OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 5è districte de Lió

El 5è districte (arrondissement) de Lió és un dels nou districtes de la Ciutat de Lió.

## Història

El 5è districte va ser creat el 24 de març de 1852 (data de creació del primers cinc districtes). És el centre històric de Lió. Munatius Plancus va fundar la colònia Romana de Lugdunum a Fourvière el 43 aC. En aquest districte el Lió romà i el medieval van florir just abans de travessar el Saona.
Els barris històrics de Lió són llocs turístics, però darrere del Vieux Lyon i el Fourvière, hi ha les zones residencials del Point du Jour, Champvert, Ménival, Saint-Irénée, que segueixen desconegudes, però que encara mostren traces del passat romà de la ciutat.
El Decret de l'1 d'agost de 1963 va unir el municipi de Saint-Rambert-l'Île-Barbe al 5è districte. Però l'any següent, el districte va ser dividit, convertint-se la part del nord en el 9è districte de Lió (Decret de 12 d'agost de 1964).

## Geografia
### Àrea i demografia

* 623 ha
* 1999: 46.985 habitants
* 2005: 46.300 habitants
* 2006: 47.330 habitants
* Densitat relativa: 7.542 habitants/km²

### Barris

* Vieux Lyon
** Saint-Georges
** Saint-Jean
** Saint-Paul
* Fourvière
* Saint-Just
* Saint-Irénée
* Le Point du Jour
* Champvert
* Ménival

### Carrers i places

* Montée du Gourguillon
* Rue de Gadagne
* Rue du Bœuf
* Rue Lainerie
* Place Abbé-Larue
* Place Benoît-Crépu
* Place de la Trinité

### Parcs

* Jardin des Curiosités
* Parc de la garde
* Parc des Hauteurs

### Monuments i edificis

* Catedral de Lió (Primatiale Sant-Jean)
* Notre-Dame de Fourvière
* Église Sant-Georges
* Église Sant-Paul
* Église Sant-Just
* Église Sant-Irénée
* Théâtre Antic de Fourvière
* Temple du Canvi
* La La gira va Augmentar
* La galerie Philibert Delorme
* Musée Gadagne
* Maison Pauline Jaricot
* Manécanterie
* Palais de Justícia historique de Lyon (Cour d'appel de Lyon)
* Château de Ménival

## Referències

* 1 2 3 «The 5th arrondissement, from the « Vieux Lyon » to Fourvière» (en anglès britànic). [Consulta: 8 març 2021].
# Euphorbia obesa

Euphorbia obesa, és una espècie de planta suculenta dins la família euforbiàcia. És endèmica de Sud-àfrica a la Província del Cap. Té l'aspecte d'una pilota i és una planta ornamental. El seu diàmetre pot arribar a ser de 15 cm. La planta és dioica.

## Taxonomia

Euphorbia obesa va ser descrita per Joseph Dalton Hooker i publicat a Botanical Magazine 128: t.7888. 1903.

### Etimología

obesa: epítet específic llatí que significa "gruixut"

### Varietats

* Euphorbia obesa ssp. obesa
* Euphorbia obesa ssp. symmetrica A.C.White 1998

## Referències

* ↑ Distribució a Kew
* ↑ «Euphorbia obesa». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 7 juliol 2012].
* ↑ Euphorbia obesa en PlantList
* ↑ En Epítets Botànics

## Bibliografia

* Gibbs Russell, G. E., W. G. Welman, E. Reitief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. v. Wyk & A. Nicholas. 1987. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).
# Estació d'Antequera - Santa Ana

L'estació d'Antequera - Santa Ana és una estació d'alta velocitat propietat d'ADIF, situada a 17 km a l'oest del centre urbà d'Antequera. D'aquesta estació parteixen trens amb destinació a Algesires, Còrdova, Granada, Madrid i Màlaga.
Forma part de la LAV Còrdova-Màlaga al centre d'Andalusia.
# Carnotaurus

Carnotaurus és un gènere de grans dinosaures predadors de la família dels abelisàurids, amb un cap que recorda al d'un brau (el nom Carnotaurus es pot traduir més o menys per ‘brau carnívor’).
El Carnotaurus, que vivia a la Patagònia fa uns setanta milions d'anys, fou descobert per José F. Bonaparte, que també trobà molts altres curiosos dinosaures de Sud-amèrica.

## Descripció

Els trets més distintius de Carnotaurus són les dues gruixudes banyes sobre els ulls, i els extremament reduïts membres davanters dotats de quatre dits. Tenia un petit crani, un pit robust i una cua prima. Els ulls de Carnotaurus miraven cap endavant, cosa inusual en un dinosaure i que pot indicar visió estereoscòpica i percepció de profunditat.
Un únic esquelet quasi complet ha estat descrit amb impressions de pell per gairebé tot el costat dret, cosa que mostra que Carnotaurus no tenia protoplomes, a diferència de molts altres teròpodes descoberts recentment (vegeu també dinosaures amb plomes). En canvi, la pell està plena de fileres de bonys que es tornen més grossos a la regió espinal.
Carnotaurus era un teròpode de mida mitjana, d'uns 9,00 metres de llargada, 3,50 metres d'alçada a la cintura, i que pesava uns 1.600 quilograms.

## Classificació

L'espècie Carnotaurus sastrei és l'única espècie coneguda. Els seus parents més propers inclouen el majungasaure (Madagascar), Aucasaurus (Argentina Nord) i Rajasaurus (Índia). Junts, aquests dinosaures formen la subfamília Carnotaurinae dins la família Abelisauridae.

## Enllaços externs

* DinoData Arxivat 2005-09-08 a Wayback Machine. (anglès)
# Aldo Moser

Aldo Moser (Giovo, 7 de febrer de 1934 - Trento, 2 de desembre de 2020) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1954 i 1973. En el seu palmarès destaquen les victòries al Gran Premi de les Nacions (1959) i dues edicions del Trofeu Baracchi (1958 i 1959). Durant la seva carrera esportiva va participar en setze edicions del Giro d'Itàlia, destacant la cinquena posició final en l'edició de 1956. El 1958 i 1971 hi va vestir el mallot rosa.
Era germà dels també ciclistes Enzo, Diego i Francesco Moser.
Morí el 2 de desembre de 2020 per la COVID-19.

## Palmarès

* 1953
** 1r al Piccolo Giro de Llombardia
* 1954
** 1r a la Coppa Agostoni
** 1r a la Coppa Varignana
* 1955
** 1r al Gran Premi de la Indústria i el Comerç de Prato
** Vencedor d'una etapa de la Roma-Nàpols-Roma
* 1957
** Vencedor d'una etapa de la Roma-Nàpols-Roma
* 1958
** 1r al Trofeu Baracchi (amb Ercole Baldini)
* 1959
** 1r al Trofeu Baracchi (amb Ercole Baldini)
** 1r al Gran Premi de les Nacions
* 1960
** 1r a la Manche-Océan
* 1963
** 1r a la Coppa Bernocchi
* 1966
** 1r al Giro de les Tres Províncies

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1955. 6è de la classificació general
* 1956. 5è de la classificació general
* 1957. 12è de la classificació general
* 1958. 10è de la classificació general
* 1959. Abandona
* 1960. Abandona
* 1961. 36è de la classificació general
* 1962. 18è de la classificació general
* 1964. 15è de la classificació general
* 1965. 22è de la classificació general
* 1967. 16è de la classificació general
* 1969. 7è de la classificació general
* 1970. 19è de la classificació general
* 1971. 17è de la classificació general
* 1972. Abandona
* 1973. 57è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1960. Abandona
* 1963. Abandona
* 1966. 18è de la classificació general
* 1967. 25è de la classificació general
* 1972. 39è de la classificació general

## Referències

* 1 2 3 Farr, Stephen; desembre 2020, 03. «Moser family patriarch Aldo dies after being diagnosed with COVID-19» (en anglès). [Consulta: 3 desembre 2020].
* 1 2 3 z.sovilla@ladige.it. «Lo sport trentino è in lutto: è morto Aldo Moser Aveva 86 anni, era in ospedale per il covid Fu il capostipite di una famiglia di grandi ciclisti» (en italià), 02-12-2020. [Consulta: 3 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Aldo Moser a sitiodeciclismo.net
* Palmarès d'Aldo Moser a memoire-du-cyclisme.eu
# Ca na Marieta Xerach

Ca na Marieta Xerach és un edifici del municipi de Tossa de Mar (Selva). Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un immoble de planta rectangular, que consta de planta baixa i dos pisos superiors, cobert amb una teulada a dues aigües de vessants a façana. Està ubicat a l'entrada de la Vila Vella en l'indret conegut com la plaça d'Armes i està adossat a la muralla.
La planta baixa destaca especialment per la presència d'un arc de mig punt rebaixat que dona pas a un carrer, que permet la circumval·lació interna per tot el que és la Vila Vella. Al marge d'aquest fet, la planta baixa recull tres obertures. Per una banda tenim els dos portals. El primer es tracta d'un gran portal rectangular, amb una gran llinda monolítica i muntants de pedra ben escairats. El segon consisteix en un portal adovellat d'arc de mig punt amb unes dovelles de mida gran molt ben escairades. Entremig dels dos portals trobem una petita obertura quadrangular, amb llinda monolítica, muntants de pedra i coberta amb un enreixat de ferro forjat.
En el primer pis trobem tres obertures de similar tipologia, és a dir: tres finestres rectangulars amb llinda monolítica, muntants de pedra i ampit treballat. Pel que fa al segon pis, el qual podria actuar com a golfes, podem contemplar dos sistemes d'obertures de naturalesa completament dispar. Per una banda, trobaríem la solució arquetípica tantes vegades repetida, que consisteix en dues petites obertures rectangulars amb llinda monolítica, muntants de pedra i ampit treballat. Mentre que per l'altra, una solució més moderna com són els badius que s'han traduït a la pràctica en tres obertures d'arc de mig punt.

## Història

Originalment eren dues cases independents conegudes amb el nom de Ca na Marieta Xerach i Cal Sant Drap respectivament. En un moment històric determinat es van unir constituint un sol immoble, que és el que podem contemplar avui en dia. De les dues caldria esmentar especialment la que està adossada a la muralla, coneguda com a Ca na Marieta Xerach, la qual va ser la seu de l'antiga rectoria.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa a la plaça d'Armes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2014].
# Kéniera

Kéniera (avui grafiat com Kinieran o Kéniéran) fou una població de certa importància a Guinea, al Ouassoulou o Wassulu al sud del riu Níger, a més de 40 km en línia recta de Siguiri. La ciutat es va resistir al domini de Samori Turé. Avui dia és una població petita de la regió de Kankan a la prefectura de Siguiri.
Kéniera havia demanat ajut al francesos de Kita (on governava el capità Monségur) davant l'amenaça de Samori Turé i el capità va enviar al sotstinent indígena Alakamessa a Dabala (on estava aleshores Samori) per demanar que no ataqués Kéniera; com a resposta Samori va empresonar a Alakamessa i poc després (novembre de 1881) va atacar la població que no va poder conquerir, però en va establir el setge.
Borgnis-Desbordes va decidir ajudar a Kéniera (11 de febrer de 1882) que estava a 600 km de Kayes; va creuar el país de Birgo i el país manding, passant per Mourgoula, Niagassola, Niafadié, i arribant al riu Níger a Falama el dia 25; va travessar el riu en part en piragües i la resta per un gué i a l'altre costat va trobar uns 400 o 500 guerrers del Kourbaridougou que se li van unir; van recórrer amb rapidesa els 40 km que faltaven fins a Kéniera, però van arribar quan ja feia tres dies que s'havia rendit. Samori es va avançar davant els francesos però els seus soldats (uns 4000) es van desbandar quan els francesos van disparar el canó, que mai s'havia vist en aquelles contrades i foren perseguits pels francesos fins als murs de Kéniera. Allí la vila havia estat destruïda i 200 resistents havien estat executats i els seus cadàvers cremats. Borgnis-Desbordes, amb la seva gent exhausta, curt de queviures i municions, va decidir retornar. En la tornada Samori els va assetjar constantment i els va atacar en petites escaramusses fins a arribar a la vora de Kita. Llavors Samori va anar a assetjar Courba, al sud-est de Kéniera, que va ocupar; va entrar en país manding i es va establir a Kangaba, va conquerir el Bouré i el Bidiga i va impedir l'accés francès a aquestes regions.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899)" pel Tinent Gatelet
* "Les derniers jours de Keniera," L'Intrépide magazine, 10 d'octubre de 1910.
# 254

El 254 (CCLIV) fou un any comú començat en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* Comença el pontificat del Papa Esteve I
* Període àlgid de la Crisi del segle iii
* Inici del regnat de Cao Mao

## Referències

* ↑ Aat Emile Vervoorn, Men of the cliffs and caves : the development of the Chinese eremitic tradition to the end of the Han Dynasty, Chinese University Press, 1990 (ISBN 9789622014152,
# Ettore Reynaudi

Ettore Reynaudi (4 de novembre de 1895 - juny de 1968) va ser un futbolista italià que jugava com a migcampista. Va competir per Itàlia en el torneig de futbol masculí dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1920.

## Referències

* ↑ «Ettore Reynaudi». Olympedia. [Consulta: 15 agost 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa a national football teams
* Fitxa a olympedia
# Rheobatrachus silus

Rheobatrachus silus, la granota incubadora gàstrica de sud, és una espècie extinta d'amfibi anur de la família dels miobatràquids (Myobatrachidae). Era l'únic animal ovovivipar conegut capaç d'incubar els ous dins de l'estómac, un fet que aconseguia desconnectant aparentment els enzims digestius mitjançant una substància produïda pels ous. Aquesta granota va desaparèixer el 1981. Científics de la Universitat de Nova Gal·les del Sud van anunciar al març de 2013 que aquesta espècie estava dins del «Projecte Llàtzer», que intenta ressuscitar espècies extintes mitjançant la clonació; així, han aconseguit clonar alguns embrions, però no han sobreviscut. A principis de 2020 genetistes de la universitat de Nova Gal·les han aconseguit embrions fèrtils d'aquesta espècie que aviat creixeran.

## Hàbitat i distribució

Rheobatrachus silus va habitar a la regió subtropical plujosa d'Austràlia quan no es coneixia en rierols a la selva pluvial, boscos esclerofil·les humits i boscos en galeria en altures entre uns 350 o 400 m a 800 m. El seu hàbitat ocupava menys de 1400 km².

## Reproducció

El període de reproducció era entre l'octubre i el desembre. Els ous fecundats es desenvolupaven a l'estómac de la femella, que donava a llum expulsant les granotes desenvolupades per la seva boca. Durant l'embaràs l'estómac de la femella no produïa àcids, i la digestió quedava suspesa.

## Extinció

No es pot dir amb certesa quines van ser les causes de la seva desaparició. Hi ha indicis que la malaltia quitridiomicosi va causar un gran nombre de morts entre la població de Rheobatrachus silus al nord de Queensland a Austràlia. L'últim esment de l'observació d'un espècimen a la natura data de 1981, i el 1993 i 1999 es va afirmar en dues publicacions que des de 1981 no s'ha observat cap espècimen a la natura. El 1983 suposadament va morir l'últim exemplar en captivitat. L'espècie va ser declarada extingida el 2002.

## Referències

* ↑ Barker, Grigg i Tyler, 1995.
* ↑ Dolak, 2013.
* ↑ Yong, 2013.
* ↑ McDonald i Ross, 1999, p. 59.
* 1 2 3 4 5 6 Meyer i et al., 2004.
* ↑ McDonald i Ross, 1999, p. 55.
* ↑ McDonald i Ross, 1999, p. 29.

## Bibliografia

* Barker, J.; Tyler, M.J.. A Field Guide to Australian Frogs (en anglès). Surrey Beatty & Sons, 1995.
* Dolak, Kevin (en anglès) Frog That Gives Birth Through Mouth to be Brought Back From Extinction. ABC News Internet Ventures, 2013 [Consulta: 9 juny 2021].
* McDonald, Keith (en anglès) A Review of Declining Frogs in Northern Queensland. Campbell, Alastair, 1999 [Consulta: 9 juny 2021].
* Meyer, Ed (en anglès) Southern Gastric Brooding Frog - Rheobatrachus silus. International Union for Conservation of Nature and Natural Resources, 2004 [Consulta: 9 juny 2021].
* Yong, Ed (en anglès) Resurrecting the Extinct Frog with a Stomach for a Womb. Shreeve, Jamie, 2013 [Consulta: 9 juny 2021].
# Eucràtides

Eucràtides és el nom dels següents personatges:
# Carns

* No s'ha de confondre amb Carnuts o Carnonaques.
Els carns (llatí Carni) eren una tribu celta alpina que vivia entre el Vèneto i el Nòric i entre Rètia i Ístria. L'origen del nom podria ser l'arrel celta *karno (irlandès * carn, escocès * cairn), "pila de pedres, monticle rocós".

## Territori

Claudi Ptolemeu diu que les ciutats d'Aquileia i Concordia a la costa, i Forum Julii a l'interior, els pertanyien, però Estrabó diu que Aquileia era de Venècia. Es creu que la seva zona principal de població eren les muntanyes que s'anomenaren Alps Càrnics i que abans foren els Alps Julians. Tenien a l'oest els recis, al nord els nòrics, i a l'est els taurisques i iapods.
Tergeste, ciutat romana, havia estat abans una ciutat dels carns segons Estrabó. Els Fasti Triumphales mencionen el triomf de Marc Emili Escaure el 115 aC sobre "els gals Carns", cosa que en confirma l'origen cèltic. No se sap res de la seva conquesta però en temps de Juli Cèsar o d'August els romans van fundar Julium Carnicum (Zuglio) i Forum Julii (Cividale del Friuli). Una via romana es va construir al territori per unir Aquileia i Julium Carnicum. Plini el Vell esmenta dues ciutats dels carns: Segeste (probablement la mateixa que Estrabó anomena Tergeste) i Ocra, i diu que ja no existien al seu temps.
Encara s'esmenten com a tribu durant el període de l'Imperi i donaven al seu país el nom de Càrnia, del que va venir més tard Carniola (part de l'actual Eslovènia, però no part del país dels Carns). La província de Caríntia també deriva dels carns.

## Referències

* ↑ Gianna G. Buti e Giacomo Devoto, Preistoria e storia delle regioni d'Italia, Sansoni Università, 1974, p. 56
* ↑ Smith, William (ed.). «Carni». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 23 febrer 2021].
# Alcedo

Alcedo és un dels gèneres de la família dels alcedínids (Alcedinidae) i l'ordre dels coraciformes (Coraciiformes). Són aus aquàtiques d'hàbits pescadors. Una de les espècies, el blauet, habita als Països Catalans. Aquest nom de blauet es fa extensiu a la resta d'espècies del gènere.

## Taxonomia

Aquest fènere és classificat en 8 espècies:
* blauet aiguamarina (Alcedo coerulescens)
* blauet de Java (Alcedo euryzona).
* blauet de Malàisia (Alcedo peninsulae).
* blauet lluent (Alcedo quadribrachys).
* blauet meninting (Alcedo meninting).
* blauet comú (Alcedo atthis).
* blauet de mig collar (Alcedo semitorquata).
* blauet de Blyth (Alcedo hercules).
Els blauets de Malàisia i de Java, són sovint considerats coespecífics.

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
* ↑ Gill, F & D Donsker (Eds). 2017. IOC World Bird List (v 7.2). doi : 10.14344/IOC.ML.7.2.
# Can Dragó

«Can Dragó» té aquests significats:
* Can Dragó Vella, masia datada al segle xvii de Barcelona, actualment desapareguda
* Parc de Can Dragó, parc i complex esportiu situat a les proximitats de l'antiga masia de "Can Dragó Vella"
# Kéniebacoro

El tractat de Kéniebacoro fou un acord entre França i l'estat de Samori Turé, conegut també com a Wassulu (Ouassoulou) o Imperi Manding, signat el 1886.
El governador del territori de l'Alt Senegal, Frey, havia tingut notícies que tota la regió entre Bakel i Kayes s'havia revoltat sota la direcció de Mahmadou Lamine i els rebels havien envaït el Bundu o Bondou on havien massacrat als partidaris de França i que les forces franceses havien patit una greu derrota a Koungel. Frey va haver d'enviar gran part de les seves forces cap a Kayes i va voler pactar la neutralitat amb Samori, encarregant negociacions en aquest sentit al capità Tournier encara que calguessin algunes concessions. Des de Bamako Frey va enviar una ambaixada a Samori que ara era a Kéniebacoro, per convenir les condicions de la pau. Les condicions exigides per França eren la renúncia a tota pretensió a la riba esquerra del Níger que fou acceptada i el 25 de març de 1886 es va signar el tractat de pau de Kéniebacoro que recollia els acords.
Els problemes francesos amb Mahmadou Lamine van provocar el descontentament de Samori amb el tractat i en va renegociar les clàusules: un annex al tractat es va signar el 16 d'abril de 1886, segons el qual l'autoritat francesa seria total a la riba esquerre del Níger, excepte al Bouré i al país manding de Kangaba, del que Samori restaria com a protector si més no nominal; els comandants francesos de Bamako i de Niagassola s'abstindrien de tota acció en aquests dos territoris.
Com a mostra de bona voluntat Samori va permetre que el seu fill preferit, Diaoulé-Karamoko, visités França convidat pel comandant superior. Frey pensava que en veure la potència de França Samori quedaria convençut que li convenia la pau. El jove príncep, de 17 anys, va visitar durant un mes París i altres llocs de França, on fou cobert de regals, honors i atencions.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899)" pel Tinent Gatelet
# AMM

AMM té els següents significats:
* Associació Mèdica Mundial, confederació internacional d'associacions de metges
* Arts marcials mixtes, una especialitat dins de les arts marcials
# Euctenidiacis

Els euctenidiacis (Euctenidiacea) són un subordre de gastròpodes de l'ordre del nudibranquis.
Un estudi filogenètic pulicat l'any 2000, per Wägele & Willan ha mostrat que el subclade Gnathodoridacea (= Bathydoridoidea) i el subclade Doridacea (= Phanerobranchia + Cryptobranchia + Porostomata) cadascun formen un grup monofilètic.
En un estudi posterior del 2002, A. Valdés conclou que les superfamílies Doridoidea i Phyllidioidea (anomenades per ell Cryptobranchia + Porostomata) formen un clade. Això no ho segueix la taxonomia de Bouchet i Rocroi.

## Taxonomia
### clade Gnathodoridacea

* Superfamília Bathydoridoidea
** Família Bathydorididae

### clade Doridacea

* Superfamília Doridoidea
** Família Dorididae
** Família Actinocyclidae
** Família Chromodorididae
** Família Discodorididae
* Superfamília Phyllidioidea
** Família Phyllidiidae
** Família Dendrodorididae
** Família Mandeliidae
* Superfamília Onchidoridoidea (= Phanerobranchiata Suctoria)
** Família Onchidorididae
** Família Corambidae
** Família Goniodorididae
* Superfamília Polyceroidea (= Phanerobranchiata Non Suctoria)
** Família Polyceridae
** Família Aegiridae - In Bouchet & Rocroi (2005) és incorrecte escriure-ho com Aegiretidae.
** Família Gymnodorididae
** Família Hexabranchidae
** Família Okadaiidae

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Euctenidiacea». [Consulta: 31 juliol 2021].
* ↑ H. Wägele & R.C. Willan «Phylogeny of the Nudibranchia». Zoological Journal of the Linnean Society, 130, 1, 2000, pàg. 83–181. DOI: 10.1111/j.1096-3642.2000.tb02196.x.
* ↑ A. Valdés «A phylogenetic analysis and systematic revision of the cryptobranch dorids (Mollusca, Nudibranchia, Anthobranchia)». Zoological Journal of the Linnean Society, 136, 2002, pàg. 535–636. DOI: 10.1046/j.1096-3642.2002.00039.x.
* Belick F. P. (1975) "Additional opisthobranch mollusks from Oregon". The Veliger 17(3): 276-277.
* Goddard J. H. r. (1984) "The opisthobranchs of Cape Arago, Oregon, with notes on their biology and a summary of benthic opisthobranchs known from Oregon". The Veliger 27(2): 143-163.
* Lance J. R. (1967) "The holotype of the abyssal dorid nudibranch Bathydoris aoica Marcus & Marcus, 1962". The Veliger 9(4): 410.
* Marcus Ev. & Marcus Er. (1962) "A new species of the Gnathodoridacea". Anais da Academia Brasileira de Ciencias 34: 269-275.
* Valdés Á. & Bertsch H. (2000) "Redescription and range extension of Bathydoris aioca Marcus & Marcus, 1962 (Nudibranchia: Gnathodoridoidea)". The Veliger 43(2): 172-178.
# Retiro (Antioquia)

El Retiro és una ciutat i municipi del departament d'Antioquia, Colòmbia, part de la subregió d'Antioquia Oriental.

## Història

El Retiro ocupa un lloc únic en la història mundial gràcies a Don Ignacio Castañeda i la seva dona, Doña Javiera Londoño, que es van establir aquí el 1734. Utilitzant esclaus, van explotar les mines de la zona. L'11 d'octubre de 1766, Doña Javiera va signar un testament que havia pactat amb el seu marit que va manumir 140 esclaus a la seva mort i els va donar la més productiva de les mines d'El Guarzo.

## Atraccions naturals

La Reserva Ecològica de Sant Sebastià La Castellana es troba entre El Retiro i Envigado. Conserva 200 hectàrees de selva tropical.
El Lycée Français de Medellín, una escola internacional francesa, té el seu campus al Retiro.

## Referències

* ↑ "Le Lycée français de Medellin a fait sa rentrée" (Archive).
* ↑ "Inauguration du Lycée français de Medellin par la secrétaire d’État au Développement et à la Francophonie" (Archive).