OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elimes Bar-Jesús

Elimes Bar-Jesus (segle I dC) va ser un mag hebreu citat als Fets dels Apòstols que es va trobar amb els apòstols Pau i Bernabé a Pafos (Xipre) cap a l'any 45 dC. El seu nom, Elimes, potser deriva de l'àrab "alim" savi, i el savi en ciències ocultes era un mag. Però també pot derivar de d'una arrel semita que significa "lligar" o "estrènyer", fent al·lusió als seus poders de sotmetre i dominar les forces ocultes.
Elimes va tractar d'apartar de la fe al procònsol Sergi Paule, però Pau, indignat, el va mirar fixament i dient que era fill del diable el va deixar cec. El procònsol, testimoni dels fets, va convertir-se al cristianisme alabant al Senyor.
| « | :"I ells, enviats per l'Esperit Sant, van descendir a Selèucia; i d'allí van navegar a Xipre. I arribats a Salamina, anunciaven la paraula de Déu en les sinagogues dels jueus; i tenien també a Joan com a assistent. I havent travessat tota l'illa fins a Pafos, van trobar un home savi, fals profeta, jueu, anomenat Bar-Jesús; qui estava amb el procònsol Sergi Pau, home prudent. Ell, cridant Bernabé i Saule, desitjava sentir la Paraula de Déu. Però els resistia Elimes, el savi (que així s'interpreta el seu nom), procurant apartar de la fe al procònsol. Llavors Saule, que també és Pau, ple de l'Esperit Sant, posant en ell els ulls, va dir: Oh, ple de tot engany i de tot llibertinatge, fill del diable, enemic de justícia, no cessaràs de trastornar els camins rectes del Senyor? Ara doncs, heus aquí la mà del Senyor està contra tu, i seràs cec, i no vegis el sol per algun temps. I després van caure en ell obscuritat i tenebres; i caminant al voltant, buscava qui li donés la mà." | » |
| — Fets 13:4-11 Sagrades Escriptures (1569). |||

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 130. ISBN 8481641618.
# A Little Bit of Love

«A Little Bit of Love» és una cançó de la banda estatunidenca Weezer, que es va publicar el 16 de març de 2022 com a primer senzill de l'EP SZNZ: Spring. La cançó es va estrenar en directe una setmana després, el 21 de març de 2022, en el programa de televisió Jimmy Kimmel Live! de l'ABC.
No va tenir gaire repercussió comercial internacional llevat de les llistes de rock estatunidenca i canadenca.

## Referències

* ↑ Rettig, James. «Weezer – “A Little Bit Of Love”» (en anglès). Stereogum, 16-03-2022. [Consulta: 30 març 2023].
* ↑ Childers, Chad. «Weezer Bring in Spring With ‘A Little Bit of Love’ + ‘SZNZ: Spring’ EP» (en anglès). Loudwire, 16-03-2022. [Consulta: 30 març 2023].
# Jesús Glaría Jordán

Jesús Glaría Jordán (Villafranca, 2 de gener 1942 – l'Espluga de Francolí, 19 de setembre 1978) fou un futbolista navarrès que jugà de centrecampista.
Va defensar els colors de l'Atlètic de Madrid i de l'Espanyol. Fou vint cops internacional amb la selecció espanyola amb la qual disputà la Copa del Món d'Anglaterra 1966. Es retirà del futbol el 1975. Tres anys més tard morí en accident de cotxe amb el seu fill a l'Espluga de Francolí.

## Referències

* ↑ Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. ISBN 8492294434
* ↑ «Murió Jesús Glaría». Mundo Deportivo, 20-09-1978. [Consulta: 12 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Fitxa a LFP (castellà)
# Cirera (desambiguació)

«Cirera o la Cirera» té aquests significats:
* Cirera, fruit del cirerer
* Cirera (color), color intens vermell púrpura
* Toponímia:
** Cirera (Mataró), barri del nord de Mataró (Maresme)
** La Cirera (Cabanelles), masia de Cabanelles a la comarca de l'Alt Empordà
** La Cirera (Llorac), nucli de població del terme de Llorac, a la Conca de Barberà
** La Cirera (mas de Sant Feliu Sasserra), mas sobre un turó prop de l'església de Sant Julià de la Cirera al municipi de Sant Feliu Sasserra (Bages)
** La Cirera (Sant Boi de Lluçanès), masia de Sant Boi de Lluçanès (Osona)
** La Cirera (Malla), masia de Malla (Osona)
** Cirera (Odèn), masia d'Odèn a la comarca del Solsonès
** Cirera (Pinós), masia de Pinós a la comarca del Solsonès
** Cirera d'Amunt, masia del poble de Lladurs (Solsonès)
** Cirera d'Avall, masia de Lladurs, al Solsonès
** L'Alzina del Pla de Cirera, masia al Pla de Cirera al poble de Lladurs (Solsonès)
** Cal Cirera
** Cal Cirera (Casserres)
** Can Cirera
** Castell de la Cirera (Sant Feliu Sasserra), fortificació al terme municipal de Sant Feliu Sasserra (Bages)
** Castell de la Cirera (Llorac)
** Collet de la Cirera (Pinós), collada de Pinós (Solsonès)
** Costa Cirera, costa de muntanya de Tremp (Pallars Jussà)
** Hostal de Cirera, masia de Lladurs, al Solsonès
** Rasa de Cirera (Odèn), torrent afluent per l'esquerra del riu Fred
** Roc Blanc de Cirera, muntanya de 1.163 metres que es troba al municipi de Borredà a la comarca del Berguedà
** Serra de Cirera, serra situada al municipi d'Odèn (Solsonès)
** Turó de Can Cirera, muntanya de 275 metres que es troba al municipi de Vallromanes a la comarca del Vallès Oriental
** Turó de la Cirera, muntanya de 472 metres que es troba entre els municipis de Cabrera de Mar i de Cabrils a la comarca del Maresme
* Miscel·lània:
** Festa de la Cirera, Fira de la Cirera o Diada de la Cirera, festes per celebrar la collita de la cirera que es fan a diversos indrets
** Fira de la cirera d'en Roca, fira agrícola i gastronòmica que se celebra el 24 de juny a Arenys de Munt
* Biografies:
** Felip Cirera, cuiner del palau episcopal de Vic al segle xix
** Jaume Cirera (primera meitat del sXV), pintor gòtic català deixeble i col·laborador de Jaume Cabrera
** Bartomeu Porredon i Cirera (Oliana, 1795 - Clariana de Cardener, 1847), capitost carlí
** Joan J. Guinovart i Cirera (Tarragona, 1947), farmacèutic català
** Manuel Cirera
** Romà Ribera i Cirera (Barcelona, 1848 -1935), pintor català
** Víctor Balaguer i Cirera (Barcelona, 1824 - Madrid, 1901), polític, escriptor, poeta i historiador català
** Joan Cirera (Manresa, 1942 - 2017), actor català
# Archaeoglobus

Thermoplasma és un gènere d'arqueus hipertermòfils, anaeròbics que utilitza el sofre elemental com acceptor d'electrons. Inclou diverses espècies com Archaeoglobus fulgidus, Archaeoglobus lithotrophicus o Archaeoglobus profundus. Media:http://www.ncbi.nlm.nih.gov/Taxonomy/Browser/wwwtax.cgi
Thermoplasma viu en fonts hidrotermals submarines resistint temperatures d'entre 63 i 92 °C, i acoblant l'oxidació de diversos substrats (hidrogen, glucosa, lactat…) a la reducció del sulfat a sulfur. Malgrat aquest metabolisme anaeròbic del sofre, comparteix certes característiques metabòliques amb els metanògens, de fet, el seu creixement produeix petites quantitats de metà.
# Perlesta cranshawi

Perlesta cranshawi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Etimologia

El seu nom científic honora la figura del Dr. Whitney Cranshaw.

## Descripció

* El mascle és de color groc pàl·lid (llevat d'una taca marró quadrangular sobre els ocels), les ales anteriors fan entre 8 i 9 mm de llargària, les ales són hialines i la nervadura és marró.
* Les ales anteriors de la femella fan 9-11 mm de llargada.

## Reproducció

Els ous són ovals.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Virgínia.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Canad. Ent. 38:222.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Kondratieff & Kirchner, 2006. A: Kondratieff, Zuellig, Kirchner & Lenat. Three new species of Perlesta (Plecoptera: Perlidae) from eastern North America and notes on new state records. Illiesia 2(5):35.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 Three New Species of Perlesta (Plecoptera: Perlidae) from Eastern North America and Notes on New State Records (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Forestry Images (anglès)
* IPM Images (anglès)
# Lucien Gillen

Lucien "Llull" Gillen (Ciutat de Luxemburg, 7 d'octubre del 1928 - Ciutat de Luxemburg, 11 d'agost del 2011) és un ciclista luxemburguès professional del 1947 fins al 1966. Va destacar en el ciclisme en pista on va aconseguir tres medalles al Campionat del món de persecució, així com victòries en curses de sis dies. En ruta la seva victòria més important fou al Tour de l'Oise.

## Palmarès en pista

* 1948
** Campió de Luxemburg en Persecució
** Campió de Luxemburg en Velocitat
* 1949
** Campió de Luxemburg en Persecució
** Campió de Luxemburg en Velocitat
* 1950
** Campió de Luxemburg en Persecució
** Campió de Luxemburg en Velocitat
* 1951
** Campió de Luxemburg en Persecució
** Campió de Luxemburg en Velocitat
* 1952
** Campió de Luxemburg en Persecució
** Campió de Luxemburg en Velocitat
** 1r als Sis dies de Copenhaguen (amb Kay Werner Nielsen)
* 1953
** 1r als Sis dies de Copenhaguen (amb Ferdinando Terruzzi)
** 1r als Sis dies de Dortmund (amb Ferdinando Terruzzi)
** 1r als Sis dies de Saint-Étienne (amb Ferdinando Terruzzi)
* 1954
** 1r als Sis dies de Copenhaguen (amb Ferdinando Terruzzi)
* 1955
** Campió de Luxemburg en Persecució
** Campió de Luxemburg en Velocitat
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Ferdinando Terruzzi)
** 1r als Sis dies de Gant (amb Ferdinando Terruzzi)
* 1956
** Campió de Luxemburg en Persecució
** Campió de Luxemburg en Velocitat
** 1r als Sis dies de Copenhaguen (amb Gerrit Schulte)
* 1959
** 1r als Sis dies de Münster (amb Peter Post)
* 1964
** Campió de Luxemburg en Persecució
** Campió de Luxemburg en Velocitat
** 1r als Sis dies de Mont-real (amb Robert Lelangue)
** 1r als Sis dies de Quebec (amb Emile Severeyns)

## Palmarès en ruta

* 1953
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Luxemburg
* 1955
** 1r del Tour de l'Oise i vencedor d'una etapa

## Referències

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Elimelech de Lizensk

El Rebe Elimelech Weisblum de Lizhensk (1717 - 11 de març de 1787), va ser un rabí hassídic i un dels grans rebes fundadors del moviment hassídic, va néixer a Tykocin, i va morir a Leżajsk (en jiddisch: ליזענסק - Lizhensk), un municipi situat prop de Rzeszów a Polònia. El rabí Elimelech, fou deixeble del Rebe Dov Ber Ben Avraham, el Maguid de Mezritch, el segon líder del moviment hassídic. El lideratge del moviment jasídic es va descentralitzar després de la tercera generació, després de la mort del Rebe Dov Ber de Mezritch en 1772.
El hassidisme es va estendre a noves àrees de l'Europa de l'Est, i això va conduir a una ràpida expansió i revitalització del moviment jasídic.
El rabí Elimelech va ser l'autor de l'obra clàssica Noam Elimelech. El Rebe de Lizensk, va desenvolupar la teoria hassídica del Tzadik, com a part de la doctrina completa del hassidisme pràctic i popular. Això va formar el caràcter social del lideratge místic, un element clau del hassidisme. Com a fundador del hassidisme a Polònia i a Galítsia, la seva influència va fer que molts seguidors d'altres dinasties hassídiques fossin els seus deixebles a principis del segle xix. Entre ells hi havia el Chozeh de Lublin, juntament amb Yisrael Hopstein, el Maguid de Kozhnitz i el rabí Menachem Mendel de Rymanów, un dels tres pares del hassidisme polonès, aquests rabins van promoure l'expansió del hassidisme a Polònia. Per això, el rabí Elimelech de Lizensk, és venerat per diverses corrents del hassidisme, especialment per les dinasties hassídiques, que tenen el seu origen a Polònia, ja que les dinasties hassídiques d'origen polonès, han rebut la influència del Rebe de Lizensk. Actualment, la seva tomba a Lezajsk, Polònia, és visitada per milers de fidels del hassidisme, especialment durant l'aniversari (yahrzeit) de la seva mort el 21 d'Adar.

## Enllaços externs

* www.lizensk.net/ Arxivat 2017-05-13 a Wayback Machine. (anglès)
* www.lizensk.co/ Arxivat 2017-06-18 a Wayback Machine. (anglès)
* www.lizensk.com/ Arxivat 2010-08-26 a Wayback Machine. (anglès)
# Kalanchoe obtusa

Kalanchoe obtusa és una espècie de planta suculenta del gènere Kalanchoe, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És una planta perenne de poc creixement de fins a 15 cm. alçada. Tija erecta a decumbent, glabra.
Les fulles són glabres, peciolades; fulla obovada o suborbicular, de fins a 7 cm de llarg i 5 cm ample, vèrtex obtús, base cuneada a vegades arrodonida, marges sencers, sinuats o lleugerament crenats, de color verd a vermellós; pecíol de fins a 1,5 cm de llarg i de 0,1 a 0,15 cm d'ample, pla, semiamplexicaule.
La inflorescència és més o menys densa, corimbosa, de 2 a 3 cm de llarg, amb uns quants pèls glandulars o glabres; pedicels d'1 a 3 mm de llarg.
Els lòbuls del calze lanceolats a lineals-lanceolats, de 3,5 a 4,5 mm de llarg i d'1 a 1,8 mm d'amplada, connectat a la base durant uns 0,3 mm. Corol·la de color vermell brillant, verd clar a la part inferior del tub; tub de 7 a 9,5 mm de llarg; lòbuls reduïts a àmpliament oblongs-ovats, d'uns 5 mm de llarg i de 2 a 3 mm ample, mucronat (mucró d'uns 0,3 mm de llarg). Els estams episèpals inclosos 0,5 a 1 mm per sota dels estams epipètals; estams epipètals amb puntes que arriben a la gola del tub o inclosos fins a 1,5 mm; anteres amb glàndules apicals d'uns 0,1 mm de diàmetre; anteres d'ambdós verticils gairebé de la mateixa mida, àmpliament oblongs, de 0,65 a 7 mm de llarg i de 0,6 a 0,65 mm d'ample. Escates nectàries lineals, de 2 a 2,5 mm de llarg. Carpels lineal-lanceolats, de 6,5 a 7 mm de llarg, que finalitzen bruscament en estils de 2 a 2,5 mm llarg.

## Distribució

Planta endèmica de Kènia i Tanzània. Creix en bosc de fulla perenne a semi-caduca, generalment sobre pedra calcària; de 1 a 450 m d'altitud.

## Nom
### Taxonomia

Kalanchoe obtusa va ser descrita per Heinrich Gustav Adolf Engler (Engl.) i publicada a Die Pflanzenwelt Ost-Afrikas C: 189. 1895.

### Etimologia

Kalanchoe és un nom genèric que deriva de la paraula cantonesa "Kalan chauhuy", 伽藍菜 que significa 'allò que cau i creix'. Obtusa és un epítet llatí que significa 'obtusa' en referència a l'àpex de la fulla en angle superior a 90°.

## Referències

* ↑ «Kalanchoe obtusa Engl.». Kew Science.
* ↑ «Kalanchoe obtusa Engl.». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Afrofrancoguaianesos

Afrofrancoguaianesos o negres francoguaianesos són un poble de la Guaiana Francesa que són d'ascendència africana.
Cap el 2003 la població d'ascendència africana (incloent mulats) són el major grup ètnic de la Guaiana Francesa i sumaven aproximadament el 66% de la població del territori.
Segons The Joshua Project en 2016 hi havia un total de 108.000 mestissos francoguaianesos, a més de 21.000 njukes i 5.500 saramaka, en total 134.500 individus.

## Referències

* 1 2 «CIA - The World Factbook -- French Guiana». CIA. Arxivat de l'original el 2012-12-23. [Consulta: 13 octubre 2013].
* ↑ French Guiana a The Joshua Project
# Jacob Praetorius el Vell

Jacob Praetorius (cap al 1520 - †1586), va ser un compositor i organista alemany, pare de Hieronymus Praetorius (1560-1629) i avi de Jacob Praetorius (el jove) (1586-1651); per això, se l'anomena "el Vell".

## Biografia

Va néixer a Magdeburg (Alemanya), potser l'any 1520. També es creu que va rebre classes de Martin Agricola. Es tenen dades que des de 1555 fins al 1586, any de la seva mort a Hamburg, va treballar com a organista i compositor en dues esglésies de la ciutat.

## Obra

L'any 1566 va publicar la col·lecció de música Opus musicum excellens et novum que conté més de 200 obres de compositors alemanys i holandesos. Tan sols una d'aquestes obras, un Te deum laudamus a 4, va ser composta amb seguretat per ell mateix i de la qual ens ha arribat la primera part. També el 1554 va publicar una col·lecció de corals, la Choralsammlung.
Existeix un Veni in hortum meum a 4 que pot ser seva o del seu net, Jacob Praetorius el Jove.
# Perlesta frisoni

Perlesta frisoni és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Carolina del Nord, Carolina del Sud, Tennessee, Virgínia i Virgínia Occidental, incloent-hi les muntanyes Great Smoky.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Canad. Ent. 38:222.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Banks, 1948. Psyche 55(3):116.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of North Carolina (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Virginia (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2006-09-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:347.
* Stark, 1989. Entomol. Scand. 20(3):274.
* Stark & Armitage Dr., 2004. Ohio Biol. Surv. Bull. New Ser. 14(4):1-1192.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Discover Life (anglès)
# Manel Ribera Firmat

Manel Ribera Firmat (Manresa, 1923 - 7 de novembre de 2009) fou un arquitecte del Bages.
Es va diplomar en urbanisme i llicenciar en arquitectura a la Universitat de Barcelona el 1956 i va ser arquitecte municipal en diversos pobles de la comarca, entre els quals el Pont de Vilomara que el declarà fill adoptiu.
Durant molt de temps va ser un dels pocs arquitectes professionals de Manresa i va produir la majoria de les seves obres entre els anys 50 i 80. Va ser un dels primers arquitectes manresans en transformar la tendència arquitectònica neoclassicista, procedent del modernisme, a una de més moderna en sintonia amb els avenços estètics que s'estaven produint a Barcelona.
Varen ser obra seva l'edifici de Caixa Manresa a la plaça Bonavista i actualment l'edifici més alt del Bages, l'edifici d'oficines de la Cambra de la Propietat, el casal de Santpedor, l'edifici Perramon i l'hotel Pere III entre molts altres projectes, principalment d'habitatges unifamiliars i plurifamiliars.
Era aficionat a la caça i a la cerca de bolets.
També va exercir el càrrec de president de la Cambra de Propietat Urbana de Manresa i el Bages entre 1999 i 2001.

## Referències

* 1 2 redaccióMANRESA. «Mor Manel Ribera Firmat, arquitecte de l'edifici més alt de Manresa», 08-11-2009. [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ «Museu Comarcal de Manresa». Arxivat de l'original el 2023-09-29. [Consulta: 13 setembre 2023].
* 1 2 Galvany, Jordi Capellas Farràs i Ramir Ferrer. «Manel Ribera firmat», 08-12-2009. [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ Pou, El. «Edifici Perramon». [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ «Pere Ribera nuevo presidente de la Cambra de Propietat de Manresa» (en castellà), 30-12-2014. [Consulta: 13 setembre 2023].
# Eliminació de Grieco

L'eliminació de Grieco és una reacció orgànica que descriu la reacció d'eliminació d'un alcohol primari alifàtic a través d'un selenur a un alquè terminal. Porta el nom del químic orgànic estatunidenc Paul Grieco.
L'alcohol reacciona primer amb o-nitrofenilselenocianat i tributilfosfina per formar un selenur mitjançant una substitució nucleòfila en el seleni deficient d'electrons. En el segon pas, el selenur s'oxida amb peròxid d'hidrogen per donar un selenòxid. Aquesta estructura es descompon per formar un alquè mitjançant un mecanisme d'eliminació E$_i$ amb expulsió d'un selenol d'una manera similar a la de l'eliminació de Cope. Aquesta reacció participa en la síntesi de l'anell C de la síntesi de Danishefsky Taxol.

## Referències

* ↑ Grieco, Gilman i Nishizawa, 1976, p. 1458-1486.
* ↑ Sharpless i Young, 1975, p. 947-949.

## Bibliografia

* Grieco, Paul A.; Gilman, Sydney; Nishizawa, Mugio «Organoselenium chemistry. A facile one-step synthesis of alkyl aryl selenides from alcohols» (en anglès). J. Org. Chem., 41(8), 1976. DOI: 10.1021/jo00870a052.
* Sharpless, K. Barry; Young, Michael W. «Olefin synthesis. Rate enhancement of the elimination of alkyl aryl selenoxides by electron-withdrawing substituents» (en anglès). J. Org. Chem., 1975. DOI: 10.1021/jo00895a030.
# Kalakankar

Kalakankar fou un estat tributari protegit, del tipus taluka (equivalent a zamindari) a l'Oudh, avui Uttar Pradesh. Fou també conegut com a Rampur Dharupur. La nissaga governant la va fundar Raja Hom Mull, fill petit de Raja Prithvi Mull de Majhauli a Gorakhpur. Vers 1628 era rajà Tej Singh. La dinastia es va extingir al segle XIX amb Raj Bairi Sal, i la seva vídua va adoptar a Hanwanth Singh o Hanumant Singh que va rebre el títol de rajà del nawab d'Oudh i va morir el 1885. El seu fill Rajkumar Lal Pratap Singh va morir el 1857 a la batalla de Charda i fou el fill d'aquest, Rampal Singh, qui va recollir la successió (1885-1909) però va morir sense fills el 28 de febrer de 1909 i la successió va passar a un parent llunyà, Audesh Singh, el qual va tenir com a successor al seu torn al seu fill Avadesh Singh. El fill d'aquest fou Dinesh Singh que va ocupar diversos càrrecs ministerials a l'Índia, incloent per dues vegades el ministeri d'afers exteriors (1969-1970 i 1973).

## Referències

* ↑ «Genealogia». Arxivat de l'original el 2009-10-27. [Consulta: 8 octubre 2009].
# Jacob Pynas

Jacob Pynas o Jacob Symonsz. Pynas (Haarlem, 1592 - Delft, 1650) fou un pintor barroc neerlandès, de l'Edat d'Or neerlandesa.

## Biografia

D'acord amb Arnold Houbraken, Rembrandt va estudiar amb ell en el seu taller uns pocs mesos després de sis mesos d'aprenentatge amb Pieter Lastman, abans d'obrir el seu propi taller a Leiden.
Segons RKD ell era el germà de Jan Pynas que va viatjar a Itàlia. La seva germana es va casar amb l'artista Jan Tengnagel el 1611. Encara que Jacob és conegut per escenes italianes, aquestes pintures podrien haver estat realitzades d'esbossos portats pel seu germà Jan i no és segur que Jacob fos a Itàlia. Influït per Rembrandt es va convertir en un membre del gremi de Sant Lluc de la ciutad de Delft durant els anys 1632-1639. Va ser el mestre de Bartholomeus Breenbergh.
Els germans Pynas es van agrupar dins del grup d'artistes holandesos nomenats del «Pre-Rembrandtistes». El seu treball està a prop de l'estil del pintor Adam Elsheimer, i no hi ha hagut una història d'atribució indeguda entre els tres, ja que se sap que els germans Pynas signaven les seves obres amb «J. Pynas.»
* Paisatge de muntanya amb Narcís (1628)
* Jupiter i Io (c. 1632)
* Krajina s Kristusom, ki izroča ključe sv. Petru (1640)

## Referències

* ↑ «Jak. Pinas in Rembrandt Biography a De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen», 1718.
* 1 2 3 4 «Jacob Symonsz. Pynas» (en neerlandès). RKD. [Consulta: 8 març 2016].
* ↑ Entry on Pynas Family in the Grove Dictionary of Art at www.artnet.com
* ↑ Kren and Marx, Comments on Landscape with Mercury and Battus at the Web Gallery of Art

## Enllaços externs

* Works at WGA
* Jacob Pynas a PubHist
* Jacob Symonsz. Pynas a Artnet