutat de la regió de Pomerània, al nord-oest de Polònia, a uns 60 km de la frontera amb Alemanya, al costat del riu Ina, i amb una població aproximada de 71.367 habitants. La ciutat forma una aglomeració urbana amb les ciutats veïnes de Szczecin, Świnoujście, Police, Goleniów, Gryfino i Nowe Warpno. És la capital del comtat de Stargard, en la voivodia de Pomerània occidental (des de 1999), pertanyent anteriorment a la voivodia de Szczecin (1975-1998).
El dia 1 de gener de 2016 va canviar el seu nom de Stargard Szczeciński a Stargard. El canvi es deu al fet que era la ciutat més gran de Polònia i una de més grans al món el nom del qual prové del nom d'una altra ciutat (szczeciński en polonès és l'adjectiu provinent del nom de la ciutat Szczecin).
Stargard, destruïda en 1120, va ser erigida com a ciutat el 1229, es va unir a la Lliga Hanseática i va ser fortament fortificada. Va ser important durant la Guerra dels Trenta Anys.
És un important nus ferroviari, on destaquen les indústries metal·lúrgiques i de la fusta.

## Fills il·lustres

* Martin Friedland, (1881-1940), fou un compositor.
* Julius Steffens, (1831-1882). violoncel·lista i compositor.

## Edificis i monuments històrics

* Església de Santa María (Segle XV): Una de les majors esglésies de maons d'Europa.
* Església de Sant Joan (Segle XV): Torre de 99 metres.
* Fortificacions medievals (Segles XIII-XVI): Murs, portes i torres.
** A destacar la Torre del Mar Roig (en polonès Baszta Morze Czerwone) de 1513.
* Ajuntament renaixentista (Segles XV-XVI).
* Edificis gòtics.
* Graners (segle xvi).
* Creu expiatòria (1542).
* Columna de la victòria (1945).

## Esports

* Spojnia Stargard Szczecinski: Equip masculí de bàsquet, va quedar 11è en la Polska Lliga Koszykówki (Lliga de Bàsquet Polonesa) en la temporada 2003/04

## Població històrica

| Any | Habitants |
| 1618 | 12.000 |
| 1640 | 1.200 |
| 1688 | 3.600 |
| 1720 | 400 |
| 1740 | 5.529 |
| 1786 | 6.243 |
| 1800 | 7.000 |
| 1901 | 25.000 |
| 1913 | 28.000 |
| 1929 | 34.600 |
| 1939 | 39.760 |
| 1945 | 2.870 |
| 1950 | 20.684 |
| 1960 | 33.650 |
| 1970 | 44.460 |
| 1975 | 51.400 |
| 1980 | 59.227 |
| 1990 | 71.000 |
| 1995 | 72.254 |
| 2015 | 68.922 |

## Referències

* ↑ Rozporządzenie w sprawie ustalenia granic niektórych miast, nadania niektórym miejscowościom statusu miasta, ustalenia granic oraz zmiany nazw i siedzib władz niektórych gmin
* ↑ Powierzchnia i ludność w przekroju terytorialnym w 2015 r.
# Sigebert

Sigebert és el nom dels següents personatges:
* Sigebert el Coix († 507), rei dels francs renans a Colònia
* Sigebert d'Essex, rei d'Essex
* Sigebert I (535 - Vitry-en-Artois, 575), rei merovingi d'Austràsia des de la mort del seu pare l'any 561 fins al seu assassinat el 575
* Sigebert II (601-613), rei de Borgonya i d'Austràsia l'any 613
* Sigebert II d'Essex, el Bo o el Sant, rei d'Essex després del seu parent Sigebert el Petit (~623-?)
* Sigebert III (vers 630-vers 658), rei merovingi d'Austràsia
# Friedrich Ludwig Jahn

Friedrich Ludwig Jahn (Lanz, Brandenburg, 11 d'agost de 1778 − Freyburg, 15 d'octubre de 1852) va ser un pedagog alemany, conegut com el «pare de la gimnàstica» (en alemany Turnvater).

## Biografia

Ardent nacionalista, Jahn va buscar exaltar mitjançant la gimnàstica l'amor per la pàtria. Les organitzacions gimnàstiques per ell creades van ser, junt amb els cors masculins i les associacions de tir, un dels canals principals del moviment per la unificació alemanya.
El 1811 Jahn va inaugurar el primer espai per a la pràctica gimnàstica a l'aire lliure a la prada Hasenheide (a prop de Berlín). Jahn l'anomenava tie, recuperant un vell terme germànic per als llocs de reunió públics, ja que estava convençut que era tradició dels antics germànics realitzar certàmens similars. Jahn buscava recuperar l'ideal clàssic de bellesa masculina, fent, ressaltar-lo a través de vestits de gimnàstica especialment dissenyats. La seva pedagogia no distingia entre cos i esperit, ni entre la docència i la vida com un tot. Veia a la pràctica de la gimnàstica un antídot contra els vicis burgesos i un camí cap a l'austeritat com a ideal de vida.
Els espais en els quals es desenvolupaven les competències buscaven ser un centre de peregrinació. Les societats de gimnàstica i els altres grups afins participaven en festejos patriòtics organitzats rigorosament, que incloïen cançons, tocs de trompetes, flames sagrades i discursos breus. Jahn entenia, igual com Arndt que els festeigs havien de ser autèntics, no imposats sinó sorgir de l'«esperit del poble». També va propugnar la construcció de monuments nacionals com un altre mitjà d'afirmar el patriotisme de les masses alemanyes.
El moviment gimnàstic de Jahn va créixer ràpidament. Cap a 1818 es comptaven a Prússia uns 6.000 gimnastes reunits en unes cent societats; cinquanta anys més tard superaven els cent mil.
Al voltant de la figura de Jahn es va desenvolupar un culte a la personalitat, però que no va quallar en un moviment polític concret.

## Obres

* Bereicherung des hochdeutschen Sprachschatzes (Leipzig, 1806),
* Deutsches Volksthum (Lübeck, 1810)
* Runenblätter (Frankfurt, 1814)
* Die Deutsche Turnkunst (amb Eiselen, Berlín, 1816)
* Neue Runenblätter (Naumburg, 1828)
* Merke zum deutschen Volksthum (Hildburghausen, 1833)
* Selbstvertheidigung (Leipzig, 1863).

## Bibliografia

* «Friedrich Ludwig Jahn» (en castellà). Enciclopedia Libre Universal. «El contingut d'aquest article incorpora material adaptat d'una entrada de la Enciclopedia Libre Universal, publicada sota llicència GFDL.»
# Xinzo de Limia

Xinzo de Limia és un municipi de la Província d'Ourense a Galícia. Pertany a la comarca d'A Limia.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 5.622 | 8.495 | 10.200 | 10.544 | 9.869 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Boado (San Pedro)
* Cima de Ribeira (San Miguel)
* Damil (San Salvador)
* Faramontáos (San Salvador)
* Ganade (San Bartolomeo)
* Gudín (San Miguel)
* Guntimil (San Juán)
* As Lámas (Santa María)
* Laroá (Santa María)
* Moreiras (San Tomé)
* Morgade (San Tomé)
* Mosteiro de Ribeira (Santa María)
* Novás (San Nicolas)
* Parada de Ribeira (San Salvador)
* A Pena (San Pedro)
* Piñeira Seca (San Andres)
* San Pedro de Laroá (San Pedro)
* Seoane de Oleiros (San Juán)
* Solveira da Limia (San Pedro)
* Xinzo de Limia (Santa Marina)
# Melilla La Vella

Melilla la Vella és una ciutadella emmurallada de la ciutat espanyola de Melilla i una de les majors d'Espanya amb 2000 metres de longitud.

## Història

* Segle XVII
* Segle XVIII
* Segle XVII
* Segle XIX
Va ser construïda entre els segles XVI i XIX, seguint models que van des del Renaixement, fins als baluards de l'escola hispanoflamenca que es construeix durant el període borbònic.
Compta per tant amb una ciutat emmurallada construïda inicialment per enginyers italians i posteriorment per espanyols i professionals vinguts des dels Països Baixos.
Al segle xviii, es van reformar les seves muralles i es van construir una sèrie de baluards i edificis que reflectien l'interès dels reis espanyols per la seva defensa.
Tota aquesta zona va ser declarada Conjunt Històric-Artístic, i actualment forma part del Conjunt Històric Artístic de la Ciutat de Melilla, un Bé d'Interès Cultural.

## Descripció

Està dividida en quatre recintes fortificats:

### Primer Recinte Fortificat

Enclavat al promontori rocós, amb la totalitat dels edificis civils i muralles des del XVI fins al XVIII.
* Front de Terra
* Front de Trápana
* Porta de la Marina
* Hospital i botigueja de San Francisco
* Hospital del Rei (Melilla)

### Segon Recinte Fortificat

* Ensenada dels Galápagos
* Fós de l'Hornabec
* Fós de l'Hornabec
* Porta de la Victòria
* Baluard de Sant Pere Alt
Enclavat a l'istme, amb muralles del XVII i del XVIII

### Tercer Recinte Fortificat

Construït aprofitant la tanca musulmana, amb una porta d'aquella època i la resta del xviii.
* Baluard de les Cinc Paraules

### Quart Recinte Fortificat

Amb fortes del xviii.
* Forta de Victòria Gran

## Referències

* ↑ «Moreno Peralta, Salvador; Bravo Nieto, Antonio; Saez Cazorla, Jesús Miguel (1990). Melilla la Vella Pla Especial dels Quatre Recintes Fortificats. EDICIONS SEYER. p. 252-253. ISBN 84-87291-95-3.».
* ↑ Bravo-Nieto, Antonio Cartografia històrica de Melilla, 01-01-1997.
* ↑ Villalba, Miguel «Colección cartográfica de Mapas, planos y dibujos de Melilla en el Archivo General de Simancas». Col·lecció cartogràfica de Mapes, plànols i dibuixos de Melilla a l'Arxiu General de Simancas.
* ↑ Lechado Granados, Mª del Carmen. MELILLA GUÍA TURÍSTICA. Galland Books, 2015. ISBN 978-84-16200-16-0.
# Spàsskoie (Iúriev-Polski)

* Per a altres significats, vegeu «Spàsskoie».
Spàsskoie (en rus: Спасское) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 300 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Carnota

Carnota és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la Comarca de Muros. Limita al nord amb Dumbría, al nord-oest amb Mazaricos, a l'oest amb l'oceà Atlàntic i al sud amb Muros.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 5.507 | 6.594 | 7.196 | 7.213 | 5.285 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Lariño (San Martiño)
* Lira (Santa María)
* O Pindo (San Clemente)
* San Mamede de Carnota (San Mamede)
* Santa Comba de Carnota (Santa Comba)

## Galeria d'imatges

* Aerogeneradors a les muntanyes del Pindo
* Vista de l'Església de San Mamede de Carnota.
# Abd al-Razzak Beg

Abd-al-Razzak Beg ibn Najaf Kuli Khan Dunbuli (1762/1763 - 1827/1828) fou un literat, poeta i historiador persa del període qajar, de la regió de Khoy i Salmas. El seu pare Najaf Kuli fou nomenat governador de Tabriz per Nadir Xah (1742) i fou confirmat per Karim Khan Zand el 1763.
Li agradaven el vi, les dones i la poesia. Fou uns anys ostatge i va poder retornar a Tabriz el 1785 i va entrar al servei d'Abbas Mirza, hereu del tron i governador de l'Azerbaidjan. Va restar tota la seva vida a Tabriz excepte per peregrinar a la Meca (el 1826).
Va escriure unes 16 obres, entre les quals un diwan de versos en àrab i persa. Va escriure també sobre la primera part del regnat de Fath Ali (Maater-e solatniya), i biografies de poetes i ulemes.

## Referències

* R. Perry, “'Abd-Al-Razzaq Beg,” Encyclopædia Iranica, I/2, p. 154; una versió actualitzada està disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abd-al-razzaq-beg-1762-63-to-1827-28-biographer-poet-and-historian
# Zeuxo

Zeuxo (en grec antic Ζευξώ), va ser, segons la mitologia grega, una oceànide, una de les tres mil filles d'Oceà i Tetis divinitats que personifiquen els rierols, les fonts i els cursos breus d'aigua.
Hesíode la cita a la Teogonia, en la llista que dona de les quaranta-una nimfes més antigues.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 350. ISBN 9788496061972.
# Mesomediterrani

Mesomediterrani, és un estatge bioclimàtic que pot trobar-se en qualsevol zona de clima mediterrani, situat entre el termomediterrani per sota i el supramediterrani per sobre.
En tots els casos es tracta d'un clima pròpiament mediterrani amb algunes gelades a l'hivern i temperatures altes l'estiu amb estrès hídric.
La vegetació potencial es caracteritza per boscos esclerofil·les com són les alzines.
* Climograma de Madrid (Meseta sud) exemple de clima mesomediterrani.
* Climograma de Saragossa (vall de l'Ebre) exemple de clima mesomediterrani.

## Notes i referències

* http://www.raco.cat/index.php/ActaBotanica/article/viewFile/59518/86663

## Vegeu també

* Clima mediterrani continentalitzat
* Zonació altitudinal
# Stacie Powell

Stacie Powell (Bristol, 18 de desembre de 1985) és una saltadora i astrònoma britànica. Va representar el seu país als Jocs Olímpics d'estiu de 2008 a Pequín (salt de palanca de 10 metres i salt de palanca sincronitzada de 10 metres) i als Jocs Olímpics d'estiu de 2012 (salt de palanca de 10 metres).
També és estudiant de postgrau en astrofísica a l'Institut d'Astronomia de Cambridge, investigant FU Orionis. Mentre era estudiant a la Universitat de Southampton, va passar un any a l'estranger treballant al Centre d'Astrofísica de Harvard i Smithsonian.
Powell va anar a l'escola Oxted i va estar a casa dels Tenchley, i va marxar el 2004. Va tornar a visitar l'escola l'octubre de 2012 per fer una presentació a algunes classes d'astronomia.

## Referències

* ↑ «Stacie Powell Bio, Stats, and Results» (en anglès). Olympics at Sports-Reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 22 agost 2023].
* ↑ «Stacie Powell» (en anglès). London 2012, 08-08-2012. Arxivat de l'original el 2012-08-08. [Consulta: 22 agost 2023].
* ↑ «The Periodic Spectroscopic Variability of FU Orionis-Nasa ADS» (en anglès).
# Castello Brown

El Castello Brown és una casa-museu situada a una certa alçada per sobre del port de Portofino, Itàlia. El castell està ben situat per a la defensa del port, i segons el Registre de Gènova, va ser utilitzat com baluard de defensa des del segle xv.

## Història

Segons l'Oficina del Registre de Gènova, piles de canó van ser construïdes en el lloc a principis del segle xvi, i enginyer militar Giovanni Maria Olgiati va dibuixar els plànols per una fortalesa cap el 1554. El castell resultant va ser completat el 1557, i, el 1575, va ser utilitzat per a contestar un atac a la ciutat per part de Giò Andrea Doria. L'estructura va ser ampliada entre 1622 i 1624, havent sobreviscut d'aquesta forma durant un segle i mig. La petita torre va ser destruïda el 1798 per un atac anglès durant la República Lígur de Napoleó. El castell va ser abandonat el 1815, després del Congrés de Viena.
El 1867, l'estructura va ser adquirida per 7,000 lires per Montague Yeats-Brown, el cònsol anglès a Gènova. Amb la feina de l'arquitecte Alfredo d'Andrade i el consell del seu amic i artista James Harris el fort va ser transformat en una vil·la comfortable sense alteracions substancials en la seva estructura general. Els seus descendents van mantenir la propietat fins 1949. Aleshores el castell va ser venut una parella anglesa, el Coronel John Baber i la seva esposa, que van restaurar moltes seccions en ruïnes. Finalment els darrers propietaris van vendre el baluard a la ciutat de Portofino l'any 1961.

## Curiositats

Elizabeth von Arnim va escriure al castell, el seu llibre Un abril prodigiós, el 1922. La pel·lícula de 1992, basada en la novel·la, també es va filmar al castell.

## Vegeu també

* Pesto

## Referències

* ↑ «I Castelli di Portofino e di Paraggi». [Consulta: octubre 2014].

## Enllaços externs

* il-promontorio-di-portofino