OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trèvol roig

El trèvol roig (Trifolium hirtum) és una planta herbàcia rastrera i teròfita de la família de les fabàcies.

## Descripció

Herba anual, que arriba a una alçada d'uns 40 centímetres, molt pilosa. Les tiges poden ramificar-se. Les fulles són alternes i trifoliolades. Cadascun dels folíols són ovalades en forma de tascó. Les flors són sentades i estan disposades densament en glomèruls terminals de 15 a 25 mil·límetres, amb un involucre a la seua base format per 4 estípules. El calze és densament vellós i zigomorf, amb una dent inferior i quatre superiors. El fruit és un llegum gruixut i groguenc que queda inclòs dins el calze. La floració es dona a la primavera (de maig a juliol).

## Distribució

Té un distribució mediterrània. Creix en pradells d'anuals sobre substrat silícic, en indrets secs. En terrenys secs i arenosos. La trobem a les províncies de Barcelona, Girona i València.

## Referències

* http://herbarivirtual.uib.es/cat-med/especie/6919.html
# Can Ferrer de la Cogullada

Can Ferrer de la Cogullada és un llogaret i una entitat singular de població del municipi del Montmell (Baix Penedès).
Can Ferrer de la Cogullada, popularment anomenat a la comarca "Can Ferrer", està situat al límit occidental del terme municipal del Montmell, fent partió amb el termes d'Aiguamúrcia i Vila-rodona i alhora amb l'Alt Camp. Ocupa una àrea enlairada a la Serreta de Can Ferrer entre el torrents de Cal Garrió (nord) i el de Perafita (sud) a una altitud de 437 m. Constava com una caseria el 1989. Entre el nucli i el disseminat hi viuen 25 persones (2020).
Can Ferrer de la Cogullada és al vessant nord-occidental de la serra del Montmell (Serralada Prelitoral) al nord del Puigmoltó (544 m) i la Roca de l'Àliga (651 m).
Des de la carretera C-51 que va des del Vendrell a Valls, després de passar el poble de Rodonyà, a la dreta surt una carretera (TV-2444) que ens porta a Can Ferrer de la Cogullada. També s'hi pot accedir des d'Aiguaviva (el Montmell) o des de Vila-rodona (Alt Camp) per la carretera TV-2443 que uneix les dues poblacions.

## Referències

* ↑ «Can Ferrer de la Cogullada». enciclopèdia.cat, GEC, 2007. [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2017. Arxivat de l'original el 2022-01-14. [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «Nomenclàtor estadístic d'entitats de població de Catalunya (a 01-01-2020)». IDESCAT, 2020. [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «Mapa topogràfic, base 1:5.000». ICGC, 2022. [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «Can Ferrer de la Cogullada». Ajuntament del Montmell, 2022. [Consulta: 14 gener 2022].
# Udatxni

Udatxni (en rus Уда́чный) és una ciutat russa de la República de Sakhà situada a 1.370 quilòmetres al nord-oest de Iakutsk, al riu Markha, i a 550 de Mirni. La seva població l'any 2002 era de 15.698 habitants.
Es va fundar l'any 1968 i té la consideració de ciutat des de l'any 1987. La ciutat té tres zones: la segura, la nova i la polar. L'economia es basa en l'extracció de diamants en la mina homònima, a cel obert, descoberta el 1955.
# Ca na Morella

Ca na Morella és una finca i hort de Santa Maria del Camí, situada al costat del Camí de Sóller (Carretera de Bunyola), fent cantó amb el Camí del Raiguer. La finca està travessada per la via del tren Palma-Inca. Confronta amb Can Rei, Can Vinyes, Son Montserrat, Can Vent i Ca na Sabatera. És una finca que ha fet ús del regadiu, i que ha pogut mantenir un nucli de vaques lleteres des de la dècada de 1920. Una part de la finca es dedicava a fer alfals i blat de les índies. Altres terres varen ser dedicades als cereals i ametlerar.

## Referències

* ↑ «Morella, Ca na». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 182. ISBN 84-8661702-2.
# Udarni

Udarni - Ударный (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del riu Zubova, afluent del Miguta, a 14 km al nord de Kanevskaia i a 129 km al nord de Krasnodar. Pertany a l'stanitsa de Starodereviànkovskaia.
# Cal Franc (Margalef)

Cal Franc és una obra amb elements modernistes de Margalef (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa i tres pisos, caracteritzat per ser tipològicament ben diferent de la resta de la població. Té dues grans balconades, una al primer i l'altra al segon pis, i balcons a cada una e les obertures del tercer. Té també unes golfes a manera de quarta planta.
Les balconades són de ferro, còpia d'unes altres d'un edifici de Reus, amb motius ornamentals modernistes. La façana és arrebossada i estucada, amb esgrafiats vermells amb motius modernistes i la barana del terrat té elements decoratius ceràmics a base de rajoletes.

## Història

La casa fou aixecada al solar que deixa una construcció anterior per un comerciant de Reus, que feu copiar determinats elements d'una construcció reusenca anterior, dins el corrent modernista, i que a ell li plaïa particularment.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Franc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Cal Franc». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Tremeur de Bretanya

Tremeur fou un personatge bretó llegendari que hauria viscut a l'inici del segle vi. Venerat com a sant, forma part dels grup de sants bretons més o menys mítics imposats a l'Església Catòlica per la tradició. La seva festa és el 8 de novembre. Se l'invoca per guarir els mals de cap.
El seu nom apareix com a Tréchinor, Trémel, Trémoré, Trémorel, Trimorel, Treveur, Triver, Tromeur i Trimoël, en bretó Tremeur i en francès Trémeur. Poques coses de la seva vida són conegudes. L'esmenta Guy Alexis Lobineau (Dom Alexis Lobineau) al seu relat sobre la vida de Sant Gildas el Savi.
Fill del comte de Poher Conomor el Maleït i de santa Trifina de Poher. La seva mare fou morta per Conomor en saber que havia quedat embarassada. Segons la llegenda, l'ermità sant Gildas de Rhuys en trobà el cadàver decapitat i la ressuscità. En néixer el nen, Trifina el batejà amb el nom de Gildas, però li va ajuntar el sobrenom de Trech-meur (en bretó trec'h » significa "victòria", i meur, "gran") per distingir-lo del sant.
La mare el deixà a l'eremitori de Rhuys perquè el criés el sant. Dom Lobineau escriu: «La seva vida angelical fou acompanyada de miracles que Déu feia a través d'ell» i afegeix : «Fou mort pel seu pare que el va trobar quan passejava pel camp després de la missa i li va fer tallar el cap».
La suposada decapitació s'hauria produït un 8 de novembre, i fou enterrat a Sainte-Tréphine prop de Laniscat (Côtes-d'Armor). En algunes llegendes sant Gildas el va ressuscitar igualment.
* Guerlesquin: estàtua de saint Trémeur
* Carhaix: església de Saint-Trémeur
* Guerlesquin: capella de Saint-Trémeur
* Guerlesquin: capella de Saint-Trémeur (detall)
* Guerlesquin: font al peu de la capella de Saint-Trémeur
* Guerlesquin: llit de Saint Trémeur (Gwele ar Sant) prop de la capella de Saint-Trémeur
* Guerlesquin: creu prop de la capella de Saint-Trémeur
* Guerlesquin: ruïnes prop de la capella de Saint-Trémeur
* Le Guilvinec: capella de Saint-Trémeur

## Notes

* ↑ Guy-Alexis Lobineau, Les vies des saints de Bretagne et des personnes d'une éminente piété qui ont vécu dans la même province, 1725, en línia a
# Can Bialet

Can Bialet, Can Bialó o Can Pere Cargol, és una masia d'Esplugues de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a bé cultural d'interès local, a més de formar part del conjunt del carrer de Montserrat.

## Descripció

Està situada en ple nucli antic, a prop de l'església parroquial de Santa Maria Magdalena i en l'antic camí històric del carrer de Montserrat.
És una masia de planta basilical amb tres cossos i façana asimètrica. Consta de planta baixa, pis i golfes. El cos central és amb coberta a dues vessants, mentre que els laterals ho fan a una vessant. L'accés principal, desplaçat de l'eix central de l'edifici, està alçat del nivell del sòl, accedint-s'hi per sis graons. Posseeix marc de porta adovellat. El balcó i les finestres de la planta principal tenen marcs de pedra.

## Història

No hi ha documentació referent al seu origen, però probablement data del segle xvi. Va ser adquirida per l'escultor Xavier Corberó i Olivella que la va reformar per a habitatge de lloguer en la dècada del 1980.

## Referències

* ↑ «Can Bialet - Can Bialó - Can Pere Cargol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r maig 2012].
* ↑ «Can Bialet». Inventari del patrimoni històric, arquitectònic i ambiental d'Esplugues de Llobregat p. . Vol. 2B. Diputació de Barcelona, 2007. [Consulta: 17 maig 2012].
# Can Pol

«Can Pol» té aquests significats:
* Can Pol (Anglès), casa d'Anglès
* Can Pol (Palafrugell), casa de Palafrugell
* Can Pol (Sant Esteve de Palautordera), masia de Sant Esteve de Palautordera
* Can Pol (Santa Eugènia de Berga), masia de Santa Eugènia de Berga
# Can Poi del Bosc 15

Can Poi del Bosc és un edifici del municipi de la Garriga (Vallès Oriental) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia interessant pel tractament unitari amb riquesa material i artística. Té la tradicional estructura de la masia, façana apuntada per teulada a dues vessants. Davant la façana hi ha un ampli pati tancat. A la façana principal hi ha tres finestres conopials i a una d'elles hi ha esculpides en relleu quatre cares. Els dos portals d'entrada són d'arc de mig punt adovellat, a una de les claus hi ha un escut amb la inscripció "INR 1570". A la planta pis, orientada a ponent, hi ha una galeria oberta amb arcs de mig punt fent cantonades.

## Història

La primera notícia que tenim dels antics habitants de la casa és de l'any 1282, any en què trobem citat A Benat des Poy. L'edifici està situat al bell mig de la urbanització "Can Poy del Bosc". Al costat hi ha Can Manel.

## Referències

* 1 2 «Can Poi del Bosc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Can Pol (Sant Esteve de Palautordera)

Can Pol és una masia de Sant Esteve de Palautordera (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran masia senyorial de planta baixa i dos pisos. La coberta és a dues vessants. La façana, arrebossada i pintada, és molt simètrica. Ha sofert transformacions. Hi ha un petit ràfec i un rellotge de sol en el segon pis.

## Història

Aquesta casa està en restauració. Hi ha una data en la pedra de la clau de l'arc de la porta d'entrada en la qual es pot llegir la data de 1800. Aquesta pot ser la data de la restauració general de la casa, ja que sembla molt més antiga. Al davant hi ha un gran jardí.

## Referències

* 1 2 «Can Pol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2017].
# Cantó de Montsinéry-Tonnegrande

El cantó de Montsinéry-Tonnegrande és una antiga divisió administrativa francesa situat a la regió d'ultramar de la Guaiana Francesa. Va desaparèixer el 2015.

## Composició

El cantó aplega la comuna de Montsinéry-Tonnegrande:
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | André Lecante | |
| 2008-2015 | Christian Porthos | autonomista |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Montsegur

El cantó de Montsegur és un cantó francès del departament de la Gironda, situat al districte de Lengon. Té 15 municipis i el cap és Montsegur.

## Municipis

* Castèl Mauron
* Corts de Montsegur
* Còuturas
* Dieu L'i Vòl
* Landeroet
* Mèste Riu
* Montsegur
* Nau Honts
* Lo Pui
* Rimons
* Ròca Bruna
* Senta Gèma
* Sent Sulpici de Guilheragas
* Sent Vivian de Montsegur
* Talhacavat

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | André Pellet | |
| 1951-1963 | Pierre Martaut | |
| 1963-1967 | Armand Gaillard | |
| 1967-1973 | Yves Renard | |
| 1973-1979 | Robert-Etienne Servant | PS |
| 1979- | Bernard Dussaut | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.596 | 5.102 | 4.609 | 4.375 | 4.259 | 4.221 | 4.532 |
# Txernozérie

Txernozérie - Чернозерье (rus) és un poble de l'óblast de Penza, a Rússia. Es troba al marge esquerra del riu Mokxa. El 2010 tenia 849 habitants.
# RFD

RFD té els següents significats:
* Reagrupament de Forces Democràtiques, partit polític de Mauritània
* Ralliement des Forces Démocratiques, partit polític històric de Mauritània
* Rural Free Delivery, servei de correu per a zones rurals de l'USPS dels Estats Units
* RFD Magazine (de l'acrònim en anglès Radical Faerie Digest), revista de temàtica queer dels Estats Units
* Rank Film Distributors, empresa de distribució cinematogràfica del Regne Unit
* Rear flank downdraft, zona d'aire sec implicada en la formació de tornados
# RFI

RFI té els següents significats:
* República Federal de Iugoslàvia, nom de Iugoslàvia entre 1992 i 2003
* Resistència francesa interior, moviment contra l'ocupació nazi de França durant la Segona Guerra Mundial
* Radio France Internationale, emissora de ràdio internacional propietat de l'Estat francès
* Rete Ferroviaria Italiana, empresa de Ferrovie dello Stato Italiane gestora de la xarxa de ferrocarril d'Itàlia
* Rifle Factory Ishapore, fabricant estatal d'armes de foc amb seu a Ichapore, a l'Índia
* Interferència de radiofreqüència (del seu nom en anglès Radio-Frequency Interference), senyal que obstrueix el funcionament d'un sistema electrònic
* Identificació per radiofreqüència (del seu nom en anglès Radio-Frequency Identification), mètode d'identificació amb etiquetes mitjançant ones de ràdio
* Remote File Inclusion, vulnerabilitat que afecta pàgines web amb PHP
# Quimigrama

Un quimigrama (de "química" i gramma, en grec per "coses escrites") és una peça d'art experimental on es crea una imatge pintada amb productes químics en paper sensible a la llum (com ara paper fotogràfic).
El terme quimigrama (Chemigram) va ser encunyat en la dècada de 1950 per l'artista belga Pierre Cordier.

## Història

Johann Schulze és considerat el primer a obtenir una imatge semblant al quimigrama; el 1725 va produir aquesta obra amb paper opac i una ampolla de sals de plata. Hippolyte Bayard va produir una altra imatge semblant a un quimigrama durant les proves de sensibilització que va realitzar el 1839. Als anys trenta i quaranta, l'alemany Edmund Kesting i el francès Maurice Tabard van produir quadres pintant amb revelador i fixador en paper fotogràfic. No obstant això, és l'artista belga Pierre Cordier (nascut el 1933) qui ha estat el màxim responsable de desenvolupar i explorar quimigrames. Des dels seus inicis, el 1956, va ser un dels seus rars practicants i va contribuir al seu desenvolupament ampliant les seves possibilitats tècniques i estètiques. Va adoptar el nom de chimigramme en francès el 1958 (chemigram en anglès i holandès, chemigramma en alemany, chimigramma en italià i quimigrama en espanyol i portuguès), la designació més àmpliament acceptada actualment. El 1974 Josef H. Neumann va avançar el procés en els seus quimiogrames incorporant elements òptics abans d'aplicar productes químics.

## Procés

Un químigrama es fa pintant amb productes químics sobre paper fotogràfic i es troba dins del domini general de l'experimentació en les arts visuals. Requereix l'ús de materials de fotografia basats en l'halur de plata (paper fotosensible, desenvolupador i fixador), però no és una fotografia. Igual que el fotograma, el quimiograma es fa sense càmera, però es crea a plena llum en lloc d'en la foscor de la cambra fosca. Per aquesta raó no és "la llum que escriu" (foto grafeína en grec) sinó més aviat "química que escriu".
Els químigrames es poden fer únicament amb paper fotogràfic, desenvolupador i fixador, amb resultats que s'assemblen una mica a l'aquarel·la. Les possibilitats poden multiplicar-se utilitzant materials de pintura (com a vernís, cera o oli). Aquest tipus d'experiments són similars als de Paul Klee, Max Ernst i Antoni Tàpies.

## Referències

* ↑ «-gram». A: The New Oxford American Dictionary. 2a.
* ↑ Cordier, Pierre Leonardo, 15, tardor 1982, pàg. 262–268. DOI: 10.2307/1574733. JSTOR: 1574733.
* 1 2 «Definició». Pierre Cordier. Arxivat de l'original el 2011-02-07. [Consulta: 28 setembre 2021].
* ↑ Gabriele Richter: Joseph H. Neumann. Chemogramme. in: Color Foto. Heft 12, 1976, p. 24.
* ↑ Cordier, Pierre Leonardo, 15, 4, Autumn 1982, pàg. 262–268. DOI: 10.2307/1574733. JSTOR: 1574733.
# Radi (geometria)

En geometria clàssica, el radi d'un cercle o esfera és qualsevol segment lineal que va del centre a la circumferència. Per extensió, el radi d'un cercle o una esfera és la longitud d'aquest segment. El radi és la meitat del diàmetre.
De forma més general, en geometria, enginyeria i en molts altres contextos, el radi d'algun objecte (p. e. un cilindre, un polígon, etc.) és la distància des del centre o de l'eix de simetria a la part més exterior. En aquest cas, el radi pot ser més que la meitat del diàmetre.
La relació matemàtica entre el radi i la circumferència és $r={\frac {c}{2\pi }}$.
Per calcular el radi d'un cercle que passa per tres punts $P_{1},P_{2},P_{3}$, es pot utilitzar la següent fórmula:
$r={\frac {|P_{1}-P_{3}|}{2\sin(\theta )}}$
on $\theta$ és l'angle $\angle P_{1}P_{2}P_{3}.$

## Referències

* ↑ Maths, Sangaku. «Definició i elements bàsics de la circumferència». [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Círculos, origen, radio, diámetro, circunferencia, pi, sector, tangente». [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Definició de polígons». [Consulta: 29 gener 2022].

## Enllaços externs

* Definició i propietats del radi d'una circumferència Math Open Reference
Viccionari
# Radhika Coomaraswamy

Radhika Coomaraswamy (Colombo, 17 de setembre de 1953) va ser Representant Especial del Secretari General per a la Qüestió dels Nens i els Conflictes Armats de les Nacions Unides des d'abril de 2006 fins al 13 de juliol de 2012, designada pel secretari general Kofi Annan. Va ser nominada pel Consell Constitucional de Sri Lanka com a representant civil el 10 de setembre de 2015.

## Antecedents

Coomaraswamy va presidir la Comissió de Drets Humans de Sri Lanka, i va ser una coneguda defensora dels drets humans que ha treballat com a informant especial de les Nacions Unides sobre violència contra la dona entre 1994 i 2003.
En els seus informes a la Comissió de Drets Humans de les Nacions Unides, ha escrit sobre violència familiar, violència comunitària, violència contra dones en conflictes armats i sobre la tracta de persones. Fort promotora dels drets de la dona, ha intervingut en diferents llocs del món buscant esclarir casos que involucraven violència contra les dones. Ha compilat un informe sobre les dones de consol i ha dirigit visites al Japó i Corea per aquest tema; ha organitzat missions a Ruanda, Colòmbia, Haití i Indonèsia pel que fa a violència contra les dones en temps de guerra; a Polònia, Índia, Bangladesh i Nepal per qüestions vinculades a tràfic de persones; als Estats Units per dones a presons, a Brasil, per violència domèstica, i a Cuba per violència contra la dona en general.

## Premis

El president de Sri Lanka li va atorgar el títol de Deshamanya, una prestigiosa distinció nacional. També va rebre l'International Law Award de l'American Bar Association, el Premi Drets Humans de Global Rights, el Premi Bruno Kreisky del 2000, el Premi de Drets Humans Leo Ettinger de la Universitat d'Oslo, el Premi Arquebisbe Oscar Romero de la Universitat de Dayton, el Premi William J. Butler de la Universitat de Cincinnati i el premi Robert S. Litvack de la Universitat McGill.

## Educació

Radhika Coomaraswamy es va graduar a l'Escola Internacional de les Nacions Unides, a la ciutat de Nova York. Va rebre un B.A. de la Universitat Yale, la seva Juris Doctor de la Universitat de Colúmbia, un màster en Lleis de la Universitat Harvard i Doctorats honoris causa de l'Amherst College, el KU Leuven, la Universitat d'Edimburg, la Universitat de Essex i el CUNY School of Law.

## Referències

* ↑ «Radhika Coomaraswamy – Sri Lanka». Arxivat de l'original el 2021-08-17. [Consulta: 26 febrer 2018].
* ↑ Special Representative for Children and Armed Conflict
* ↑ http://colombogazette.com/2015/09/10/ariyaratne-shibly-radhika-nominated-to-cc/

## Vegeu també

* Violacions de guerra

## Enllaços externs

* Biografia oficial
* Transcripció d'un discurs de Coomaraswamy al Joan B. Kroc Institute for Peace & Justice de la Universitat de San Diego, maig de 2011
# Ramon Antoni Socias Puig

Ramon Antoni Socias Puig (Caracas, Veneçuela, 22 de gener de 1960) és un metge i polític mallorquí, militant del Partit Socialista de les Illes Balears (PSIB-PSOE) des de 1985 i afiliat a la Unió General de Treballadors (UGT).
Tornà a Mallorca quan era petit. Es llicencià en medicina i cirurgia a la Universitat Autònoma de Barcelona. A les eleccions municipals espanyoles de 1991 fou elegit tinent d'alcalde (1991-1996) i batlle de Sóller (1996-1998) i fou escollit senador per Mallorca a les eleccions generals espanyoles de 1996 (substituint Antoni Garcias Coll) i 2000. De 2004 a gener de 2012 fou delegat del Govern espanyol a les Illes Balears. En 2014 fou candidat intern del partit a la batlia de Palma. A les eleccions generals espanyoles de 2015 fou elegit diputat per les Illes.

## Referències

* ↑ «Ramon Antoni Socias Puig». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Tres candidatos del PSOE pugnarán para encabezar la lista de Palma, EL País, 6 d'octubre de 2014
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Puig de les Redoleres

El Puig de les Redoleres és una muntanya de 129,3 metres que es troba entre les comunes de Banyuls de la Marenda i de Portvendres, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situat a l'extrem nord del terme de Banyuls de la Marenda, i al sud-oest del de Portvendres.
Pel seu vessant oriental discorre la carretera D914.

## Referències

* ↑ El Puig de les Redoleres en els ortofotomapes de l'IGN
# Ramon Vinader

Ramon Vinader (Vic, 1833 - 1896) fou un advocat i polític català. Establert a Madrid, fou membre fundador de l'Associació de Catòlics d'Espanya, per tal de defensar la unitat catòlica d'Espanya i de la que en fou secretari juntament amb Cándido Nocedal, amb qui va promoure els Estudios Católicos. Defensor del carlisme, fou diputat a Corts el 1867 i posteriorment fou elegit diputat a Corts a les eleccions generals espanyoles de 1869 i a les de 1871 pel districte de Vic dins les files de la Comunió Catòlico-Monàrquica. Col·laborà al diari El Siglo Futuro i va donar suport la Tercera Guerra Carlina.

## Obres

* Biografía del señor don Carlos Luis María de Borbón y de Braganza, Conde de Montemolín : abraza la historia de la guerra civil en los años 1847, 1848 y 1849 (1855)

## Referències

* ↑ La Universidad de Sevilla durante el Sexenio Revolucionario per Guadaluje Trigueros Gordillo, p. 51
* ↑ «Hacia una organización política de la Iglesia». Arxivat de l'original el 2015-07-25. [Consulta: 31 juliol 2010].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ La Regenta de Leopoldo Alas Clarín, p. 363
* ↑ Antiliberalisme i guerra civil a Catalunya. La Tercera Guerra Carlina (1872-1873)