OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Interlaken (Califòrnia)

Interlaken és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 7.328 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Interlaken tenia 7.328 habitants, 1.684 habitatges, i 1.433 famílies. La densitat de població era de 292,6 habitants/km².
Dels 1.684 habitatges en un 48,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,8% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 14,9% no eren unitats familiars. En el 10,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,3% tenia menys de 18 anys, un 11,7% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 18% de 45 a 60 i un 7,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.875 $ i la renda mediana per família de 50.756 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.644 $ mentre que les dones 26.750 $. La renda per capita de la població era de 13.791 $. Entorn del 6,6% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Interlaken». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Interlaken». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# El meu germà petit

El meu germà petit (francès: Un petit frère) és una pel·lícula dramàtica francesa del 2022 escrita i dirigida per Léonor Serraille, protagonitzada per Annabelle Lengronne, Stéphane Bak, Kenzo Sambin, Ahmed Sylla, Sidy Fofana i Milan Doucansi. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es va estrenar al 75è Festival de Canes el 27 de maig de 2022. Es va estrenar als cinemes a França l'1 de febrer de 2023 a càrrec de Diaphana Distribution. La distribució internacional la gestiona MK2 Films.

## Referències

* ↑ «El meu germà petit». Goita què fan, ara!. [Consulta: 16 febrer 2024].
* ↑ Tartaglione, Nancy. «'Mother And Son' Clip: Previous Camera D'Or Winner Leonor Serraille's Cannes Competition Entry». Deadline Hollywood, 26-05-2022. [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ Keslassy, Elsa. «Cannes Buyers Flock to Leonor Serraille's Competition Film 'Mother and Son' (EXCLUSIVE)». Variety, 28-05-2022. [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ «Un petit frère». Diaphana Distribution. [Consulta: January 18, 2023].
# Clorur de polivinil

El clorur de polivinil o PVC (de l'anglès polyvinyl chloride) és una resina sintètica obtinguda per polimerització del clorur de vinil.
Un dels seus usos més coneguts és el de matèria primera per a fabricar els discos de música i de so en general, principalment durant els anys 50, 60, 70 i 80 del segle xx, coneguts per aquest motiu com a "discs de vinil" o, simplement, vinils.
Avui en dia, més del 50% del PVC fabricat mundialment s'utilitza en construcció. Com a tal, el PVC és barat, durable, i fàcil d'utilitzar. Durant molts anys el PVC ha anat substituint els materials de construcció tradicionals com la fusta, el ciment i els metalls. El PVC és reciclable, i com a tal s'identifica amb el codi "3".

## Problemàtica ambiental

L'ús massiu del PVC en la construcció o com a envàs, per exemple, és controvertit i ha suposat campanyes en contra del moviment ecologista (Greenpeace a nivell internacional, Skamot Verd i altres a nivell català). Entre altres, els seus detractors parlen de l'impacte ambiental negatiu per diversos motius:
* el seu contingut de clor genera dioxines quan se sotmet a la incineració del residu.
* l'ús de clor en el seu procés de fabricació (problemàtica ambiental de la indústria del clor)
* el risc de contaminació dels aliments que envasa amb alguns dels molts additius que aquest plàstic incorpora.
* la dificultat del seu reciclatge.

## Vegeu també

* Acetat de vinil s'utilitza per a produir altres substàncies químiques industrials (com els polímers d'acetat de polivinili els copolímers d'etilè i acetat de vinil)
* Acetat de polivinil (PVAc, cola blanca o cola de fuster) s'obté per la polimerització de l'acetat de vinil. En suspensió aquosa, s'usa com a adhesiu.
* Alcohol de polivinil (PVA) s'obté per hidrolisi de l'acetat de polivinil, no per polimerització del monòmer alcohol de vinil o etenol que és un tautòmer keto-enol poc favorable de l'acetaldehid.
* Akrocard
* Pilota de platja

## Referències

* ↑ «El PVC en la construcción» (en castellà). Asociación Argentina del PVC. [Consulta: 21∕8∕2011].
* 1 2 «5. Combustión del PVC y dioxinas» (en castellà). Asociación Argentina del PVC. [Consulta: 21∕8∕2011].
* ↑ Serra Majem, Lluís; Aranceta Bartrina, Javier. Nutrición y salud pública: métodos, bases científicas y aplicaciones (en castellà). Elsevier España, 2006, p.588. ISBN 8445815288.
* ↑ Seymour, Raimond B.; Carraher, Charles E. Introducción a la química de los polímeros (en castellà). Reverte, 1995, p.570. ISBN 8429179267.

## Enllaços externs

* The European PVC Portal (European Council of Vinyl Manufacturers) Arxivat 2008-09-19 a Wayback Machine.
* PVC, la historia más tóxica jamás contada Arxivat 2008-03-29 a Wayback Machine.
* El proceso Vinyloop® es un proceso de reciclaje mecánico de PVC Arxivat 2009-03-30 a Wayback Machine.
# Cynara

Cynara és un gènere de plantes amb flor de la família de les asteràcies. Cynara inclou algunes plantes molt importants com a font d'aliment, com la carxofera (Cynara scolymus) i el card comú (Cynara cardunculus). Cal esmentar també el card coler (Cynara humilis), card feréstec tradicionalment utilitzat com a aliment pel poble amazic. Les fulles de Cynara tenen importància com a font d'aliment per les erugues d'algunes papallones, com la papallona dels cards, Gymnoscelis rufifasciata i Phlogophora meticulosa.

## Taxonomia

La llista següent pot incloure alguns sinònims:
* Cynara alba
* Cynara algarbiensis
* Cynara auranitica
* Cynara baetica
* Cynara cardunculus - card comú
* Cynara cornigera
* Cynara cyrenaica
* Cynara humilis - card coler
* Cynara hystrix
* Cynara scolymus - carxofera
* Cynara syriaca

## Referències

* Mabberley, D.J. 1987. The Plant Book. A portable dictionary of the higher plants. Cambridge University Press, Cambridge. 706 p. ISBN 0-521-34060-8.
* Robbins, W.W., M. K. Bellue, and W. S. Ball. 1970. Weeds of California. State of California, Dept. of Agriculture. 547 p.

## Enllaços externs

* «Cynara». Flora of North America.
# Cuprotungstita

La cuprotungstita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom de la seva composició química, contenint coure i tungstè (wolframi).

## Característiques

La cuprotungstita és un sulfat de fórmula química Cu₂(WO₄)(OH)₂. Cristal·litza en el sistema tetragonal. Es troba en forma de cristalls bipiramidals, de fins a 30 micres; també en agregats en glòbuls botrioides, incrustacions, petites venes, compacta o massiva. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 4 i 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cuprotungstita pertany a «07.GB - Molibdats, wolframats i niobats, amb anions addicionals i/o H₂O» juntament amb els següents minerals: lindgrenita, szenicsita, UM1999-38-WO:CrV, fil·lotungstita, rankachita, ferrimolibdita, anthoinita, mpororoïta, obradovicita-KCu, mendozavilita-NaFe, paramendozavilita i tancaïta-(Ce).

## Formació i jaciments

És un mineral secundari rar que es troba comunament com el resultat de l'alteració de la scheelita en un entorn ric en coure. Sol trobar-se associada a altres minerals com la scheelita, la stolzita i la raspita. Va ser descoberta l'any 1869 a La Paz, a Baja California Sur (Mèxic).

## Referències

* ↑ «Cuprotungstite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 juliol 2016].
* 1 2 «Cuprotungstite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 14 juliol 2016].
# Cuprostibita

La cuprostibita és un mineral de la classe dels sulfurs. Anomenada el 1969 per C. Sorensen, Evgeny Ivanovich Semenov Semenov, Marianna Sergeevna Bezsmertnaya, i E. B. Khalezova de les arrels llatines de la composició química, cupro- i stibium.

## Classificació

La cuprostibita es troba classificada en el grup 2.AA.20 segons la classificació de Nickel-Strunz (2 per a Sulfurs i sulfosals (sulfurs, selenurs, tel·lururs; arsenurs, antimonurs, bismuturs; sulfarsenits, sulfantimonits, sulfbismutits, etc.); A per a Aliatges i A per Els aliatges de metal·loides amb Cu, Ag, Au; el nombre 20 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 2.4.11.1 (2 per a Sulfurs i 4 per a A$_m$B$_n$X$_p$, amb (m+n):p = 2:1; 11 i 1 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La cuprostibita és un sulfur de fórmula química Cu₂(Sb,Tl). Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.

## Formació i jaciments

S'ha descrit a Europa, Amèrica del Nord i Groenlàndia. En vetes de sienita, sodalita i dolomita mineralitzades.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cuprostibite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Web Mineral.com (anglès)

## Bibliografia

* Arkiv för Kemi, Mineralogi och Geologi: 12B(1): 1-6.
# Cuprosklodowskita

La cuprosklodowskita és un mineral secundari d'urani, per tant radioactiu, de la classe dels silicats. Rep el seu nom de la seva composició i similitud amb l'sklodowskita, sent l'anàleg de coure d'aquesta.

## Propietats

La seva fórmula empírica és Cu(UO₂)₂(HSiO₄)₂·6(H₂O). És de color verd herba a verd fosc, i el seu hàbit cristal·lí és normalment acicular amb cristalls de punta plana. És altament radioactiva.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.AK: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), uranil nesosilicats i polisilicats» juntament amb els següents minerals: soddyita, oursinita, sklodowskita, boltwoodita, kasolita, natroboltwoodita, uranofana-β, uranofana, swamboïta, haiweeïta, metahaiweeïta, ranquilita, weeksita, coutinhoïta, ursilita, magnioursilita, calcioursilita i uranosilita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta el 1933 als dipósits de Kalongwe, a la República Democràtica del Congo, on es presenta en associació amb becquerelita, brochantita, uranofana, kasolita, vandenbrandeïta, liebigita i compreignacita. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina Eureka (La Torre de Cabdella, Pallars Jussà).

## Referències

* ↑ «Cuprosklodowskite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 gener 2014].
* ↑ Castillo-Oliver, Montgarri; Melgarejo, Joan Carles; Torró, Lisard; Villanova-de-Benavent, Cristina; Campeny, Marc; Díaz-Acha, Yael; Amores-Casals, Sandra; Xu, Jingyao; Proenza, Joaquin; Tauler, Esperança «Sandstone-Hosted Uranium Deposits as a Possible Source for Critical Elements: The Eureka Mine Case, Castell-Estaó, Catalonia». Minerals, 10, 1, 30-12-2019, pàg. 34. DOI: doi:10.3390/min10010034.
# Dercil·lides (filòsof)

Dercil·lides (en llatí Dercyllidas, en grec antic Δερκυλλίδας "Derkyllídas") fou un filòsof grec, autor d'una obra voluminosa sobre la filosofia de Plató i també d'un comentari sobre el Timeu (Timaeus), cap dels quals s'ha conservat. Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ 3.Dercyllidas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 994
# Cyrtonyx

Cyrtonyx és un gènere d'ocells de la família dels odontofòrids (Odontophoridae) que habita principalment en zones de bosc mixt, des del sud dels Estats Units fins a Amèrica Central.

## Llistat d'espècies

S'han descrit tres espècies dins aquest gènere:
* colí de Moctezuma (Cyrtonyx montezumae).
* colí ocel·lat (Cyrtonyx ocellatus).
* colí de Sallé (Cyrtonyx sallei).
# DDD

«DDD» té aquests significats:
Pot referir-se a:
* Dosi diària definida
* Diclorodifenildicloroetà
# Goldhil·lita

La goldhil·lita o goldhillita és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

La goldhil·lita és un arsenat de fórmula química Cu₅Zn(AsO₄)₂(OH)₆·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, sent publicada en el mes de maig de 2022. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 88338, i a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 76142.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Gold Hill, situada al districte miner de Gold Hill, dins el comtat de Tooele (Utah, Estats Units). També ha estat descrita a la mina Mammoth, al comtat de San Bernardino (Califòrnia, Estats Units), a la mina Clara (Baden-Württemberg, Alemanya), o a Sanguozhuang (Yunnan, República Popular de la Xina), entre altres indrets.

## Referències

* ↑ «Goldhillite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 abril 2022].
* ↑ Ismagilova, Rezeda M.; Rieck, Branko; Kampf, Anthony R.; Giester, Gerald; Zhitova, Elena S.; Lengauer, Christian L.; Krivovichev, Sergey V.; Zolotarev, Andrey A.; Ciesielczuk, Justyna; Mikhailova, Julia A.; Belakovsky, Dmitry I.; Bocharov, Vladimir N.; Shilovskikh, Vladimir V.; Vlasenko, Natalia S.; Nash, Barbara P.; Adams, Paul M. «Goldhillite, Cu5Zn(AsO4)2(OH)6⋅H2O, a new mineral species, and redefinition of philipsburgite, Cu5Zn[(AsO4)(PO4)](OH)6⋅H2O, as an As–P ordered species». Mineralogical Magazine, 86, 3, 01-06-2022, pàg. 436–446. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2022.36 [Consulta: 2 abril 2023].
# Campionat escandinau de trial

El Campionat escandinau de trial, també conegut com a Campionat nòrdic de trial, és una competició de trial a l'aire lliure reservada a pilots federats en algun dels quatre estats escandinaus. Hi participen, doncs, pilots de Dinamarca, Noruega, Suècia i Finlàndia.
L'edició del 2010 es disputà del 13 al 15 d'agost a Noruega.

## Llista de guanyadors

    A 1 de gener de 2024
| Temporada | Campió | Motocicleta |
| 1966 | Lars Sellman | Husqvarna |
| 1967 | Roland Björk | Bultaco |
| 1968 | Pertti Luhtasuo | Bultaco |
| 1969 | Tuomo Välisalo | Bultaco |
| 1970 | Pertti Luhtasuo | Bultaco |
| 1971 | Benny Sellman | Montesa |
| 1972 | Ulf Karlson | Montesa |
| 1973 | Bo Nilsson | OSSA |
| 1974 | Hans Bengtsson | OSSA |
| 1975 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1976 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1977 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1978 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1979 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1980 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1981 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1982 | Ulf Karlson | Montesa |
| 1983 | Ulf Karlson | Montesa |
| 1984 | Jonny Andersson | Yamaha |
| 1985 | Martin Karlsson | Beta |
| 1986 | Mika Oksanen | Yamaha |
| 1987 | Urban Lindholm | Yamaha |
| 1988 | Tommi Ahvala | Aprilia |
| 1989 | Peter Jahn | Beta |
| 1990 | Peter Jahn | Beta |
| 1991 | Peter Jahn | Beta |
| 1992 | Peter Jahn | Gas Gas |
| 1993 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1994 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1995 | Tommi Ahvala | Fantic |
| 1996 | Jussi Haapanen | Beta |
| 1997 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1998 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1999 - 2000: No disputat |||
| 2001 | Anders Nilsson | Gas Gas |
| 2002 | Tommy Börjesson | Gas Gas |
| 2003 | Jonas Riedel | Gas Gas |
| 2004 | Joachim Hindren | Scorpa |
| 2005 | Joachim Hindren | Scorpa |
| 2006 | Henri Himmanen | Sherco |
| 2007 | Anders Nilsson | Montesa |
| 2008 | Emil Gyllenhammar | Gas Gas |
| 2009 | Emil Gyllenhammar | Gas Gas |
| 2010 | Emil Gyllenhammar | Gas Gas |
| 2011 | Mardon Moi | Beta |
| 2012 | Ib Andersen | Gas Gas |
| 2013 | Eddie Karlsson | JTG |
| 2014 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2015 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2016 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2017 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2018 | Håkon Pedersen | Gas Gas |
| 2019 | Sondre Haga | TRRS |
| 2020-2021: No disputat |||
| 2022 | J.M. Vold Gunvaldsen | TRRS |
| 2023 | J.M. Vold Gunvaldsen | TRRS |

## Estadístiques
### Campions amb més de 3 títols

    A 1 de gener de 2024
| Pilot | Títols |
| Yrjö Vesterinen | 7 |
| Joachim Hindren | 6 |
| Eddie Karlsson | 5 |
| Peter Jahn | 4 |

## Referències

* «Nordic» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 15 octubre 2021].
* ↑ «Nordic Meeting 2009, Quality Airport Hotel Arlanda, 3-4.10.2009» (en anglès). SVEMO.se, 04-10-2009. [Consulta: 15 gener 2011].
# Can Jubany

Can Jubany és una obra del municipi de Cardedeu (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de carrer, entre mitgeres, amb planta baixa i pis, i un altell. La teulada és a dues vessants. Darrere la casa hi ha un petit jardí. L'interior està molt reformat i està habitada. La façana té un portal amb carreus de granit i llinda plana, una porta al costat, perquè una primitiva finestra s'obrí fins al nivell de terra.
Al primer pis hi ha un balcó, amb brancals petits i grans i una llinda plana que porta la inscripció (1747). Al costat hi ha un balcó que en origen era una finestra. Tota la façana és arrebossada de blanc.

## Història

Aquesta casa està situada en ple nucli històric de la vila. És possible que abans hi hagués una altra edificació o que aquesta hagués estat reformada.
L'expansió agrícola i industrial del segle xviii va empènyer la construcció de noves cases, també hi va contribuir l'alta taxa de creixement demogràfic d'aquest segle. A l'augmentar la riquesa va ser possible fer cases més grans i més ben construïdes.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Jubany». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# El Arenal

El Arenal ("L'Arenal" en català) és un municipi de la província d'Àvila que se situa a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Aquest es troba entre el Parc Regional de la Serra de Gredos i la Vall del Tiètar i és, precisament, per aquest motiu que el paisatge natural consta d'una rica fauna i d'una flora pròpia d'un espai protegit. Els rius Arenal i Zarzoso són els que recorren aquest municipi.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1154 | 1109 | 1059 | 1039 | 1068 | 1088 |

## Serveis

L'Arenal ofereix diferents serveis:
* Centre Mèdic l'Arenal.
* Llar d'infants.
* Gimnàs (Centre Polivalent).
* Cementiri.
* Jutjat de Pau/ Registre Civil.
* Punt d'informació cadastral.

## Instal·lacions

Les instal·lacions amb les quals compta el municipi són:
* Camp de Futbol.
* Cementiri.
* Centre Cultural. La fàbrica.
* Dipòsit d'aigua.
* Depuradora.
* Ermita de les Majadas.
* Escoles.
* Frontó.
* Gimnàs.
* Llar d'infants.
* Molí.
* Parcs infantils.
* Piscines municipals.
* Pistes de Futbol - Sala/Tenis (Piscines).
* Punt Net.

## Festes i tradicions

En l'Arenal se celebren festes pròpies com la Carrera Popular (a finals de juliol), les festes d'estiu (segon diumenge d'agost), Nit de Llegendes (en agost), Verge dels Remeis (segon cap de setmana de setembre), Santíssim Crist de l'Expiració (segon cap de setmana d'octubre) i La Moragà (1 de novembre).

## Esports

L'Arenal compta amb diferents associacions i clubs esportius on es treballen l'atletisme, els escacs, el bàsquet, el ciclisme/ Mountain-Bike, el futbol, futbol-sala, frontó, pilota drapaire, petanca, tenis, tenis de taula i senderisme.

## Referències

* ↑ Diputación de Ávila (ed.). «El Arenal, municipio de la provincia de Ávila» (en castellà), 2019. [Consulta: 14 desembre 2020].
# Invisibles (pel·lícula de 2007)

Invisibles és una pel·lícula documental espanyola dirigida per Mariano Barroso, Isabel Coixet, Javier Corcuera Andrino, Fernando León de Aranoa i Wim Wenders el 2007. Va obtenir el Goya a la millor pel·lícula documental en la XXII edició dels Premis Goya, el 2008.

## Argument

Cinc directors homenatgen el vint aniversari de l'ONG Metges sense Fronteres. A través de diverses històries es retrata a persones que viuen enmig de guerres i conviuen amb epidèmies:
* El sueño de Bianca (Mariano Barroso) tracta dels problemes de la població de la República Centreafricana per aconseguir medicaments.
* Cartas a Nora (Isabel Coixet) tracta sobre la malaltia de Chagas, una malaltia infecciosa que afecta milions de pobres a Hispanoamèrica.
* Crímenes invisibles (Wim Wenders) denuncia els casos de violència sexual que pateixen les dones al Congo.
* Buenas noches, Ouma (Fernando León de Aranoa) tracta sobre la situació de milers de nens soldat a Uganda.
* La voz de las piedras (Javier Corcuera Andrino) planteja una història d'una família de desplaçats a Colòmbia a causa del conflicte entre l'exèrcit i la guerrilla.
Aquest projecte solidari neix amb el segell de Javier Bardem com a productor. Per a commemorar les dues dècades de treball de Metges sense Fronteres es va voler fer un homenatge als seus cooperants, però també a les persones que reben la seva ajuda. Persones "invisibles" que tenen una història i que troben, en aquest documental, una manera d'expressar-se.

## Premis i nominacions

* Goya a la millor pel·lícula documental (2008)
* Premis Cinematogràfics José María Forqué (2008) Premi Egeda.

## Referències

* ↑ Invisibles al web de
* ↑ El documental Invisibles llega a los cines, al web de Metges sense Fronteres
* ↑ Cinco historias, una sola mirada, El País, 9 de març de 2007
* ↑ Invisibles al web dels Premis Goya
* ↑ Premis José María Forquè 2008
# Iola (Kansas)

Iola és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2006 tenia 2.966 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Iola tenia 6.302 habitants, 2.590 habitatges, i 1.590 famílies. La densitat de població era de 578 habitants/km².
Dels 2.590 habitatges en un 29,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,3% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 38,6% no eren unitats familiars. En el 33,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 12,2% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 18,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.219$ i la renda mediana per família de 37.795$. Els homes tenien una renda mediana de 26.407$ mentre que les dones 19.407$. La renda per capita de la població era de 14.741$. Entorn del 14% de les famílies i el 18,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Iola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Iola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari