OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carmen Sentandreu Gimeno

María Carmen Sentadreu Gimeno fou professora d'ensenyament mitjà a Melilla i València i becària i col·laboradora del Servei d'Investigació Prehistòrica de la Diputació de València des de l'any 1955. Va col·laborar amb els arqueòlegs i directors del Museu de Prehistòria de València Domingo Fletcher i Enrique Pla Ballester en el projecte del Repertorio de Bibliografía Arqueoóogica Valenciana, vol. III, de l'any 60, i va publicar materials del museu com els de la "Necròpoli romana de Els Foies (Manuel, València)" en la revista Archivo de Prehistoria Levantina (APL), vol. XI, en 1966, “La estátera romana de Vélez Blanco" en el APL, vol. VIII en 1959, o “Les troballes arqueològiques en el llit del riu Turia” també en el APL, vol. IX, 1961. En eixes dècades s'aprecia com era de reduït el nombre de dones arqueòlogues, fins i tot en les visites d'especialistes que acudeixen al museu per a estudiar els seus fons.

## Referències

* ↑ Gracia y Fullola, 2006.
* ↑ Bonet et al, 2006, p. 332.

## Bibliografia

* Bonet Rosado, Helena «Mujeres en el Museo de Prehistoria de Valencia». Saguntum-PLAV, EXTRA 15, 2014, pàg. 105-112. Arxivat de l'original el 2023-06-16 [Consulta: 8 març 2016].
* Bonet Rosado, Helena. Excavar a principis del segle XX - Arqueologia en blanc i negre. València: Diputació de València, 2006, p. 67-82. ISBN 84-7795-439-9.
# Ingoldingen

Ingoldingen és un municipi del districte de Biberach, al sud de l'estat federat de Baden-Württemberg, Alemanya. Es troba a uns nou quilòmetres al sud-oest de Biberach an der Riß, capital del districte.
# Degollatge

El degollatge (de degollar, "separar el cap de la peça principal') designa la fabricació de peces de revolució (cargols, eixos, bulons, puntes de tornavisos…) a partir de la mecanització de material en barra o en rotllo per arrencament de ferritja, mitjançant una eina de tall i per una fabricació en sèrie.
Aquest terme prové del mot francès “Décolletage” i fa referència a l'operació final de tall de la peça, ja que el material se separa de la barra principal. El seu origen es troba a la Suïssa francòfona, on hi té una gran implantació.
La indústria del degollatge permet la fabricació de nombroses peces mecanitzades de mida petita i mitjana que es lliuren arreu del món. Aquestes peces tenen múltiples aplicacions en diversos sectors, com per exemple l'automoció, l'aeronàutic, l'agrícola, el mèdic, la seguretat o la instrumentació, així com qualsevol altre sector que requereixi peces de qualitat, precisió i alta dificultat tècnica.

## El torn automàtic

El degollatge es duu a terme en torns automàtics. Els torns automàtics poden ser controlats per lleves o, més recentment, per control numèric (CNC).
Indistintament de si parlem de màquines controlades per lleves o CNC, podem trobar-nos amb torns de capçal mòbil (el desplaçament axial el realitza el capçal i compten amb una lluneta o canó de guiat), de capçal fix (el desplaçament axial el realitzen les eines) o multi-fusos (compten amb diverses posicions de treball, generalment 6 o 8, que mecanitzen diverses peces simultàniament, dividint el temps de mecanitzat).
En degollatge el rang de diàmetres de la peça està comprès entre els 0,1 mil·límetres i els 38 mil·límetres aproximadament. Per sobre d'aquest rang la forma de treball és molt diferent. Les precisions a les quals es pot arribar son de 0,01 mil·límetres (1 centèsima de mil·límetre) i fins i tot menys.

## Operacions típiques

L'operació que defineix el degollatge és el serrar o segat de la peça, que consisteix en el tall o separació de la peça de la barra mitjançant una eina denominada segador.
Prèviament s'han pogut realitzar operacions de cilindratge, trepat, roscat, fresat, brotxatge, etc.

## Aplicació

El degollatge és un sector subcontractista. Les seves peces van sempre a parar a altres sectors entre els quals destaquen:
* l'automòbil
* la racoreria
* Eines manuals
* Implants dentals i pròtesis mèdiques
* la rellotgeria
* l'aeronàutica
* defensa

## Implantació

França i Suïssa són dos dels líders mundials en degollatge.

## Enllaços externs

* El futur del mecanitzat i el decoletaje aquí i ara
* Musée du Tour Automatique et d'Histoire de Moutier
* Què és el mecanitzat?
# Amen

«Amen» té aquests significats:
* Amén, interjecció litúrgica que significa 'així sigui'
* Amon, divinitat egípcia
# Miquel I de Portugal

Miquel I de Portugal dit l'Usurpador o el Tradicionalista (Lisboa, 1802 - Karlsruhe, el 14 de novembre de 1866.1866) fou infant de Portugal, regent del Regne (1827-1828) i rei de Portugal (1828-1834).

## Família

* Maria Assumpció de Bragança (1831-1910).
* Maria de Jesús de Bragança (1834-n/d).
Fill del rei Joan VI de Portugal i la seva esposa Carlota Joaquima d'Espanya. Fou germà petit de Pere I del Brasil i IV de Portugal i era net per línia materna del també rei Carles IV d'Espanya. Es casà a Kleinheubach (Alemanya) el 24 de setembre de 1851 amb la princesa Adelaida de Löwenstein-Wertheim-Rosenberg. D'aquesta unió nasqueren:
* Maria de les Neus de Bragança (1852-1941), casada el 1871 amb l'infant Alfons de Borbó
* Miquel de Bragança (1853-1927). Es casà en primeres núpcies amb la princesa Elisabet de Thurn und Taxis i en segones núpcies amb la princesa Maria Teresa de Löwenstein-Wertheim-Rosenberg.
* Maria Teresa de Bragança (1855-1944), casada el 1873 amb l'arxiduc Carles Lluís d'Àustria
* Maria Josepa de Bragança (1857-1943), casada el 1874 amb el duc Carles Teodor de Baviera.
* Aldegundes de Bragança (1858-1956), casada el 1876 amb Enric de Borbó-Parma, comte de Bardi.
* Maria Anna de Bragança (1861-1942), casada el 1893 amb el Gran duc Guillem IV de Luxemburg.
* Maria Antónia de Bragança (1862-1959), casada el 1884 amb Robert I de Parma

## Usurpació del tron

Miquel era un admirador del règim de Metternich a Àustria i un fervorós conservador. Va liderar dues revolucions contra el seu pare a la dècada de 1820, guanyant-se una sentència que el va portar a l'exili. En 1826 es va prometre amb la seva neboda, la infanta Maria II de Portugal. Aquesta per la seva minoria d'edat el va nomenar regent el 3 de juliol de 1827, per acabar usurpant-li el tron el 23 de juny de 1828, abolint la Constitució establerta pel seu germà Pere IV. Les Corts Portugueses van acabar nomenant-lo rei l'11 d'agost del mateix any.
Miquel va intentar aconseguir ajuda internacional pel seu règim, però el govern del duc de Wellington al Regne Unit va ser destituït el 1830, just abans que concedissin el reconeixement oficial a Miquel com a monarca. El 1831, el seu germà Pere I va abdicar del tron del Brasil i va partir vers el continent europeu per ajudar a la seva filla a recuperar el tron en virtut del seu nomenament vitalici de Regent del Regne i duc de Bragança. Així, va ocupar les illes Açores d'on va llançar diversos atacs navals contra Portugal. Després de tres anys de Guerra Civil, Miquel I es va veure obligat a abdicar el 26 de maig de 1834 en la Capitulació d'Évora Monte i fou expulsat del Regne. Miquel de Portugal a partir de 1851 visqué a Alemanya, on va morir.
# Institut Nacional de Recerca i Tecnologia Agrària i Alimentària

El Institut Nacional de Recerca i Tecnologia Agrària i Alimentària (INIA) és un organisme públic d'investigació espanyol, pertanyent a la Secretaria General de Coordinació de Política Científica del Ministeri de Ciència, Innovació i Universitats, neix de la unió en 1971 del Institut Nacional de Recerques Agronòmiques, l'Institut Forestal de Recerques i Experiències i el Patronat de Biologia Animal.
L'institut està dedicat a la Recerca, Desenvolupament i Innovació (R+D+i) en matèria agrícola, ramadera, alimentària, forestal i mitjà ambiental.
L'INIA compta amb quatre centres propis, una Instal·lació d'alta seguretat biològica del CISA (Centre de Recerca en Sanitat Animal) reconeguda internacionalment, sis departaments de recerca i quatre centres que comparteixen amb altres institucions. En 2016 tenia una plantilla de 830 treballadors.

## Referències

* ↑ REIAL DECRET 1951/2000, d'1 de desembre
* ↑ Más de 300 trabajadores del INIA denuncian su situación “dramática”, El País, 9 d'abril de 2018

## Enllaços externs

* web de l'INIA Arxivat 2018-08-07 a Wayback Machine.
# Campbell (Nebraska)

Campbell és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 387 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Campbell tenia 387 habitants, 151 habitatges, i 101 famílies. La densitat de població era de 415,1 habitants per km².
Dels 151 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 29,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,4% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 20,7% entre 25 i 44, un 15,8% de 45 a 60 i un 34,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.000 $ i la renda mediana per família de 33.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.917 $ mentre que les dones 16.750 $. La renda per capita de la població era de 13.594 $. Aproximadament el 7,4% de les famílies i el 13,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Campbell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Campbell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tassoultante

Tassoultante (en àrab تسلطانت, Tasulṭānt; en amazic ⵜⴰⵙⵍⵟⴰⵏⵜ) és una comuna rural de la prefectura de Marràqueix, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 71.172 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Pandèmia de COVID-19 a Mònaco

L'arribada de la pandèmia per coronavirus de 2019-2020 a Mònaco es va confirmar el 29 de febrer de 2020.
Tot i un segon cas el 12 de març l'epidèmia va agafar més embranzida al penyal dos dies després. El Covid-19 ha afectat certes personalitats rellevants del país com ara el Ministre d'Estat, Serge Telle, que va confirmar la seva infecció el 16 de març, i tres dies després el mateix príncep Albert II.
En data del 19 d'abril, el principat comptava 94 casos confirmats, 22 persones guarides i 3 víctimes mortals.

## Cronologia

El 29 de febrer, el govern monegasc va anunciar el primer cas confirmat de Covid-19 al país, un home que havia estat admès al Centre Hospitalari Princesa Grace i posteriorment transferit a l'Hospital Universitari de Niça.
El segon cas no va aparéixer abans la primera meitat del mes següent, el dia 12. El 14 de març, quan es va tenir notícia d'una tercera persona contagiada, el govern ordenà el tancament de les escoles, de les guarderies, dels gimnasis, dels parcs i dels monuments.
El 15 de març el nombre de persones infectades pel virus va progressar més ràpidament i arribà aleshores a set. L'endemà, Serge Telle, el cap de govern del Mònaco esdevingué el primer cap d'estat a resultar positiu per la COVID-19.
El 28 de març s'enregistrà la primera víctima mortal del petit país, una octogenària no-resident que havia estat admesa en reanimació tres dies abans al Centre Hospitalari Princesa Grace.

## Dades estadístiques

Evolució del nombre de persones infectades amb COVID-19 a Mònaco

## Referències

* ↑ Bulant, Jeanne. «Coronavirus: un premier cas de contamination détecté à Monaco et transféré au CHU de Nice» (en francès), 29-02-2020.
* ↑ «Closure of Crèches and Schools in Monaco and Increasing Prudent Restrictions Due To Coronavirus» (en anglès), 14-03-2020. [Consulta: 18 març 2020].
* ↑ ; Mendonça, Duarte«Monaco's state minister tests positive for coronavirus», 16-03-2020. [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ «Coronavirus: un premier décès enregistré ce samedi à Monaco», 28-03-2020. [Consulta: 29 març 2020].
COVID-19 i la Pandèmia de COVID-19 :
Als Països Catalans :
Salut :
# Mariana de Rebolledo y Ponce de León

Mariana Rebolledo y Ponce de León (Madrid, 1594-Sogorb, 4 de febrer de 1658), de nom religiós Mariana de San Pascual, va ser una religiosa castellana.
Nascuda a Madrid el 1594 en el si d'una família noble, filla d'Álvaro de Rebolledo i de Mariana Ponce de León. Serví com a cambrera de Caterina d'Aragó-Cardona-Córdoba, duquessa de Sogorb, ciutat on es va instal·lar Rebolledo i tingué contacte amb les religioses recol·lectes de Sant Agustí. Sentint la vocació religiosa, hom afirma que Rebolledo sentí molta admiració per les monges i els suplicà que la deixessin instal·lar-se al convent per fer vida com elles. Va deixar el càrrec de cambrera i va ingressar al convent amb el beneplàcit dels seus senyors. El 4 de juliol de 1622 professà en el convent, on va destacar per les seves virtuts. Al final de la seva vida, durant més de dos anys, va patir una important paràlisi física que li va afectar totes les parts del cos, a més de patir nombrosos tremolors, raó per la qual en van haver de tenir cura les germanes del convent fins a la seva mort, el 4 de febrer de 1658, als 64 anys.

## Referències

* 1 2 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencas y artes (en castellà). Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1791, p. 74-75.
* 1 2 Castellanos de Losada, Basilio Sebastián (Dir.). Biografía eclesiástica completa (en castellà). Madrid: Imprenta de D. Alejandro Gómez Fuentenebro, 1864, p. 1029.
* ↑ Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 549.
# Petroni Sabí

Petroni Sabí (en llatí Petronius Sabinus) va ser un romà probablement del poble dels Sabins, que va viure en temps de Tarquini el Superb. La gens Petrònia, una família d'origen plebeu, deia que descendien d'aquest Petroni.
Es diu que va obtenir de Mani Tul·li Llong (Dionís d'Halicarnàs diu que de Marc Atili) els Llibres sibil·lins, i en va fer una còpia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 215.
# Casa López i Soler

La casa López i Soler, coneguda com la Casa del Notari, és un edifici d'habitatges d'Amposta inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici d'habitatges de planta rectangular. Consta de planta baixa i tres pisos, més un altre a la part posterior superior. De coberta plana.
L'element distintiu és la façana, organitzada perfectament en funció d'un eix de simetria central i de tres registres horitzontals, els dos primers bastant unitaris, mentre que el tercer és notablement diferent, ja que fou construït més tard i amb diferent material (maó). El primer registre comprèn la planta baixa i l'entresòl, amb dues franges verticals amb porta i petit balcó, amb basament esculturat, i balcó del mateix tipus i una finestra baixa a l'altra part, amb notable reixat de línies rectes i corbes. Entre aquestes franges i als seus extrems hi ha unes bandes horitzontals enfonsades i amb esgrafiats. Com emmarcament superior dels petits balcons hi ha unes grans mènsules esculturades que serveixen de basament del gran balcó que domina horitzontalment tot el segon registre, i que té voluminosos emmarcaments superiors, continuant les bandes esgrafiades. El tercer registre presenta dues seccions, una amb tres finestres geminades: sis obertures amb arc de quasi mig punt i columnes de voluminosos capitells fets de flors; i l'altra secció correspon a la barana, també amb esgrafiats i elements verticals procedents de la secció inferior.

## Referències

* ↑ Casa López Soler o Casa del Notari, a Turisme d'Amposta
* 1 2 «Casa López i Soler». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Ignasiana BTT

La Ignasiana BTT és un itinerari per ser seguit en BTT, ja sia Gravel o Ebike, autoguiat amb GPS d'aproximadamentt 115 quilòmetres seguint les quatre darreres etapes del Camí Ignasià. Des de l'any 2021 té lloc una marxa amb BTT que ressegueix aquest itinerari.
L'itinerari de la marxa amb BTT travessa les comarques de l'Urgell, la Segarra, l'Anoia i el Bages, amb inici al municipi de Verdú i amb arribada a Manresa, passant per Cervera, Igualada i la falda de Montserrat. El trac permet seguir el recorregut del Camí Ignasià adequat per a bicicleta de muntanya, ja sigui de Gravel o Ebike, evitant trams de carretera o zones perilloses per als ciclistes. L'any 2021 es començà a organitzar-se la marxa que segueix la ruta de la modalitat llarga, de 115 km, que acumula 2.158 metres de desnivell positiu i 2.371 metres de desnivell negatiu es pot completar en un sol dia si s'està avesat a anar amb bicicleta i a fer llargs recorreguts. Aquesta marxa, no competitiva, amb una dificultat mitjana-alta, està ideada per fer-se amb un sistema de navegació GPS.
El recorregut, que comença a Verdú, passa per Cervera, Montmaneu, Igualada, Sant Pau de la Guàrdia, Marganell, la falda de Montserrat, i finalitza a Manresa, a les portes de la Cova de Sant Ignasi, on Ignasi de Loiola, el 1422, fa més de 500 anys, arribava després de deixar enrere el seu passat militar, caminant cap a una nova opció de vida.
L'any 2022 es va incorporar una modalitat de 50 km, amb sortida des d'Igualada i arribada a Manresa, amb 1.060 metres de desnivell positiu i 1.169 metres de desnivell negatiu. El 2023 s'incorpora, amés, una tercera modalitat de 24 km, amb el recorregut circular Manresa-Castellgalí-Manresa, i amb un desnivell d'uns 300 metres aproximadament, tant de pujada com de baixada.

## Referències

* 1 2 «La Ignasiana BTT continua creixent amb un 53% més d’inscripcions i un 65% de participants vinguts de fora de Manresa». Regió7, 02·10·2023 [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ «Ignasiana BTT». Ajuntament del Bruc, 2021. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ «Més de 160 ciclistes van participar aquest dissabte a la segona edició de la Ignasiana BTT». Canal Taronja, 28-09-2022 [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ «Èxit de participació a la segona edició de l'Ignasiana BTT entre Verdú i Manresa». Companyia de Jesús de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ «Comencen les inscripcions per a la 3a Ignasiana BTT. L'edició 2023 serà el dissabte 23 de setembre i enguany comptarà amb una tercera modalitat circular de 24 quilòmetres, adreçada al públic familiar». Nació Digital, 08-05-2023 [Consulta: 11 desembre 2023].
# Calistoga

Calistoga és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 5.190 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Calistoga tenia 5.190 habitants, 2.042 habitatges, i 1.243 famílies. La densitat de població era de 770,7 habitants per km².
Dels 2.042 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,2% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 39,1% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 19,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.454 $ i la renda mediana per família de 44.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.344 $ mentre que les dones 29.844 $. La renda per capita de la població era de 21.134 $. Entorn del 5,2% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Calistoga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Calistoga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Tastavinsaure

El tastavinsaure (Tastavinsaurus) és un gènere de dinosaure sauròpode pertanyent als Titanosauriformes. Està basat en un esquelet parcial del Cretaci Inferior trobat a prop del riu Tastavins a Pena-roja (Matarranya), d'aquí el seu nom. L'espècie tipus és el Tastavinsaurus sanzi, anomenat en honor del paleontòleg José Luis Sanz. El 29 de febrer de 2012 va transcendir la troballa d'un segon exemplar a El Castellar (Aragó).

## Referències

* ↑ Canudo, José I.; Royo-Torres, Rafael; and Cuenca-Bescós, Gloria «A new sauropod: Tastavinsaurus sanzi gen. et sp. nov. from the Early Cretaceous (Aptian) of Spain» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 28, 3, 2008, pàg. 712-731.
* ↑ «Troban un nuevo Tastavinsaurio» (en aragonès). Arredol, 2012. Arxivat de l'original el 2016-03-04 [Consulta: 29 febrer 2012].
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Andrey Gugnin

Andrey Gugnin (Moscou (Rússia), 3 de maig, 1987), és un pianista rus que ha tingut èxit tant a Gran Bretanya com als Estats Units, gravant per als segells Hyperion i Steinway & Sons. Ha guanyat premis com a pianista solista i com a música de cambra.

## Enregistraments

* Scriabin Complete Mazurkas: Segell Hypérion, octubre de 2020: St Silas the Martyr, Kentish Town, Londres, Regne Unit.
* Homenatge a Godowsky. Segell Hypérion.
* Dedication to vera Gornostayeva: En directe des del Zaryadye Hall (Moscou)
* Xostakóvitx 24 preludis Op. 34 -Piano Sonates Op. 12 & 61: Hyperion Records Recording details: September 2018.
* Schubert / Enescu / Brahms: Gravació en directe al Gallagher Concert Hall de la Universitat de Waikato junt la violinista Ioana Cristina Goicea.
* Liszt transcendental Estudis: Piano classics.
* Zaseratsky 24 Preludis i Fugues: Segell Melodya.
* Xostakóvitx: Piano Concerts nums. 1 i 2: amb l'Orquestra de Cambra de Moscou dirigida per Constantine Orbelian.
* Rurh Festival 2015: En directe del festival.
* IDUO: amb el pianista Vadym Kholodenko, interpretant; Rackmaninov, Ravel Debussy, etc.
* Pictures: interpretant; Jacques Ibert, Modest Mussorgsky, i Arno Babadjanian.

## Referències

* 1 2 https://www.allmusic.com/artist/andrey-gugnin-mn0002230562#biography
* ↑ https://www.mariinsky.ru/en/company/orchestra/piano/gugnin/
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 https://gugnin.com/discography

## Enllaços externs

* https://gugnin.com/biography — official website
# Micromemòria ROM

La micromemòria ROM és un tipus de memòria no volàtil que es pot utilitzar per emmagatzemar informació de forma permanent en un dispositiu electrònic. Aquesta informació no es pot modificar ni esborrar una vegada que s'ha escrit, cosa que la converteix en ideal per emmagatzemar els programes i dades que es fan servir per iniciar i operar un dispositiu. La ROM és una part important del sistema operatiu d'un dispositiu i es fa servir per carregar els programes que s'utilitzen per fer-lo funcionar.

## Referències

* ↑ Funciones de la UC Arxivat 2017-03-29 a Wayback Machine., Estructura de Computadores, Universitat de Castella la Manxa
* ↑ Rayces, Felice. «Qué es la memoria ROM y para qué sirve > Tecnología 【 2022 】» (en castellà), 15-01-2020. [Consulta: 25 desembre 2022].