OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pemberville

Pemberville és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.365 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pemberville tenia 1.365 habitants, 541 habitatges, i 374 famílies. La densitat de població era de 474,8 habitants per km².
Dels 541 habitatges en un 34,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,3% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 30,7% no eren unitats familiars. En el 27,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.938 $ i la renda mediana per família de 57.361 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.050 $ mentre que les dones 26.944 $. La renda per capita de la població era de 20.248 $. Aproximadament el 2,1% de les famílies i el 3,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pemberville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pemberville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Pemba Dorje

Pemba Dorje és un Xerpa del Nepal que ha pujat diverses vegades a l'Everest. És conegut per tenir el rècord d'ascensió més ràpida a l'Everest, aconseguit el 21 de maig del 2004, amb 8h i 10 min i confirmat pel ministeri de turisme nepalí. Anteriorment havia pujat amb 12 hores i 45 minuts el 2003, però tres dies més tard Lakpa Gelu havia establert un nou rècord de 10 hores 56 minuts. Pemba Dorje havia reclamat el resultat, pensant que era fals, però el govern nepalès va declarar que era vàlid.

## Referències

* ↑ «Sherpa sets record Everest time». BBC News, 21-05-2004.
* ↑ «Everest speed record ruling». BBC News, 31-07-2003.
# Pere Güell i Garriga

Pere Güell i Garriga (Vilafranca del Penedès 1925? - 10 de desembre de 2020) fou un educador social català, fundador i capdavanter, juntament amb la seva esposa Carolina Olivella Ferrari, del Servei de Colònies de Vacances de Càritas i de la gestió i conservació de diverses cases de colònies del Penedès. Va fomentar la construcció de la Casa de Colònies Artur Martorell de Calafell, la primera de nova planta de Catalunya, que també va administrar durant molts anys juntament amb la seva esposa. El 1994 va rebre la Creu de Sant Jordi, en reconeixement pels més de quaranta anys de dedicació a la promoció de les colònies infantils a Catalunya i al foment i a la difusió de valors cívics i nacionals entre el jovent. Paral·lelament, també va ser organista de la basílica de Santa Maria i va compondre diverses obres per a cant i orgue.

## Obres

* Amb els joves, fent país (1994)

## Referències

* ↑ Catàleg de llibres de l'UAB
* ↑ «Pere Güell i Garriga», 03-05-1994. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «Mor Pere Güell, antic organista de Santa Maria a Vilafranca i fundador de la primera casa de colònies de Catalunya». La Fura, 14-12-2020.
* ↑ Dalmau, Àngels «Acompanyar la litúrgia amb l'orgue és una experiència espiritual». El 3 de Vuit, 13-07-2007, pàg. 28.
* ↑ «Homenatge a Pere Güell», 05-06-2019. [Consulta: 11 gener 2023].
# Pere Guasch Guasch

Pere Guasch Guasch (Santa Eulària des Riu, 1929) és un polític i empresari eivissenc, també conegut com a Pere de S'Argentera diputat al Parlament de les Illes Balears en la II Legislatura.
Durant els anys 1960 es dedicà al negoci de l'hostaleria. Militant d'Alianza Popular, a les eleccions municipals espanyoles de 1979 i 1983 fou escollit regidor i tinent d'alcalde de Santa Eulària des Riu. Durant el seu mandat desenvolupà polítiques a favor de la tercera edat i la fundació d'escoles, i fundà una biblioteca municipal i una oficina de turisme.
Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1987, i fins a 1991 fou nomenat conseller d'agricultura del Consell Insular d'Eivissa i Formentera. Durant el seu mandat es va construir la depuradora d'Es Novells i la finca d'agricultura experimental de can Marines.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Pere Guasch Guasch
# Piula australàsica

La piula australàsica (Anthus novaeseelandiae) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies d'Austràlia, Nova Guinea i Nova Zelanda.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional, versió 11.1, 2021 es tracta en realitat de dues espècie diferents:
* Anthus novaeseelandiae (sensu stricto) - Piula de Nova Zelanda.
* Anthus australis Vieillot, 1818 - Piula australiana.

## Referències

* ↑ «Piula australàsica». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
# Piermario Morosini

Piermario Morosini (Bèrgam, 5 de juliol, 1986 – Pescara, 14 d'abril, 2012) fou un futbolista italià que jugava amb l'equip Livorno en la posició de migcampista.
Morosini va ser internacional en totes les categories inferiors de la selecció italiana. Amb la selecció sub-21 va disputar un total de 19 partits, inclosa l'Eurocopa Sub-21 de 2009 celebrada a Suècia.
Morosini va morir el 14 d'abril de 2012, mentre el Livorno disputava un partit contra l'equip Delfino Pescara 1936, de la Serie B de la Lliga italiana de futbol. Al minut 31 del partit, Morosini es va trobar malament i va caure sobre la gespa. En el propi estadi li van practicar un massatge cardíac amb un desfibril·lador, i posteriorment va ser traslladat en ambulància a l'Hospital Civil de Pescara. A l'hospital no va poder ser reanimat i una hora després de la seva arribada va morir.

## Referències

* ↑ El Mundo Deportivo. «Mor Piermario Morosini (Livorno) en ple partit», 14-04-2012.
# Maltebrunia

Maltebrunia és un gènere de plantes de la família de les poàcies. És originària de Gabon, Tanzània i Madagascar.

## Taxonomia

* Maltebrunia gabonensis C.E.Hubb, 1962
* Maltebrunia leersioides Kunth, 1830
* Maltebrunia maroana
* Maltebrunia petiolata
* Maltebrunia prehensilis
* Maltebrunia schliebenii C.E.Hubb, 1962

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 9 març 2010].

## Enllaços externs

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. (2006 d'ara endavant). Maltebrunia. En: GrassBase - The Online World Grass Flora. (consultat el 9 de març de 2010)
# Marcos García Fernández

Marcos García Fernández (San Martín de Valdeiglesias, 4 de desembre de 1986) és un ciclista espanyol professional des del 2009 i actualment a l'equip Kinan.

## Palmarès

* 2006
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Palència
* 2007
** 1r a la Volta a Àvila i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Palència
* 2008
** 1r a la Bizkaiko Bira
* 2017
** 1r a la Volta a Hokkaidō i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Japó
* 2018
** 1r a la Volta al Japó i vencedor d'una etapa
* 2019
** 1r al Tour of Peninsular i vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2010. 44è de la classificació general
* 2012. 27è de la classificació general
* 2013. 75è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2009. 52è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Marcos Giralt Torrente

Marcos Giralt Torrente (Madrid, 1968) és un escriptor i crític literari espanyol.

## Biografia

Neix a Madrid en 1968 en una família d'artistes (és fill del pintor Juan Giralt, net de l'escriptor Gonzalo Torrente Ballester i nebot del també escriptor Gonzalo Torrente Malvido). Es va llicenciar en Filosofia en la Universitat Autònoma de Madrid. El seu primer llibre va ser el volum de relats Entiéndame (Editorial Anagrama, 1995), però la celebritat no li va arribar fins a 1999, quan va guanyar el Premi Herralde de Novel·laamb la seva novel·la París. En 2011 va guanyar el Premi Nacional de Narrativa amb la seva novel·la Tiempo de vida, en la qual narra la relació amb el seu pare fins a la mort d'aquest.
Ha estat escriptor resident en l'Acadèmia Espanyola a Roma, a la Universitat d'Aberdeen, en el Künstlerhaus Schloss Wiepersdorf, en la Maison des Écrivains Etrangers et des Traducteurs de Saint Nazaire i en la Santa Maddalena Foundation. També va participar en el Artists-in-Residence de Berlín en 2002. És membre de l'Orde del Finnegans. En 1995 va començar a col·laborar amb el periòdic El País, on va ser crític literari del suplement Babelia fins a 2010. Les seves obres han estat traduïdes, entre altres llengües, a l'anglès, alemany, francès, italià i portuguès.

## Obra

Narracions
* Entiéndame (1995, Anagrama)
* Nada sucede solo (1999, Ediciones del Bronce)
* Cuentos vagos (2010, Alfabia)
* El final del amor (2011, Páginas de Espuma)
Novel·les
* París (1999, Anagrama)
* Los seres felices (2005, Anagrama)
* Tiempo de vida (2010, Anagrama)

## Premis

* 1999 - Premi Herralde de Novel·la, per París.
* 1999 - Premi Modest Furest i Roca, per Nada sucede solo.
* 2011 - Premi Internacional de Narrativa Breu Ribera del Duero, per El final del amor.
* 2011 - Premi Nacional de Narrativa, per Tiempo de vida.
* 2014 - Premi Strega Europeu, por la traducció italiana de Tiempo de vida.

## Referències

* ↑ Premio Herralde 1999 en El País
* ↑ Biografia al web d'Editorial Anagrama
* ↑ Noticia del Premio nacional en el diario ABC
# Manuel González

Manuel González és el nom dels següents personatges:
* Manuel González Alba (Valls, 1896 - Barcelona, 1934), polític, editor i pedagog
* Manuel González-Añón Carou (A Serra de Outes, 1968), futbolista gallec
* Manuel del Refugio González Flores, president de Mèxic (1880–1884)
* Manuel González García (1877 - 1940), religiós andalús, bisbe de Màlaga i Palència
* Manuel González González (Beba, Mazaricos, 1951), catedràtic de Filologia Romànica
* Manuel González-Hontoria y Fernández Ladreda (Trubia, Oviedo, 1878 - Madrid, 1954), advocat i polític
* Manuel González Llana, periodista i polític espanyol
* Manuel González Martí (1877 - 1972), dibuixant i historiador valencià
* Manuel González Martínez (1944), músic espanyol, component de Los Brincos
* Manuel González Peña, futbolista andalús
* Manuel González Ramos (A Baña, Barcala, 1889 - Alacant, 1979), dirigent socialista valencià d'origen gallec
* Manuel González i Vilart (Tarragona, 1862 - ?), advocat criminalista i polític català
# Margarita Veo

Margarita Veo (?-València, 30 de març de 1759) va ser una impressora valenciana. Va ser Impressora de la ciutat de València entre 1744 i 1759.
Margarita es va casar amb l'impressor valencià Antonio Bordazar de Artazu. Antonio va faltar el 2 de novembre de 1744, i va ser en aquell moment quan Margarita es va fer càrrec de la imprenta, que es trobava a la plaça del Palau Arquebisbal. El 5 de novembre de 1744, tan sols tres dies després de la mort del seu marit, a través del seu gendre Tomás Santos, va sol·licitar mantenir el càrrec d'Impressor de València que ja tenia Antonio, i li va ser concedit el 7 de novembre.
Durant els dos primers anys, també apareixia en les obres el nom de José de Orga, encarregat del taller. Ja a partir de 1746 apareix únicament el nom de Margarita, com Viuda de Bordazar, i de vegades Impresora de la Ciudad, o Impresora de la Real Audiencia. L'eixida de José de Orga del taller podria haver sigut a causa d'una disputa amb Tomás Santos. En la impremta també va estar com a aprenent Benito Monfort, que es va establir de forma independent en 1757.
Després de la mort de Margarita Veo, Antonia Gómez, viuda de José de Orga i que també s'havia format a la impremta de Margarita Veo, va demanar ser nomenada Impressora de la ciutat.

## Referències

* 1 2 3 4 Establés Susán, Sandra,. Diccionario de mujeres impresoras y libreras de España e Iberoamérica entre los siglos XV y XVII. 1a. edición. Zaragoza: Prensas de la Universidad de Zaragoza, 2018. ISBN 978-84-17358-68-6.
* 1 2 España, Biblioteca Nacional de. «Impresoras en Valencia s. XVIII» (en castellà), 27-03-2012. [Consulta: 15 març 2020].
* ↑ «Margarita Veo – Impresores Valencianos del S.XVIII» (en espanyol europeu). [Consulta: 15 març 2020].
# Mar Sundance

El Mar Sundance va ser un mar interior que va existir a Amèrica del Nord durant el període Juràssic (del Juràssic mitjà al tardà). Era un braç de l'actual Oceà Àrtic i s'estenia des de l'actual oest del Canadà al centre oest dels actuals Estats Units. El mar retrocedí quan començaren a alçar-se els altiplans de l'oest.

## Estratigrafia

L'evidència geològica suggereix que el Mar Sundance va ser en realitat una sèrie de transgressions marines cadascuna separada per un hiatus erosiu.
Les roques sedimentàries que es formaren din i al voltant d'aques mar sovint són riques en fòssils.

## Fauna

El mar Sundance era ric en molts tipus d'animals. Els Gryphaea eren extremadament comuns i s'han trobat dents de taurons. A més de peixos hi havia belemnits i ammonites. crinoïdeus i bivalvia vivien en el llit marí. Els Ophthalmosaurus, un gran ictiosaure, hi nedaven i caçaven els belemnits. També hi havia els Pantosaurus que eren de la mida d'una foca moderna. El rèptil marí més gran del mar Sundance era el Megalneusaurus, un gran pliosaure similar al Liopleurodon. Els seus fòssils s'han trobat a Alaska i Wyoming.
Durant els períodes de recessió marina, els dinosaures i altres animals terrestres es trobaven per la vora d'aquest mar com evidencia el Red Gulch Dinosaur Tracksite prop de Shell (Wyoming).

## Referències

* 1 2 Fanning, Suzette. «Stratigraphy of the Sundance Formation». [Consulta: 6 febrer 2007].
* ↑ Kuehn, Steve. «Geology of the Mesozoic Era: 245 to 66 million years ago» (PDF). Department of Physics, Physical Sciences, and Geology at California State University, Stanislaus. Arxivat de l'original el 2006-09-14. [Consulta: 6 febrer 2007].
* ↑ «Mesozoic Stratigraphy in the Thermopolis Area». Big Horn Basin Foundation. [Consulta: 6 febrer 2007].

## Enllaços externs

* Map of North America in the middle Jurassic, with the location of the Sundance Sea Arxivat 2007-09-07 a Wayback Machine.
* «Jurassic Sea Monsters | DiscoverMagazine.com».
* «Meet Mr. Mega-Bite Megalneusaurus». Arxivat de l'original el 2012-02-08. [Consulta: 28 febrer 2013].
# Marià Codina

Marià Codina va ser qui substituí Josep Vila en el magisteri de l'orgue en la Capella de Música de Santa María de Mataró entre 1722 i 1731. L'últim any anà a Santa Maria del Mar a causa del mal estat de l'orgue de la parròquia. Entre 1750 i 1761, Codina exercí el magisteri de l'orgue de la vila de Perelada.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep M.; Cabot i Sagrera, Neus «Fons del Museu-Arxiu de Santa Maria de Mataró». Fons del Museu-Arxiu de Santa Maria de Mataró, 2010, pàg. 36.
# Marc Licini Cras (pretor)

Marc Licini Cras (en llatí Marcus Licinius Crassus) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Era fill de Marcus Licinius Crassus Agelastus. Formava part de la gens Licínia.
Va exercir diverses magistratures i consta la de pretor l'any 107 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 874.
# Perchiazziïta

La perchiazziïta és un mineral de la classe dels carbonats que pertany al grup de la rosasita-malaquita.

## Característiques

La perchiazziïta és un carbonat de fórmula química Co₂(CO₃)(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de maig de 2023, i i va ser publicada l'any següent. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5944/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina del mont Ramazzo, a Borzoli, dins el municipi de Gènova (Ligúria, Itàlia).

## Referències

* ↑ «Perchiazziite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 juliol 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 73». European Journal of Mineralogy, 35, 3, 19-06-2023, pàg. 397–402. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-397-2023 [Consulta: 7 juliol 2023].
* ↑ Barbaro, Anna; Nestola, Fabrizio; Kasatkin, Anatoly V.; Ardit, Matteo; Rotiroti, Nicola; Škoda, Radek; Agakhanov, Atali A.; Dalconi, Maria Chiara; Castellaro, Fabrizio «Perchiazziite, Co2(CO3)(OH)2, a New Member of the Rosasite–Malachite Group from the Monte Ramazzo Mine, Italy». The Canadian Journal of Mineralogy and Petrology, 62, 2, 01-03-2024, pàg. 369–378. DOI: https://doi.org/10.3749/2300048 [Consulta: 22 abril 2024].
# Pigmalió (desambiguació)

«Pigmalió» té aquests significats:
* El rei mitològic Pigmalió
* Pigmalió (fill de Belos), rei de Tir.
* L'efecte Pigmalió, consistent en atribuir expectatives als altres i que es compleixin.
* Pigmalió (obra de teatre): obra teatral de George Bernard Shaw, traduïda per Joan Oliver.
* Pygmalion (pel·lícula): adaptació cinematogràfica (1938) de l'obra teatral feta pel mateix Bernard Shaw i protagonitzada per Leslie Howard.
# Marcus Pürk

Marcus Pürk (nascut a Viena el 21 de setembre de 1974) és un futbolista austríac.

## Trajectòria

Pürk va fer el seu debut professional amb l'Austria Viena la temporada 92/93, però el 1994 va fitxar pels rivals del Rapid, en una temporada en què va ser dels màxims golejadors de la lliga del seu país, i fou triat "futbolista de l'any".
Amb aquest reconeixement deixa Austria i marxa a la lliga espanyola, fitxat per la Reial Societat, on hi realitza una temporada regular, amb 30 partits i cap gol. Només romangué un any al País Basc abans de retornar al seu país per jugar a l'Sturm Graz.
De 1998 al 2004 milità al 1860 Múnic, de la Bundeslliga alemanya. Posteriorment, fitxà per un altre club austríac, l'Admira Wacker, on només aparegué en una ocasió. Des de llavors, juga en divisions inferiors.

## Selecció

Pürk ha portat dues vegades la samarreta de la selecció d'Àustria. La primera fou el 1995 contra Liechtenstein, partit en què marcà un gol. La segona va ser el 2002 contra Suïssa.

## Palmarès

* Copa d'Àustria: 1995, 1997

## Enllaços externs

* Profile - Austria Viena
* Rapid stats - Rapid Viena
* Weltfussball Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. (alemany)
* Career stats - Equips nacionals
* Bundesliga stats Arxivat 2007-07-28 a Wayback Machine. - Fussballportal
# Platja de les Clisques

La platja de les Clisques és una platja en un entorn urbanitzat del municipi del Port de la Selva (Alt Empordà), situada a la badia del Port de la Selva, al nord de la península del Cap de Creus, entre la Punta de la Creu i el Port del Port de la Selva, al sud de l'anomenada cova del Conill. Orientada a l'oest. té una longitud de 26 m i una amplada de 8 m, formada per graves i còdols. S'hi accedeix des del carrer Punta de la Creu, mitjançant unes grans escales de pedra vista i lloses.
El nom de Clisques prové de 'cliscar' que és el soroll que fan els còdols de la platja quan són arrossegats per les onades.

## Referències

* ↑ «Platja de les Clisques». Visita Costa Brava.
* 1 2 3 Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 120-121. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
# Pioneer 1

La Pioneer 1 (també anomenada Thor-Able 2 o Pioneer I) fou la segona nau espacial del programa Pioneer, la primera llançada per la NASA (acabada de constituir), llançada l'octubre de 1958 amb la missió d'estudiar l'espai interplanetari entre la Lluna i la Terra.

## Missió

L'objectiu de la Pioneer 1 era estudiar la radiació ionitzant, els raigs còsmics, el camp magnètic i la presència de micrometeorits en l'espai entre la Lluna i la Terra i en les possibles òrbites lunars. A causa d'un error en el coet llançador, la sonda només assolí una trajectòria balística i no assolí la Lluna; nogensmenys, aconseguí retornar dades sobre l'espai interplanetari proper a la Terra.
La sonda es llançà l'11 d'octubre de 1958, però es produí un error en l'encesa dels motors de l'etapa superior del llançador, que no aportaren l'increment de velocitat (Δv) necessari. Això provocà que la sonda entrés en una trajectòria balística que la retornaria a la Terra, després d'assolir una distància màxima de 113.800 km. Durant aquesta trajectòria la sonda transmeté informació científica útil, que demostrà que la radiació que envolta la Terra es troba en forma de bandes, cartografià els fluxos principals de radiació, detectà per primera vegada les oscil·lacions del camp magnètic interplanetari i mesurà la densitat de micrometeorits. Després de 43 hores, la sonda reentrà a l'atmosfera i es destruí, el 13 d'octubre a les 03:46 UT.

## Disseny de la sonda

La Pioneer 1 consistia en un curt cilindre completat per una secció cònica a cada extrem. El cilindre tenia un diàmetre de 74 cm i la llargada entre els extrems del cons era de 76 cm. A la part posterior del con inferior tenia un petit coet de propel·lent sòlid d'11 kg. A l'extrem del con superior disposava de vuit petits impulsors per a correccions de velocitat i una antena dipol. La massa total era de 34,2 kg.
L'instrumental científic consistia en un sistema de televisió d'infraroigs per a estudiar la superfície de la Lluna, una càmera d'ionització per a mesurar els nivells de radiació, un conjunt diafragma-micròfon per a detectar micrometeorits, un magnetòmetre amb sensibilitat de 5 microgauss i diverses resistències variables d'ús intern. La font d'alimentació elèctrica eren unes bateries de níquel-cadmi per a la ignició dels coets, unes bateries de plata per al sistema de televisió i unes bateries de mercuri per a la resta de circuits. La transmissió per ràdio es feia a 108,06 MHz mitjançant l'antena dipol elèctrica, per a la telemesura i la informació Doppler, i una antena dipol magnètica per al sistema de televisió. Les ordres de terra es rebien a través de l'antena dipol elèctrica a 115 MHz.
* La Pioneer 1 al seu coet llançador.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «In Depth | Pioneer 1». NASA. [Consulta: 20 febrer 2021].
* 1 2 «Pioneer 1 - NSSDC ID: 1958-007A». NASA NSSDC.
* 1 2 «Pioneer 1» (en anglès). [Consulta: 20 agost 2023].

## Enllaços externs

* Arxiu de missions de la NASA: Pioneer 1 Arxivat 2006-06-14 a Wayback Machine.. (anglès)