OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sakapultek

El sakapultek és una llengua maia estretament relacionada amb el quitxé. És parlada pels sakapulteks a Sacapulas, al departament d'El Quiché (Guatemala) i a la ciutat de Guatemala, per unes 7.000 persones.

## Escriptura

La llengua, com les altres llengües maies de Guatemala té una escriptura basada en l'alfabet llatí, derivat, en partie, de l'ortografia espanyola.

## Fonologia

Les tables presenten els fonemes del sipakapense, amb l'ortografia en ús a Guatemala.

### Vocals

| | anterior | Central | Posterior |
| tancada | i i ii iː | | u u uu uː |
| Mitjana | e e ee eː | | o o oo oː |
| Oberta | | a a aa aː | |

### Consonants

| | | Bilabial | Alveolar | Palatal | Velar | Uvular | Glotal |
| Oclusives | Sordes | p p | t t | | k k | q q | ’ ʔ |
| Oclusives | Ejectives | | tʼ tʼ | | kʼ kʼ | qʼ qʼ | |
| Oclusives | Implosives | bʼ ɓ | | | | | |
| Fricatives | Fricatives | | s s | | | j χ | |
| Africades | Sordes | | tz t͡s | ch t͡ʃ | | | |
| Africades | Ejectives | | tzʼ t͡sʼ | chʼ t͡ʃʼ | | | |
| Nasals | Nasals | m m | n n | | | | |
| Líquides | Líquides | | l l | | | | |
| Vibrant | Vibrant | | r r | | | | |
| Semivocals | Semivocals | w w | | y j | | | |

## Referències

* ↑ Guatemala Arxivat 2014-01-07 a Wayback Machine. al web del Sistema de Información de los Pueblos Indígenas de América (UNAM)
* ↑ Congreso de la República de Guatemala. «Decreto Número 19-2003. Ley de Idiomas Nacionales». ALMG. Arxivat de l'original el 2009-04-29. [Consulta: 10 gener 2014].
* ↑ Guatemala multicultural, Prensa libre, 15 janvier 2003, p. 16.

## Bibliografia

* (castellà) Guatemala multicultural. Uk'iyal Uwachil Ri Paxil, Prensa Libre, lundi 15 janvier 2003
# Roger Buchonnet

Roger Buchonnet (Magnet, Alier, 30 de maig de 1926 - Saint-Myon, Puèi Domat, 3 de març de 2001) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1948 i 1958. En el seu palmarès destaquen dues etapes a la París-Niça i una a la Volta a Catalunya.

## Palmarès

* 1951
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça
* 1953
** 1r als Boucles de la Gartempe
* 1954
** 1r al Circuit d'Auvergne
* 1955
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça
* 1957
** 1r al Circuit d'Auvergne i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
** Vencedor d'una etapa als Boucles de la Gartempe

### Resultats al Tour de França

* 1949. Eliminat (2a etapa)
* 1951. 39è de la classificació general
* 1952. Abandona (5a etapa)
* 1955. 51è de la classificació general

## Referències

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Sabeu

El sabeu, que de vegades és incorrectament anomenat himyarita, fou un antic llenguatge del sud d'Aràbia parlat al Iemen des del segle 1000 aC fins al segle VI dC pels sabeus, i avui extingit. Forma part de la família del grup semític de les llengües afroasiàtiques.
Fou usat com a llenguatge escrit pels sabeus i altres pobles (hashidites, sirwahites, humlanites, ghaymanites, himyarites, radmanites, etc.) de l'antic Iemen i s'escrivia en l'antic alfabet sud-aràbic utilitzat també a Eritrea i Etiòpia des del segle viii aC, i que va evolucionar a l'alfabet amhàric, si bé aquest no era un derivat directe del sabeu, ja que se sap per diverses proves que llengües semítiques es parlaven a Eritrea i Etiòpia almenys des del 2000 aC.

## Bibliografia

* Andrey Korotayev (1995). Ancient Yemen. Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-922237-1.
* Weninger, Stefan "Ge'ez" a Encyclopaedia Aethiopica: D-Ha, pàg. 732.
* Stuart, Munro-Hay (1991). "Aksum: An African Civilization of Late Antiquity". Edinburgh: University Press.
Llengües semítiques :
Llengües semítiques occidentals i centrals :
Viccionari
# Runovka

Runovka (en rus: Руновка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 380 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Saint-Agnan (Aisne)

Saint-Agnan és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 108 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Agnan era de 108 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 20 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 75 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família, 20 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 69 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 48 habitatges principals, 43 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 31 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Agnan el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 12 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 83 persones, 62 eren actives i 21 eren inactives. De les 62 persones actives 58 estaven ocupades (32 homes i 26 dones) i 4 estaven aturades (4 dones i 4 dones). De les 21 persones inactives 6 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció i 1 d'una empresa immobiliària.
Dels 3 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta, 1 fusteria i 1 agència immobiliària.
L'any 2000 a Saint-Agnan hi havia 13 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 250 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Agnan a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Agnan a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Salem (comtat de Fulton)

Salem és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 1.591 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Salem tenia 1.591 habitants, 679 habitatges, i 412 famílies. La densitat de població era de 226,7 habitants/km².
Dels 679 habitatges en un 27,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,4% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 39,3% no eren unitats familiars. En el 37% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 26% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.714 $ i la renda mediana per família de 28.359 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.368 $ mentre que les dones 17.356 $. La renda per capita de la població era de 12.891 $. Entorn del 17,8% de les famílies i el 21,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Salem». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Salem». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Salem (Ohio)

Salem és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 12.197 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Salem tenia 12.197 habitants, 5.146 habitatges, i 3.247 famílies. La densitat de població era de 860,9 habitants/km².
Dels 5.146 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,7% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 36,9% no eren unitats familiars. En el 32,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 20,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.006 $ i la renda mediana per família de 40.191 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.630 $ mentre que les dones 19.471 $. La renda per capita de la població era de 16.579 $. Aproximadament el 9,8% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Salem». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Salem». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# San Pietro Apostolo

San Pietro Apostolo és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Catanzaro. L'any 2023 tenia 1530 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 1.676 | 1.693 | 1.520 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |
# Sausga

Sausga (Šaušga) era una deessa hitita d'origen hurrita. El seu centre principal de culte va ser Lawazantiya. Era una de les principals divinitats hurrites.
En un principi era una deessa de la guerra, i en contacte amb altres pobles d'orient es va assimilar a Inanna dels sumeris i a Ixtar dels acadis. També amb Astarte i Attar a Ugarit, i amb el planeta Venus, com a deessa de l'amor.
El rei Hattusilis III que d'infant estava greument malalt, va ser posat pel seu pare Mursilis II sota la protecció de la deessa a la que es va prometre que es consagraria si es curava; així va ser, i Hattusilis es va convertir en sacerdot i devot de Sausga, però durant el regnat de son germà Muwatallis II va ocupar altres responsabilitats.

## Referències

* ↑ Beckman, Gary «Ištar of Nineveh Reconsidered». Journal of Cuneiform Studies, 50, 1, 1998, pàg. 2-3.
* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Imperio Antiguo. Tres Cantos: Akal, 2000, p. 57. ISBN 8446011239.
* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 207. ISBN 8446022532.
# Salenca retusa

La salenca retusa (Salix retusa) és una espècie nana de salze. Es troba a Europa inloent els Pirineus.

## Descripció

Salix retusa fa una alçada d'entre 10 i 30 cm, és dioica i floreix de juny a Juliol. Rarament és una planta erecta, és una mata de tronc toruós. Els aments són oblongs amb més de 10 flors amb anteres grogues. El fruit és una càpsula glabra.

## Distribució

Es troba a les muntanyes del centre i sud d'Europa. Als Pirineus catalans es troba en congestes i zones on s'acumula la neu a la Vall d'Aran, Alta Ribagorça, Conflent i Ripollès a 2000-2700 m d'altitud. Antigament, en el Dryas antic inferior, es trobava a gran part d'Europa.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vio Flora delsPaïsos Catalans
* Pignatti S. - Flora d'Italia (3 voll.) - Edagricole – 1982
* Christoper Brickell (Editor-in-chief): RHS A-Z Encyclopedia of Garden Plants. Third edition. Dorling Kindersley, London 2003

## Enllaços externs

* Biolib
* Alpine Plant Encyclopaedia
* The Plant List Arxivat 2013-10-04 a Wayback Machine.
# Salencar de Llesp

El Salencar de Llesp és una zona humida d'unes trenta hectàrees situada a la conca del riu Noguera de Tor, principal afluent de la Noguera Ribagorçana (Alta Ribagorça). S'ubica al terme municipal del Pont de Suert i la seva població més propera és Llesp, des d'on s'hi pot accedir seguint les senyalitzacions situades a la cruïlla amb la carretera L-500.
Aquest espai forma part de la Xarxa Natura 2000, del Catàleg de zones humides de Catalunya i del Pla de conservació de la Llúdriga a Catalunya (Ordre MAB/138/2002 de 22 de març, DOGC núm.3628 de 03/05/2002).
El salencar és una zona formada a partir dels sediments del riu que s'han anat acumulant a tocar de les comportes del pantà de Llesp i d'un bosc de ribera de poca alçària format per diverses espècies de salzes com el salze blanc (Salix alba), el sarga (Salix elaeagnos), el saulic (Salix purpurea) i el gatell (Salix atrocinerea), popularment anomenats salenques i, que donen nom a aquests tipus de paratges.També es componen d'altres tipus de vegetació helofítica i herbes submergides.
Pel que fa a la fauna hi conviuen diverses espècies d'animals pròpies dels hàbitats de ribera com: l'ànec collverd (Anas platyrhynchos), la polla d'aigua (Gallinula chloropus) i el bernat pescaire (Ardea cinerea); alguns amfibis com el gripau comú (Bufo bufo); rèptils com la serp d'aigua (Natrix maura); també alguna llúdriga (Lutra lutra). Durant la primavera també s'hi poden veure algunes aus migratòries.

## Instal·lacions

Es tracta d'una zona d'interès per a l'observació d'aus i de la fauna en general, amb camins interiors ben condicionats, passarel·les elevades i diferents miradors, entre els quals hi destaca un observatori ornitològic de 4m2, construït l'any 2015 durant les obres d'adequació dutes a terme arran de les destrosses ocasionades per les riuades de l'any 2013. Alguns dels seus espais estan adaptats per a persones amb mobilitat reduïda i disposa de panells informatius amb braille per a persones invidents.

## Referències

* 1 2 «Ajuntament del Pont de Suert». Arxivat de l'original el 2019-06-01. [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ «Salencar de Llesp», 10-04-2018. [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ «Plantes i animals del nostre entorn». [Consulta: 11 juny 2019].
* ↑ «Els Salencars de Barruera i Llesp, un indret per sentir». Arxivat de l'original el 2017-02-23. [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ Pirineus, Viure als. «El Consell Comarcal de l'Alta Ribagorça destina 20.000 euros a la millora del Salencar de Llesp» (en castellà). [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ «Salencar de Llesp» (en castellà), 17-02-2017. [Consulta: 10 juny 2019].
# Sant Feliu de Veri

Sant Feliu de Veri és un poble aragonès, pertanyent al municipi de Bissaürri, comarca de la Ribagorça. Se situa al nord del massís Turbó, a la vall del riu Gavàs, anomenada vall de Sant Feliu. S'han trobat a la cova d'Els Trocs assentaments de més de 7.300 anys d'antiguitat.

## Referències

* ↑ «Ribagorza portal de la comarca. Pirineo Huesca Aragón Catalunya España. Turismo Benasque Huesca Graus Benabarre Valle Boí», 05-07-2012. Arxivat de l'original el 2012-07-05. [Consulta: 7 juliol 2020].
* ↑ Aragón, Heraldo de. «Matanza sin piedad en la cueva de Els Trocs, Huesca, hace 7.300 años» (en castellà). [Consulta: 7 juliol 2020].
* ↑ «Sant Feliu de Veri». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sant Llorenç de Preixana

Sant Llorenç de Preixana és una església gòtica de Preixana (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. S'esmenta la capella per primera vegada a la visita pastoral de 1425, quan ja hi havia un capellà que en tenia cura.

## Descripció

A més de l'església parroquial de Santa Maria, el poble de Preixana tenia un altre temple dedicat al seu patró, Sant Llorenç. El que se'n conserva actualment ens permet entendre que es tractava d'un edifici amb coberta a dues aigües de reduïdes dimensions, pràcticament una capella d'incert origen medieval. Les profundes transformacions que ha sofert la construcció impedeixen percebre prou trets característics com per a poder-lo datar amb més precisió. Perduda la seva funció religiosa, l'interior ha estat reformat i s'han obert finestres en els seus murs.
El parament, irregular i desigual en els murs laterals, no és visible a la façana, completament arrebossada. Un arrebossat simula i oculta les dovelles originals d'un arc de mig punt que correspondria al primitiu edifici. Destaca, en un angle del frontis, un cos massís a la base dels murs que serveix de contrafort i que confirma el caràcter hetereogeni del conjunt, actualment utilitzat com a casal de joventut de Preixana.
Pica baptismal que segueix els models propis dels segles xvi-xvii. Consisteix en una base de petites dimensions formada per una columneta salomònica damunt la qual hi ha un entaulament sencer. Damunt hi ha la pica, de tipologia gallonada únicament a la part central baixa. A la part superior aquesta pica presenta la superposició de tres frisos. El primer fris rep una decoració a base d'estries verticals, com un encoixinat. El fris intermedi rep la figuració seriada d'estilitzacions de fulles d'acant. Finalment, al fris superior hi ha la següent inscripció: «IVAN SELLES MEA EETES 1575».

## Vegeu també

* Santa Maria de Preixana

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Llorenç de Preixana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Roderen

Roderen (en alsacià Rodre) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2005 tenia 860 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 631 | 644 | 682 | 769 | 817 | 863 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Antoine Fabian | |
# Roderes

«Roderes» té aquests significats:
* Roderes (Llimiana), partida del terme municipal de Llimiana, al Pallars Jussà
* Roderes (Rivert), partida del poble de Rivert, al terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà
# Sant Martí de Fornells

Sant Martí de Fornells és una obra del municipi de Toses (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Primitivament era una petita església amb una sola nau, pot ésser amb absis i la porta a la banda sud. Posteriorment la nau va ésser engrandida, suprimint l'absis i construint una nau més gran, com passa a Sant Julià de Vallfogona. Darrere el presbiteri hi ha la sagristia construïda sota el campanar. La part més antiga de l'església exteriorment és amb els carreus vists i l'afegit posterior arrebossat. L'interior està totalment arrebossat. La barana del cor, de ferro forjat, pot donar la data del segle xviii, i hom pensa que la construcció del qual correspon amb l'ampliació de l'església.

## Referències

* ↑ «Sant Martí de Fornells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Santa Llúcia del Toscar

Santa Llúcia del Toscar és una església d'Alfara de Carles protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici aïllat de petites dimensions i de construcció molt senzilla, situat al costat de la carretera del Toscar, en un dels bancals que forma el terreny en el seu descens fins al barranc del Toscar. És de planta quadrangular. A la clau de l'arc rebaixat, de pedra, de la seva porta (tres dovelles) consta la data de 1774 i possiblement 1612. Els murs són de maçoneria ordinària i cecs. L'interior és de volta de mig punt, que suporta una coberta de teula a dues vessants amb ràfecs laterals esglaonats. Hi ha restes d'una espadanya de formes corbes rematant l'edifici. Davant de l'església seu s'alcen les runes de l'antiga fàbrica de paper a uns 50 metres.

## Història

La data de 1774 de l'ermita és dos anys anterior a la de la Parròquia d'Alfara i de disset posterior a la de l'edifici de l'antiga fàbrica.

## Referències

* 1 2 «Santa Llúcia del Toscar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Santa Llúcia del Toscar». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Roques de Carbes

Les Roques de Carbes és una formació muntanyosa del terme de Conca de Dalt, dins de l'antic municipi de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà. Estan situades al nord-est de Serradell i a l'oest-nord-oest d'Erinyà, en el vessant meridional del Serrat del Ban.
# Santa Maria dell'Orazione e Morte

Santa Maria dell'Orazione e Morte (en italià Santa Maria de l'Oració i la Mort) és una petita església de Roma. Construïda per primer cop el 1575, l'església va ser totalment reconstruïda el 1733 per Ferdinando Fuga. La confraria que va construir-la era la responsable d'enterrar els morts abandonats de Roma. Destaquen les calaveres llorejades de la façana d'entrada i altres imatges que fan referència a la mort.
# Seitaad ruessi

Seitaad ruessi és una espècie de dinosaure prosauròpode que va viure al Juràssic inferior en el que actualment és Utah, Estats Units. És l'única espècie del gènere i fou descrita l'any 2010, basant-se en fòssils recuperats de la formació Navaho Sandstone al sud de Utah.

## Referències

* ↑ Sertich, J.J.W. and Loewen, M. (2010). "A new basal sauropodomorph dinosaur from the Lower Jurassic Navajo Sandstone of southern Utah." PLoS ONE, 5(3). doi:10.1371/journal.pone.0009789
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :