# Gomeres

Els gomeres, en singular gomera o gumera o gomara (amazic: ⵉⵖⵎⴰⵔⵏ, iƔmarn, sing. ⵖⵓⵎⴰⵔⴰ, Ɣumara; àrab: غمارة, ḡumāra) són una tribu amaziga masmuda. Llur territori se situa entre els rius Oued-Laou i Ouringa. Lleó l'Africà els anomena gomeres i els geògrafs àrabs Ghumara. El seu ancestre seria Ghumar fill de Masmud o de Mestaf, segons les tradicions.

## Història

Les tribus amazigues habitaven la zona en temps dels romans. El seu nom ja és esmentat com habitants de la zona a l'arribada de l'islam, quan foren vençuts per Mussa ibn Nussayr i es van convertir; però al segle següent van adoptar les doctrines kharigita i van donar suport a la rebel·lió de Maysara.
Els gomeres orientals van quedar inclosos al segle viii al regne de Nakur dels Banu Salih o salíhides, al qual van pertànyer fins a la seva desaparició al segle x. Un cap gomera, Sogguen va intentar usurpar el poder a l'emirat el 761.
Els gomeres orientals depenien dels idríssides i quan el regne fou repartit van quedar als territoris corresponents a Umar ibn Idris i després als seus descendents. Encara després que els idríssides perdessin Fes enfront dels fatimites, van romandre lleials a la dinastia fins al final. Eliminada la branca dinàstica el 877 van reconèixer després els emirs i més tard califes omeies de Còrdova. A la desaparició del califat el 1012 es van sotmetre als hammudites que dominaven Ceuta, fins a la invasió dels almoràvits. El 1146 es van fer almohades i van ajudar a Abd al-Mumin a ocupar Ceuta. Aviat però, els gomeres es van revoltar i el 1166/1167 el califa Abu-Yaqub va haver de sufocar una revolta gomera dirigida per Saba ibn Managhfad que fou derrotat i mort; el govern de Ceuta fou confiat a un germà del califa amb autoritat sobre tot el Rif.
Els gomeres foren uns constants rebels; van donar suport al profeta Ha Mim i encara més tard al profeta Àssim ibn Jamil al-Yazdajumí. El 1228 van estar al costat de la revolta d'Abu-t-Tawajin que es declarava mag i profeta.
Els marínides els van voler sotmetre però només ho van aconseguir mercès a les divisions que van ocasionar els soffs. No obstant van seguir participant en revoltes i ajudant a prínceps rebels. Després del segle XV el seu nom con entitat ja no s'esmenta (excepte Lleó l'Africà el segle xvi) però el nom persisteix en una tribu del grup Jabala.

## Famílies

Estaven dividits en famílies entre les quals les principals eren:
* Banu Humayd
* Matiwwa
* Ighsawa o Ghzawa
* Madjikasa
Alguns dels nom encara es conserven en tribus del Rif.

## Territori

Els seus dominis abraçaven un territori entre Tànger i la plana del Magreb i per la costa atlàntica arribaven a la costa entre Asila i Anfa tocant al límit dels territoris dels Barghawata. Al-Bakrí exclou d'aquests dominis les regions entorn de Tànger i Ceuta i diu que a l'est arribaven fins a Nakur i a l'oest fins a Karushat.

## Llengua

Malgrat el fort procés d'arabització dels grups masmuda durant els segles IX i XIV encara uns 100.000 d'ells parlen l'amazic ghomari.És una parla masmudiana pròxima a les parles de l'Atlas i a la dels Sanhaja de Srayr, i és difícilment comprensible als parlants rifenys.

## Composició tribal

La confederació dels Gomeres és constituïda per 9 tribus:
* Beni Bouzra (majoritàriament amazigòfona)
* Beni Grir (arabòfona)
* Beni Khaled (arabòfona)
* Beni Mansour (parcialment amazigòfona)
* Beni Rezin (arabòfona)
* Beni Selman (arabòfona)
* Beni Smih (arabòfona)
* Beni Ziat (arabòfona)
* Beni Zjil (arabòfona)

## Referències

* 1 2 3 G. Camps et J. Vignet-Zunz, « Ghomâra », Encyclopédie berbère, vol.20, 1998, pp. 3110-3119
* ↑ A. Zouggari & J. Vignet-Zunz, "Jbala: Histoire et société", Sciences Humaines, 1991, p.463
* ↑ S. Lévy, « Problématique historique du processus d'arabisation au Maroc: pour une histoire linguistique du Maroc », Peuplement et arabisation au Maghreb occidental: dialectologie et histoire, 1998, pp. 11-26
* ↑ (castellà) P. Behnstedt, « La frontera entre el bereber y el árabe en el Rif »,Estudios de dialectología norteafricana y andalusí vol. 6, 2002, pp. 7-18
* ↑ G. S. Colin, « Le parler berbère des Ghomara », Hesperis vol.9, 1929, pp. 43-58
* ↑ J. el-Hannouche, Ghomara Berber: A Brief Grammatical Survey, University of Leinden, 2008

## Bibliografia

* Al-Bakri, Description de l'Afrique septentrionale, traduït per Slane.
* G. Camps & J. Vignet-Zunz, « Ghomâra », Encyclopédie berbère, vol.20, 1998, pp. 3110-3119
* Jamal el Hannouche, "Arabic influence in Ghomara Berber", Leiden University, 2010.
* Jamal el Hannouche, "Ghomara Berber, a brief grammatical survey", Leiden University, 2008.
* Peter Behnstedt, "La frontera entre el bereber y el árabe en el Rif Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine.", Estudios de dialectología norteafricana y andalusí vol. 6, 2002.
* Georges Séraphin Colin, "Le parler berbère des Ghomara", Hesperis 9, 1929, pp. 43-58.