OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cuprorodsita

La cuprorodsita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la linneïta. El seu nom fa referència al seu contingut de coure (cupro-), rodi (-rod-) i sofre (-s-).

## Característiques

La cuprorodsita és un sulfur de fórmula química CuRh₂S₄. Cristal·litza en el sistema isomètric en forma d'inclusions petites en grans d'isoferroplatí, que mesuren fins a 300 μm. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 5 a 5,5. Forma una sèrie de solució sòlida amb la cuproiridsita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cuprorodsita pertany a «02.D - Sulfurs metàl·lics, amb proporció M:S = 3:4» juntament amb els següents minerals: bornhardtita, carrol·lita, cuproiridsita, daubreelita, fletcherita, florensovita, greigita, indita, kalininita, linneïta, malanita, polidimita, siegenita, trüstedtita, tyrrel·lita, violarita, xingzhongita, ferrorhodsita, cadmoindita, cuprokalininita, rodostannita, toyohaïta, brezinaïta, heideïta, inaglyita, konderita i kingstonita.

## Formació i jaciments

La cuprorodsita es forma en placers al·luvials. Va ser descoberta a partir de mostres trobades en dos indrets distints de Rússia: el mont Filipp, a l'óblast de Kamtxatka i el massís Txad, al krai de Khabàrovsk. També ha estat descrita a Austràlia, Àustria, el Brasil, Bulgària, el Canadà, Colòmbia, l'Equador, Etiòpia, Finlàndia, França, Itàlia, Madagascar, altres indrets de Rússia i Sierra Leona.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: isoferroplatí, cuproiridsita, malanita, osmi natiu, iridosmina, laurita, erlichmanita, cooperita, sperrylita, calcopirita i bornita.

## Referències

* 1 2 3 «Cuprorhodsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 4 «Cuprorhodsite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2012. [Consulta: 2 setembre 2018].
# César López

César López (nascut el 1973) és un músic, compositor, guitarrista i pianista colombià. En 2003, López va fundar el Batallón de Reacción Artística Inmediata, que involucra diversos músics i activistes que busquen alternatives a la violència que ha plagat a Colòmbia durant molts anys. El grup concentra principalment els seus esforços a la ciutat de Bogotà. Quan se l'informa, és àmpliament conegut que el grup es reuneix immediatament per a tocar per les víctimes directament afectades per la violència dins del país.
És oficialment un "Missatger no violent" de les Nacions Unides i un "Emissari de la consciència" per Amnistia Internacional. En 2010, ell i el seu Enginyer d'Àudio, Julio Monroy, van gravar l'àlbum "Las voces del Salado". El disc va ser gravat als Montes de María amb la gente de la caseria El Salado, que van estar involucrats en la Masacre d'El Salado de 2000.
López és el creador de l'Escopetarra, un instrument musical en gran part simbòlic que és un fusell AK-47 convertit en guitarra. Fins al moment, només s'han produït unes poques dotzenes d'aquestes guitarres, però una vegada completades, López pretén donar les guitarres a músics d'alt perfil d'arreu del món, com Juanes, Fito Páez, Bob Geldof i Manu Chao, i a líders religiosos i polítics com Kofi Annan.

## Referències

* ↑ Dudley, Steven «Making music out of menace» (en anglès). Miami Herald [Miami], 07-03-2006, pàg. 8A [Consulta: 21 agost 2018].
* ↑ Restrepo, Norha. «La escopetarra: instrumento de paz». [Consulta: 21 agost 2018].

## Enllaços externs

* Arévalo, Laura Camila. «César López: líder de la resistencia musical». El Espectador, 10-04-2018.
* «Las duras historias con las que carga el músico de la escopetarra». Semana, 08-08-2017.
# Jaume Roig (desambiguació)

«Jaume Roig» té aquests significats:
* Jaume Roig, metge i escriptor del Segle d'or valencià
* Jaume Roig (segle XVIII - després de 1799), prevere, canonge i científic català
* Jaume Roig (escultor), escultor barroc del segle XVII
* Jaume Roig, barri de València
* Jaume Roig i Arbona, motociclista mallorquí nascut el 1957
* Jaume Roig Padró, metge i polític català nascut el 1896
# Espoir FC Zinder

Espoir FC és un club de futbol que té la seva base a Zinder. El seu estadi és l'Estadi de Zinder.

## Palmarès

* Lliga nigerina de futbol:
       1984
* Copa nigerina de futbol:
       1984, 1985

## Referències

* ↑ «Perfil a weltfussballarchiv.com». Arxivat de l'original el 2019-10-01. [Consulta: 1r octubre 2019].
* ↑ «Niger - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «Niger - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 agost 2019].
# Espiritu Santo

Espiritu Santo (en bislama, anglès i francès, Espiritu Santo; del castellà Espíritu Santo, 'Esperit Sant'), també anomenada, simplement, Santo, és l'illa més gran de l'arxipèlag de Vanuatu, a l'oceà Pacífic. L'illa té una superfície de 3.954 km², la qual cosa la situa com la 139a més gran del món. Ubicada al nord-oest de l'arxipèlag, forma juntament amb la petita illa Malo, a 3 km al sud, la província de Sanma (anagrama amb el nom d'ambdues illes) de la República de Vanuatu. La localitat principal és la vila de Luganville, a la costa sud-est, que acull uns 13.000 dels 32.000 habitants de l'illa.

## Geografia

El costat occidental de l'illa és molt muntanyós: culmina en quatre cims de més de 1.700 m d'altitud. La part oriental i meridional, en canvi, és més plana. Amb una gran extensió de selva verge tropical, presenta una riquesa extraordinària en fauna i flora, com ara ocells, papallones i orquídies.

## Història

Els espanyols, comandats pel portuguès Pedro Fernández de Quirós, buscant la Terra Australis, hi van arribar el 30 d'abril de 1606 i, convençuts d'haver assolit per fi el continent austral, van batejar la terra descoberta com Austrialia del Espíritu Santo, fent un joc de paraules amb austral i Àustria, la dinastia espanyola regnant.
Al segle xviii hi van començar a arribar europeus i, a principis del segle xx, la seva administració corresponia al condomini francobritànic de les Noves Hèbrides.
Durant la Segona Guerra Mundial, els Estats Units van considerar l'illa com un lloc idoni per a allotjar les seves tropes del Pacífic i més de 500.000 efectius hi foren destinats. En acabar la guerra, marxaren però deixaren un llegat d'infraestructures i, sobretot, de mentalitat moderna que conduí als moviments que aconseguiren la independència del país de Vanuatu el 1979. Un d'aquests moviments, el Na-Griamel, va proclamar a l'illa la república de Vemarana, que fou efímera i, el 1980, Espíritu Santo va ser ocupada i integrada definitivament a l'estat de Vanuatu.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor mundial - Oficina d'Onomàstica - Secció Filològica - Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 25 abril 2024].
* ↑ Historia de la Armada Española, tom 3, capítol XIX. Las Regiones Australes (castellà)

## Enllaços externs

* Web de turisme de l'illa (francès) i (anglès).
# Estació d'Artigues - Sant Adrià

* El títol d'aquest article és incorrecte a causa de limitacions tècniques. El títol correcte de l'article és Estació d'Artigues | Sant Adrià.
Mapa Metro Línia 2 :
Artigues | Sant Adrià és una estació de la L2 del Metro de Barcelona situada sota l'avinguda d'Alfons XIII al terme municipal de Badalona però a escassos metres del terme municipal Sant Adrià de Besòs.
L'estació va entrar en servei el 1985 com a part de la L4 i amb el nom de Joan XXIII fins que el 2002 amb la traspàs del tram La Pau - Pep Ventura a la L2 va passar a formar part d'aquesta línia, va adoptar el nom actual i amb el canvi es va adaptar a persones amb mobilitat reduïda.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Paral·lel | Verneda | | Sant Roc | Badalona Pompeu Fabra |

## Accessos

* Carretera de Santa Coloma
* Avinguda de Joan XXIII

## Referències

* ↑ Lamadrid, Gustau. «La línia 2 de metro arribava al Besòs fa 20 anys». TMB, 20-09-2017. [Consulta: 19 juliol 2022].

## Vegeu també

* Línia 2 del metro de Barcelona
* Metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Estadi Friuli

L'Estadi Friuli és un estadi de futbol de la ciutat d'Udine, a la regió autònoma de Friül — Venècia Júlia (Itàlia). És la seu habitual de l'Udinese Calcio.
Va ser una de les seus de la Copa del Món de Futbol 1990.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de l'Udinese (italià)
# Eudosis

Els eudosis (en llatí Eudoses) eren un poble germànic esmentat únicament per Tàcit. Diu que era una de les tribus dels sueus, i se suposa que vivien a Mecklenburg.

## Referències

* ↑ P. C. Tàcit, 1926, p. 151.
* ↑ Smith, William (ed.). «Eudoses». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 31 juliol 2021].

## Bibliografia

* P. C. Tàcit. Obres menors: Diàleg dels oradors. Agrícola. Germània. Fundació Bernat Metge, 1926. ISBN 978-84-7225-923-2.
# Eudox (poeta còmic)

* No s'ha de confondre amb Eudox de Cnidos, Eudox de Cízic, o Eudox de Rodes.
Eudox (grec antic: Εὔδοξος, llatí: Eudoxus), fill d'Agàtocles, fou un poeta còmic de la nova comèdia atenesa natural de Sicília. Va guanyar vuit competicions, tres a les Dionísies i cinc a les Lenees. Es coneix el títol de dues obres seves: Ναύκληρος i ῾Υποβολιμαῖος.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Eudoxus». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Boston: Little, Brown and Co., 1867.
# Estany de la Restanca

L'Estany de la Restanca (Era Restanca en aranès), a vegades conegut com a pantà dels Llacs Val d'Aran és un embassament, les aigües del qual alimenten el barranc de Rius i més avall el riu de Valarties (tributari del riu Garona). Mitjançant la presa dels Llacs Val d'Aran aquest estany esdevé un embassament que permet la generació d'energia hidroelèctrica a la Central d'Arties.
L'estany de la Restanca, es troba al municipi de Naut Aran, a la comarca de la Vall d'Aran, a 2.003 metres d'altitud, i s'encarrega de recol·lectar les aigües que provenen del Circ de Restanca, muntanya amunt, i de recanalitzar-les, mitjançant la presa, cap al centre de la vall. Al costat de la presa hi ha el refugi de la Restanca.
Pels voltants, més enllà de les restes deixades per la construcció de la presa, hi ha alguns pins negres i arbusts d'alta muntanya que són els únics que resisteixen la dura climatologia d'aquesta zona tan elevada.

## Vegeu també

* Embassaments de Catalunya
# Europa-Park

Europa-Park és un popular parc temàtic d'Alemanya. Tenint en compte els 4 milions de visitants el 2008, és el parc estacional més popular al món. Europa-Park és a Rust, al sud-oest d'Alemanya entre Friburg de Brisgòvia i Estrasburg. Obre des de mitjans de març fins a finals d'octubre (estació d'estiu) i torna a obrir el desembre fins a mitjans de gener (estació d'hivern). El parc està dividit entre quinze diferents àrees, la majoria anomenades per països d'Europa o regions. La mascota del parc és un ratolí gris anomenat "Euromaus", encara que hi ha una dotzena d'altres personatges que corren pel parc. Europa-Park és dirigit per la família Mack, que ha produït vehicles des de 1780, vagonetes de circ des de 1880 i muntanyes russes des de 1921. El parc es va obrir el 1975 per fer d'aparador de molts dels seus models d'atraccions- per exemple, l'atracció Wild Mouse. L'empresa s'anomena ara Mack Rides. Bona part de les atraccions són fetes per aquesta companyia.

## Galeria

* Atlantica SuperSplash
* Silver Star
* Euro-Mir
* blue fire Megacoaster powered by GAZPROM

## Vegeu també

* Mirabilandia

## Referències

* ↑ http://presse.europapark.de/lang-de/c821/m351/d5/default.html Arxivat 2009-06-27 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Europa-Park (Web oficial)
# Estrimonis

Estrimonis (en llatí Strymonii, en grec antic Στρυμόνιοι) eren, segons la tradició, uns bitinis que havien emigrat a Àsia des de les terres del riu Estrímon a Europa i segons Heròdot s'havien anomenat així quan van arribar. També en parla Esteve de Bizanci, i Plini el Vell diu que alguns estrimonis van posar el nom a Bitínia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Strymonii». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 20 gener 2021].
# Eviota sigillata

Eviota sigillata és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Seychelles fins a la Gran Barrera de Corall i Tonga.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Lachner, E. A. & Karnella, S. J. 1980. Fishes of the Indo-Pacific genus Eviota with descriptions of eight new species (Teleostei: Gobiidae). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 315: i-iii + 1-127.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Eugenio Moreno López

Eugenio Moreno López (mort el 27 d'agost de 1880) fou un advocat, escriptor i polític espanyol, diputat i senador durant el regnat d'Isabel II d'Espanya.
Llicenciat en dret, era amic de José de Espronceda, amb qui va escriure en 28 de setembre de 1838 el drama en prosa Amor venga sus agravios. Fou elegit diputat per Toledo en 1843 i de 1858 a 1863. El 7 de gener de 1843 fou nomenat professor de literatura a l'Escola Especial d'Administració de Madrid. L'11 d'abril de 1851 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història, però no en va prendre possessió i la plaça es va declarar vacant el 30 de novembre de 1855. El 26 de novembre de 1857 fou nomenat acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques i en 1866 ingressà a la Sociedad de Bibliófilos Españoles.

## Referències

* ↑ «Moreno López, Eugenio».
* ↑ «Los comienzos del drama romántico». Arxivat de l'original el 2016-01-20. [Consulta: 11 desembre 2015].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Los 222 catedráticos de la universidad española en 1846
* ↑ Medalla 28 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.de la RAH
# Eurogrup

Eurogrup és la reunió mensual i informal dels ministres de finances dels estats membres de la zona euro que tenen per objectiu la coordinació de llurs polítiques econòmiques. És el control polític sobre l'euro i sobre aspectes connexos de la unió monetària de la UE, com ara el Pacte d'Estabilitat i Creixement. El seu actual president és Mário Centeno, ministre de finances de Portugal.
Els ministres es reuneixen un dia abans de la reunió del Consell de Ministres d'Economia i Finances de la Unió Europea (Ecofin) del Consell de la Unió Europea. Aquest grup està relacionat amb el Consell de la Unió Europea (només l'Eurogrup vota en qüestions relacionades amb l'euro a l'Ecofin) i es va formalitzar en el marc del Tractat de Lisboa.

## Membres

Els membres de l'Eurogrup a novembre de 2012. El President del Banc Central Europeu, el Comissari Europeu d'Assumptes Econòmics i Monetaris i el President del Grup de Treball Eurogrup també assisteixen a les reunions.

## Referències

* ↑ «El portuguès Mário Centeno és escollit nou president de l'Eurogrup». NacióDigital, 04-12-2017. [Consulta: 9 maig 2019].
* ↑ About the Eurogroup Arxivat 2012-12-13 a Wayback Machine., Council Website

## Enllaços externs

* Eurogroup website Arxivat 2011-10-11 a Wayback Machine., Council of the European Union (anglès)
# Facundo da la Vuelta al Mundo

Facundo da la Vuelta al Mundo, es un personatge de ficció i una sèrie de còmic, creat pel dibuixant Jordi Goset Rubio, l'any 1966 fou publicat a la revista Tio Vivo a la segona època d'aquesta revista. La principal característica de Facundo és el seu Salacot, el qual indica l'esperit viatger per terres exòtiques del personatge.

## Vida quotidiana

L'aspecte físic del personatge és el d'un home baixet, la cara i el coll formen una mateixa unitat, no se sap on acaba la cara i on comença el coll, nas arrodonit, ulls rodons i grossos, bigoti petit només una mica més gran que l'amplada del nas, tipus Charles Chaplin.
De l'indumentària en destaca el barret tipus salacot, sabates, pantaló negre i una camisa de màniga curta. A l'inici de les seves aventures el personatge viatge pel continent Africà, el mediterrani i alguns ports de l'Índia. El seu modus vivend és el d'estafador, les víctimes són els natius que troba allà per on passa i sense que tingui gaire respecte per ells.
Avançades les seves aventures, de tant en tant treballa com a mariner a alta mar. És quan es troba amb Lao-Chin-Chin, personatge que des de 1969 es convertirà amb el seu company, és després d'aquesta trobada que Facundo, es torna més ingenu i Lao-Chin-Chin és objecte de les bromes, escridassades, i les seves burles.

## Personatges Secundaris

Lao-Chin-Chin, personatge xinès amb tots els tòpics que se li puga aplicar, és una persona tranquil·la, somrient i maldestra. Té una habilitat especial pel proverbis xinesos (xinesos, almenys en aparença). Quan parla confon la lletra R amb la lletra L.

## Autors

Jordi Goset Rubio (Barcelona, 22 d'octubre de 1908-31 de març de 1994) també conegut amb el nom artístic de Gosset fou un autor de còmic que va treballar per l'Editorial Bruguera, entre els seus personatges més famosos i podem trobar, Hug, el Troglodita, Facundo da la Vuelta al Mundo o Domingón.

## Publicacions

Publicacions on s'ha publicat el Personatge
* TIO VIVO. EPOCA 2, (Editorial Bruguera, 06-III-1961 - 23-II-1981)
* ZIPI Y ZAPE. (Editorial Bruguera 10-VII-1972 - 1986)
* Super Carpanta. (Editorial Bruguera, 1977. Revista amb continguts variats. material d'arxiu de L'Editorial Bruguera.)
* Super Tio Vivo. (Editorial Bruguera, 1972)
* DDT. (Editorial Bruguera, 10-VII-1967 - VIII-1978)
* DIN DAN. (Editorial Bruguera, 19-II-1968 - 30-VI-1975)

## Referències

* 1 2 3 4 Guiral, Antoni. Los Tebeos de Nuestra Infancia:La Escuela Bruguera (1964-1986). Ediciones El Jueves,S.A., 2008. Pag 182 a 185. ISBN 978-84-9741-589-7. (castellà)
# Fabian Picardo

Fabian Picardo (Gibraltar, 18 de febrer de 1972) és un polític i advocat gibraltareny, líder del partit socialista Partit Socialista Laborista de Gibraltar (GSLP) i Ministre en Cap de Gibraltar des del 2011.

## Biografia

Va néixer a Gibraltar en una família treballadora, sent net d'una republicana espanyola que s'hi exilià després de la Guerra Civil Espanyola. Va obtenir una beca per a estudiar a l'Oriel College de la Universitat d'Oxford, on es llicencià en Dret el 1993. Amb 39 anys, el desembre del 2011, va guanyar les eleccions al Parlament de Gibraltar, sent elegit Ministre en Cap.

## Referències

* 1 2 «El laborista Fabian Picardo derrota a Peter Caruana en las elecciones en Gibraltar» (en castellà). RTVE.

## Enllaços externs

* «Web oficial del Ministre en Cap de Gibraltar» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-04-20. [Consulta: 18 setembre 2012].
# Oak Bluffs

Oak Bluffs és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2008 tenia 3.735 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oak Bluffs tenia 3.713 habitants, 1.590 habitatges, i 914 famílies. La densitat de població era de 194,5 habitants/km².
Dels 1.590 habitatges en un 27,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,3% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 42,5% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.044 $ i la renda mediana per família de 53.841$. Els homes tenien una renda mediana de 39.113 $ mentre que les dones 31.797$. La renda per capita de la població era de 23.829$. Entorn del 6,2% de les famílies i el 8,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oak Bluffs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oak Bluffs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Grau (música)

En música, el grau és el lloc que ocupa una determinada nota dins d'una escala, començant a comptar des de la tònica o nota que dona nom a l'escala en qüestió. Així, el primer grau de l'escala de do és la nota do; i el cinquè grau de l'escala de sol és la nota re.
Dins del sistema tonal, cada grau en una escala té un nom:
* 1r grau: tònica
* 2n grau: supertònica
* 3r grau: mediant o modal
* 4t grau: subdominant
* 5è grau: dominant
* 6è grau: superdominant
* 7è grau: sensible o subtònica, segons que es trobi, respectivament, a distància de mig to o d'un to de la tònica.
* 8è grau: tònica
Els graus 1r, 4t i 5è es consideren graus tonals perquè són els que d'una manera especial determinen la tonalitat, mentre que el 3r -especialment-, el 6è i el 7è es consideren graus modals perquè d'una manera més clara determinen el mode o modalitat.

## Bibliografia

* Els Principis Fonamentals de l'Harmonia. Narcís Bonet. Dinsic Publicacions Musicals. 118 pàgines.
* La Música i la Ciència en Progrés. Josep M. Mestres Quadreny, 2010. Arola Editors. 164 pàgines. ISBN 978-84-92839-62-9
* HARMONIA I - Textos de música moderna. Enric Alberich Artal, 2009. Dinsic Publicacions Musicals. 248 pàgines. ISBN 978-84-96753-22-8
* Harmonia Popular i Moderna - Nous elements harmònics en la música popular. Toni Xuclà. ISBN 978-84-393-4643-2
* Vols Aprendre Harmonia? Volums 1 i 2. Montserrat Castro. Dinsic Publicacions Musicals. 170 pàgines (vol.1) i 354 pàgines (vol.2)
* Introducció a l'Harmonia. Josep Guallar. Dinsic Publicacions Musicals. 88 pàgines. ISBN 84-86949-58-0
* La Convergència Harmònica - Morfogènesi dels acords i de les escales musicals. Llorenç Balsach, 1994. Clivis Publicacions. 92 pàgines. ISBN 84-85927-44-3
Viccionari
# Isla Mayor (desambiguació)

«Isla Mayor» té aquests significats:
* Geografia: Isla Mayor (Andalusia), municipi de la província de Sevilla.
* Geografia: Isla Mayor (Múrcia), illa del mar Menor
# Ivan Passer

Ivan Passer (Praga, Txecoslovàquia, 10 de juliol de 1933 – Reno (Nevada), 9 de gener 2020) fou un director de cinema i guionista txec.

## Biografia

Figura significativa de la Nova Ona Txecoslovaca, Ivan Passer va treballar en estreta col·laboració amb Milos Forman en diverses pel·lícules. Realitza el seu primer llargmetratge el 1965: Intimní osvetlení. Després de la repressió de la Primavera de Praga el 1968, Ivan Passer marxa del seu país. Després, viu i treballa als Estats Units.

## Filmografia

Filmografia:

### Director
#### Curts

* 1964: Fádní odpoledne

#### Llargmetratges

* 1965: Intimní osvetlení
* 1971: Nascut per guanyar (Born to Win)
* 1974: Law and Disorder
* 1976: Ace Up My Sleeve
* 1978: Silver Bears
* 1981: Cutter's Way
* 1985: Creator
* 1988: Haunted Summer
* 1991: Pretty Hattie's Baby
* 1999: The Wishing Tree (TV)
* 2005: Nomad

### Guionista

* 1963: Konkurs de Miloš Forman
* 1965: Lásky jedné plavovlásky de Miloš Forman
* 1967: El ball dels bombers (Hoří, má panenko) de Miloš Forman

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1988: Lleó d'Or per Haunted Summer

## Referències

* ↑ «biografia d' Ivan Passer». The New York Times.
* ↑ «filmografia d' Ivan Passer». The New York Times.