OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vilacís d'Amunt

Vilacís d'Amunt és una masia de Taradell (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia amb la façana orientada vers a migdia. Presenta una planta de forma rectangular coberta a dues aigües amb el carener paral·lel a la façana. A la part de ponent hi ha un cos annexa en el qual hi ha unes galeries d'arc rebaixat, producte de diverses reformes realitzades al segle XX per Isidre Vilacís, concretament al 1906. En front de la façana i annexionant al cos dels porxos, hi ha una construcció de pedra que aguanta un coll de pou i s'hi accedeix des de les galeries. En aquesta masia actualment s'hi estan fent afegitons, sense respectar la tipologia i fent ús de diversos materials de confecció moderna. L'edificació està envoltada de dependències agrícoles que priven de veure la primitiva estructura. Al davant de la casa s'hi forma un clos tancat.

## Història

Antic mas d'història mil·lenària, esmentat en un document que data del 915. Els propietaris actuals conserven l'antic nom. Aquest mas junt amb altres del terme no depenia del Sr. del Castell de Taradell, sinó que estava sota el domini eclesiàstic, era un alou. Figura entre els masos que en el plet de 1396, protestaren dient que, segons la constitució, només es devien a la defensa dels castell en temps de guerra, però no en temps de pau. Aquest mas fou reformat i segurament ampliat per Jacobus Vilacís a la segona meitat del segle xvii.

## Referències

* 1 2 «Vilacís d'Amunt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Vefsna

El Vefsna (en sami meridional: Vaapstenjeanoe; en suec: Vapstälven) és el riu més llarg del comtat de Nordland, Noruega. Fa 163 quilòmetres de llargada i drena una conca de 4.122 quilòmetres quadrats. Neix a les muntanyes del Parc Nacional de Børgefjell, al llac de Simskardvatnet. El riu flueix pels municipis de Hattfjelldal, Grane, i Vefsn. Les regions del sud del riu de vegades l'anomenen Susna. El riu transcorre cap al nord, no gaire lluny de la frontera amb Suècia, i alguns dels seus afluents menors provenen de Suècia. El riu desemboca al Vefsnfjord al poble de Mosjøen. La cascada de Laksforsen es troba al llarg del seu curs.
La pesca del salmó al riu va ser històricament bona, però actualment aquesta espècie està infectada per un paràsit.

## Referències

* ↑ «Län och huvudavrinningsområden i Sverige» (en suec). Swedish Meteorological and Hydrological Institute. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2018. [Consulta: 14 juliol 2010].
* ↑ «Foto de la cascada». Arxivat de l'original el 2005-11-09. [Consulta: 19 octubre 2015].
* ↑ Store norske leksikon. «Vefsna» (en noruec). [Consulta: 16 novembre 2011].
# Vega (Noruega)

Vega és un municipi situat al comtat de Nordland, Noruega. Té 1,221 habitants (2018) i la seva superfície és de 163.33 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Gladstad. Els altres pobles del municipi són Holand i Ylvingen.
Forma part de la regió tradicional de Helgeland i va ser creada com un municipi l'1 de gener de 1838 (vegeu formannskapsdistrikt).
El municipi comprèn 6.500 illes de l'arxipèlag de Vega. Vega és també el nom de l'illa principal dins del municipi. Hi ha un hotel, anomenat «Vega Havhotell».

## Informació
### Nom

El municipi rep el nom per l'illa principal de Vega (nòrdic antic: Veiga). El nom probablement deriva de veig, que significa 'líquid' o 'fluid' (en referència als llacs i les maresmes de l'illa). El nom s'escrivia Vegø abans de 1891.

### Escut d'armes

L'escut és d'època moderna. Li fou concedit el 20 de novembre de 1987. El blasó mostra un bailer de color daurat en un vaixell sobre fons vermell. És una eina essencial per al municipi a causa de la seva dependència del mar. Un suggeriment anterior per al blasó de Vega mostrava la silueta negra d'un vaixell salpant sobre fons groc; ara és usat com el blasó del comtat de Nordland.

## Història

Els primers assentaments a l'illa principal es remunten a fa 10.000 anys, fent d'ell un dels llocs més antics habitats de la Noruega septentrional. L'agricultura i la pesca són actualment com eren en el passat: camps de treball clau. Els habitants d'avui es concentren a Holand, Tanca, Igerøy i Gladstad: la darrera és la ubicació del consell municipal i la major part del comerç de l'illa.

## Geografia

El 2004, el paisatge cultural de l'arxipèlag va ser inscrit per la Unesco a la llista del Patrimoni de la Humanitat com a representant de «la manera en què generacions de pescadors i grangers han fet, al llarg dels darrers 1.500 anys, mantenint una forma de vida sostenible en un paisatge marítim inhòspit prop del cercle polar àrtic, basant-se en l'actual pràctica única de la recol·lecció de plomes d'Eider». El clima oceànic i els coneixements calcaris ha permès a 10 espècies diferents d'orquídia créixer a Vega, així com 210 espècies d'ocells han estat documentades a l'arxipèlag.
La reserva natural d'Eidemsliene té moltes espècies de plantes amants de la calor i el bosc de pi silvestre de la Noruega septentrional. La reserva natural d'Holandsosen és una important zona d'aiguamolls amb un llac poc profund i sòl ric en calcària; s'han observat en aquesta reserva 149 espècies d'aus amb una rica vida aviària al llarg de tot l'any (molts ocells la usen com casernes d'hivern). La reserva natural de Lånan conserva molts tipus de naturalesa costanera i és una zona molt important per a diverses espècies d'aus; la recol·lecció de plomes d'Eider encara es practica aquí.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2018. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 28 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Vega Havhotell Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (en noruec).
* Imatges de l'illa de Vega i la regió que l'envolta per Dana Morris.
# Vidarbha

Vidarbha és una regió històrica del centre de l'Índia, actualment part de l'estat de Maharashtra. Vidarbha té el seu propi equip de criquet.
Vidarbha es troba a la part oriental de Maharashtra. Limita amb Madhya Pradesh al nord, Chhattisgarh a l'est i Andhra Pradesh al sud. Té 97.400 km² i 11 districtes: Amravati, Akola, Bhandara, Buldana, Chandrapur, Gadchiroli, Gondia, Nagpur, Wardha, Washim i Yavatmal. La ciutat principal és Nagpur. Les principals llengües que es parlen són el marathi, l'hindi, el komti, el gondi i el telugu.

## Història recent

La zona fou una plaça forta del partit del Congrés, i va votar per Indira Gandhi fins i tot el 1977 quan el partit va patir la reculada més forta. Però a partir del 1985 va guanyar influència el Bharatiya Janata Party i el Shiv Sena.
A Vidarbha hi ha un moviment polític per la formació d'un nou estat de la unió. El 2000 onze diputats electes de la regió, 8 del Congrés i 3 del Partit Republicà, van reiterar al president Narayanan la demanda d'un estat separat. Diversos exministres i destacades personalitats recolzaren la petició. El govern del Bharatiya Janata recolzava llavors la creació d'estats separats a Uttaranchal (Uttarakhand), Vananchal (Jharkhand), Vindhya Pradesh i Chhattisgarh, però no a Vidharba. L'estat de Vidharba ja es devia haver creat fa anys quan es va produir la reorganització dels Estats sobre bases lingüístiques però per raons polítiques va acabar incorporat a Maharashtra. El primer ministre Manohar Joshi no era partidari del desmembrament de Maharashtra i la qüestió no es va poder plantejar fins que va perdre el poder el 1999. L'home fort de Maharashtra, Vilasrao Dadoji Deshmukh, primer ministre de l'estat des del 1999 (amb un breu parèntesi del 2003 al 2004), recolzà la creació de Vidharba per respecte als sentiments populars, així com ho va fer amb Chhattisgarh, Vananchal (es va crear el Jharkhand) i Uttarakhand.

## Enllaços externs

* Tigertrails Arxivat 2021-01-16 a Wayback Machine.
# Vidami

El vidami fou un antic ofici o càrrec feudal a l'Imperi Carolingi, inicialment assimilat als veguers o vescomtes, però progressivament aplicat a funcions similars dins a dominis eclesiàstics a manera d'ecònoms, per les abadies i monestirs. El càrrec va tenir vigència al nord de França fins a la revolució però al sud va desaparèixer a partir del segle xi assolit pels comtes i vescomtes.

## Referències

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Vidas errantes

Vidas errantes és una pel·lícula mexicana de 1985 dirigida per Juan Antonio de la Riva i protagonitzada per José Carlos Ruiz, Ignacio Guadalupe, Josefina Gonzales, Eugenia D'Silva i Pedro Armendáriz.

## Argument

El film relata la travessia de Francisco i Guillermo el seu ajudant en exhibir vells films mexicans dins dels poblats de la serra de Durango. En anar ajuntant els diners suficients es proposa a complir el somni de tota la seva vida el qual era posar un cinema als afores de la seva població natal. Passant per diverses aventures Guillermo coneix a Josefina i se l'emporta a treballar al cinema. Per un descuit d'un dels nous integrants de l'equip amb deficiències intel·lectuals el Cinema que ja estava gairebé llest s'incendia i els protagonistes han de tornar a començar.

## Repartiment

* José Carlos Ruiz com Francisco.
* Ignacio Guadalupe com Guillermo.
* Josefina Gonzáles com La noia.
* Eduardo Sigler com el cristero.
* Juan Manuel Luevanos com el Gavi.
* JosÉ Manuel García com Melo el fuster.
* Gabriela Olivo de Alba com la mestra Laurencia.
* Francisco Javier Gómez com el professor Lorenzo.
* Eugenia D' Silva com doña Luisa
* Pedro Armendáriz Jr. com l'enginyer.

## Premis i reconeixements

Durant el Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1984 va obtenir el premi FIPRESCI el 1984.Durant el biennal de cinema a la ciutat de Bogotà el 1984 se li va atorgar el premi especial bochicha d'or a la millor òpera preval, ExAequo i al millor actor. En el Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana, Cuba el 1984 va guanyar el premi especial del Jurat. És guanyadora de quatre deesses de plata, i en la XXVII edició dels Premis Ariel va obtenir el premi a l'actuació masculina, premi a l'argument original i a la millor òpera prima l'any de 1985.

## Referències

* ↑ «Fichas de Filmes Nacionales». Centro de documentación e información, Exp. A - 01556 [Consulta: 9 juliol 2016].
* ↑ «Vidas errantes». CONACULTA Cineteca Nacional, Exp No. A - 01556 [Consulta: 9 juliol 2016].
* ↑ «Notre mariage» y «Rumble fish», premios de un certamen desorientado, ABC, 24 de setembre de 1984
* ↑ Vidas errantes. CONACULTA cineteca nacional [Consulta: 9 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Vidas errantes a YouTube
# Valèria (esposa de Sul·la)

Valèria (en llatí Valeria) va ser la darrera esposa de Luci Corneli Sul·la. Era filla de Marc Valeri Messal·la, i formava part de la gens Valèria, una antiga família romana d'origen patrici.
Va atreure l'atenció de Sul·la al teatre i s'hi va casar al capaltard de la seva vida. Poc després de la mort del dictador, a Valèria li va néixer una filla, Cornèlia Pòstuma. Plutarc diu que Valèria era germana de l'orador Hortensi però això és un error derivat del fet que la germana d'Hortensi es va casar amb un Valeri Messal·la.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1215.
# Vannozza Cattanei

Vannozza (Giovanna) Cattanei (Màntua, 1442 - Roma, 1518) va ser la principal amant i mare de quatre dels fills de Roderic de Borja, futur Papa Alexandre VI.
Tot i la condició eclesiàstica de Roderic (era cardenal), va establir una relació quasi conjugal amb Vanozza, de la qual van néixer quatre fills, Joan el 1474, Cèsar el 1476, Lucrècia el 1480 i Jofré el 1482. El Papa va reconèixer tots els seus fills i es va preocupar pel seu futur, igual que pel de la seva mare.
Vannozza va casar-se dos cops amb Giorgio della Croce i després amb Carlo Canale. Va sobreviure a tots els seus fills mascles i va morir amb una certa fama de pietosa, donant tots els seus béns, molts dels quals el Papa Alexandre li havia procurat, a l'Església.

## Referències

* ↑ «Vannozza Cattanei». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Volf Gorelik

Volf Gorelik (rus: Вольф Михайлович Горелик) (1933 – 2013) fou un director d'orquestra rus.
Nascut a Pervouralsk, Sverdlovsk Oblast, Gorelik va estudiar a l'Urals Mussorgsky Conservatori Estatal amb Mikhail Paverman (direcció) i Mikhail Zatulovski (violí). De 1963 a 1964, va ser el director de l'Orquestra Philarmònica de Tomsk. De 1965 a 1966 de l'Òpera de Sverdlovsk. El 1966 va ser el director principal de l'Òpera Buryat. De 1967 a 1973 ho va ser de l'Òpera Saratov del Ballet Chernyshevsky. El 1974 va entrar a l'Opereta de Moscou i en fou director principal durant dues dècades. El 1993, esdevingué director principal al Teatre Acadèmic de Moscou.
El 2006 va dirigir l'estrena mundial de La passatgera de Mieczysław Weinberg.

## Referències

* ↑ «Дирижер Вольф Горелик скончался в Москве» (en rus). RBC TV, 13-03-2013 [Consulta: 18 octubre 2015].
* ↑ «Скончался дирижер Вольф Горелик» (en rus). Lenta.ru, 13-03-2013 [Consulta: 18 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Biografia a la pàgina d'Òpera israeliana
# Volga (Dakota del Sud)

Volga és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 1.435 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Volga tenia 1.435 habitants, 571 habitatges, i 413 famílies. La densitat de població era de 719,6 habitants per km².
Dels 571 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,5% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 27,5% no eren unitats familiars. En el 24,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.818 $ i la renda mediana per família de 51.131 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.083 $ mentre que les dones 23.190 $. La renda per capita de la població era de 18.237 $. Entorn del 3,4% de les famílies i el 6,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Volga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Volga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vepřo knedlo zelo

Vepřo knedlo zelo (en català: porc, knödel, xucrut) és el nom d'un dels plats nacionals de la República Txeca. Els seus tres ingredients principals són:
* porc rostit: generalment magre, en rodanxes
* knödel: ja sigui de patata o de pa, també tallada en rodanxes
* xucrut blanc (o menys sovint vermell)
Es col·loquen els tres elements per separat en un plat i es cobreix la carn de porc en el seu propi suc. Es creu que és un plat d'origen alemany i també es menja comunament a Eslovàquia i Àustria.

## Referències

* ↑ Vokurková. «Czech eating habits take a turn for the better». Radio Prague, 15-03-2009. [Consulta: 10 desembre 2023].
* ↑ «Vepřo knedlo zelo». [Consulta: 10 desembre 2023].
* ↑ «Vepřo knedlo zelo». [Consulta: 10 desembre 2023].
# Vera

«Vera» té aquests significats:
* Vera (municipi de Santa Fe), municipi de la província de Santa Fe (Argentina)
* Departament de Vera, departament de la província de Santa Fe (Argentina)
* Vera (Mato Grosso), municipi de l'estat de Mato Grosso (Brasil)
* Vera (Almeria), municipi de la província d'Almeria, Andalusia
* La Vera, comarca de la província de Càceres, Extremadura
* Vera (Oklahoma), poble de l'estat d'Oklahoma (EUA)
* Carmen Vera González
* Vera (empresa), empresa de telecomunicacions amb seu Gurb (Osona)
Viccionari
# Voskressénskoie (Khabàrovsk)

Voskressénskoie (en rus: Воскресенское) és un poble del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2012 tenia 23 habitants.

## Referències

* ↑ Оценка численности населения по муниципальным образованиям на начало 2012 года Arxivat 2017-10-19 a Wayback Machine. (en rus).
# Voskressénskoie (Sakhalín)

* Per a altres significats, vegeu «Voskressénskoie».
Voskressénskoie (en rus: Воскресенское) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2013 tenia 290 habitants. Pertany al districte d'Aniva.

## Referències

* ↑ Большая Российская энциклопедия: В 30 т. / Председатель науч.-ред. совета Ю. С. Осипов. Отв. ред С. Л. Кравец. Т. 1. А — Анкетирование. — М.: Большая Российская энциклопедия, 2005. — 766 с.: ил.: карт.
# Vincenzo Vinciguerra

Vincenzo Vinciguerra és un italià d'extrema dreta, antic membre del grup feixista Avanguardia Nazionale que va ser fundat per Stefano Delle Chiaie. Va prendre part important en l'anomenada "estratègia de la tensió", i en l'actualitat està empresonat per a tota la vida i identificat com un terrorista per la justícia italiana en relació amb l'atemptat de Peteano de 1972 quan una bomba va matar a tres policies. Durant molt de temps les Brigades Vermelles van ser falsament acusades per la dreta italiana, que governava el país, d'haver comès l'atemptat, amb la finalitat d'intentar desacreditar a les forces d'esquerra. Vincenzo Vinciguerra va tenir un important paper als judicis que investigaven la matança de Bolonya el 1980 (perpetrada per feixistes italians ajudats pels serveis secrets italians), Vinciguerra va declarar que una "estructura secreta" anticomunista, "dins de l'Estat mateix", havia donat una direcció estratègica als atemptats perpetrats des del de Peteano el 1972. També va explicar com el SISMI, els serveis secrets de la intel·ligència militar italiana, li havien ajudat a fugir a l'Espanya del dictador Francisco Franco després de la matança de Peteano. Va declarar al periòdic anglès The Guardian que els grups terroristes feixistes com Avanguardia Nazionale o Ordine Nuovo havien estat mobilitzats en una estratègia anticomunista orquestrada, les ordres de la qual venien del centre del poder mateix, i en particular de l'OTAN. Amb el temps aquestes declaracions van anar confirmant-se, sobretot després de les revelacions del primer ministre Giulio Andreotti el 1990 sobre l'Operació Gladio i els vincles amb l'OTAN i la CIA.

## Assassinat de Carlos Prats en 1974

Al costat de Stefano Delle Chiaie, Vincenzo Vinciguerra va testificar a Roma al desembre de 1995 al judici instruït per la jutgessa argentina María Servini de Cubría contra Enrique Arancibia Clavel, un agent de la DINA xilena jutjat per crims contra la humanitat el 2004 i Michael Townley, espia estatunidenc de la CIA, per la seva implicació en l'assassinat del General xilè Carlos Prats a Buenos Aires el 1974.

## Vegeu també

* Mariano Rumor (Vincenzo Vinciguerra va declarar en una entrevista que li havien manat matar-ho).

## Referències

* ↑ Cambridge Press.
* ↑ «Vital rights ruling in Argentina». [Consulta: 4 abril 2015].
* ↑ «Arancibia, "clave" en la cooperaciön de las dictaduras». [Consulta: 4 abril 2015].
* Daniele Ganser: Terrorism in Western Europe: An Approach to NAT's Secret Stay-Behind Armies" (2005). Whitehead Journal of Diplomacy and International Relations.

## Enllaços externs

* Intervista a Vincenzo Vinciguerra, July 8, 2000, by Gigi Marcucci and Paola Minoliti
# Vérkhnie Kuriati

Vérkhnie Kuriati (en rus: Верхние Куряты) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que el 2012 tenia 131 habitants. Pertany al districte de Karatuzski.

## Referències

* ↑ Список населённых мест Сибирского края. – Том 1. Округа Юго-Западной Сибири. – Новосибирск: Сибирский Краевой Исполнительный Комитет. Статистический отдел, 1928. – 831 с.
# Vérkhnie Iziverki

Vérkhnie Iziverki (en rus: Верхние Изиверки) és un poble de l'óblast de Kírov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 51. Pertany al districte (raion) de Viàtskie Poliani.

## Referències

* ↑ «Varmino» (en anglès). GeoNames.
* ↑ «Схема территориального планирования Вятскополянского района Кировской области». Официальный сайт администрации Вятскополянского района.
# Wattenbek

Wattenbek, en baix alemany Wattenbeek, és un municipi al districte de Rendsburg-Eckernförde a Slesvig-Holstein a Alemanya. Hi neix el riu Eider. Amb prop de tres mil habitants, és el segon municipi de l'amt Bordesholm. És un poble rural. La principal activitat econòmica és l'agricultura, una escola i uns serveis de proximitat. Els habitants treballen a Kiel, Bordesholm o Neumünster.

## Llocs d'interés

* Parc natural dels aiguamolls de Dosenmoor

## Referències

* ↑ «Wattenbeek» (en baix alemany, alemany). Hochdeutsch-plattdeutsche Liste von Ortsnamen in Schleswig-Holstein. [Consulta: 2 abril 2018].
* ↑ Thede, Peter. Eiderfischer's Bildband 2011 (en alemany). 1.. Norderstedt: Books on Demand, 2011. ISBN 9783842325487.
# Boscarla de les Marqueses septentrionals

La boscarla de les Marqueses septentrionals (Acrocephalus percernis) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae) que habita boscos i matolls de les illes Marqueses septentrionals.

## Referències

* ↑ «Boscarla de les Marqueses septentrionals». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev 20/02/2021(català)
# Roca de la Casa Vella

La Roca de la Casa Vella és una formació rocosa de 1.097,6 metres d'altitud del municipi d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà. Es tracta d'un topònim romànic descriptiu, ja que és la formació rocosa en un indret de la qual hi ha les restes de la Casa Vella de Borrell. És al sud-oest del terme, dins del sistema muntanyós que separa la plana de la zona muntanyosa de ponent del poble. La Roca de la Casa Vella és justament a prop i al nord-oest del poble, al nord-est de Cal Borrell. Pertany a la partida de les Vielles.

## Enllaços externs

* La Roca de la Casa Vella en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cal Jeroni (la Pobla de Claramunt)

Cal Jeroni és una obra de la Pobla de Claramunt (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Planta rectangular que s'adapta al desnivell del terreny. L'entrada os situa a un extrem a la part més baixa d'aquest desnivell. Té poquíssimes finestres, que només trobem a nivell superior prop del sostre.

## Història

Part de l'edifici havia estat un molí paperer. Fou a partir dels anys 1950 que es va potenciar a La Pobla la decoració i la construcció del moble a desnivell artesanal. Aquesta edificació forma part d'un dels dos nuclis antics de la vila, anomenat de les Figueres.

## Referències

* 1 2 «Cal Jeroni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2018].
# Uta (Itàlia)

Uta (italià) o Uda (sard) és un municipi italià, situat a la regió de Sardenya i a la Ciutat metropolitana de Càller. L'any 2004 tenia 6.915 habitants. Es troba a la regió de Campidano di Cagliari. Limita amb els municipis d'Assemini, Capoterra, Decimomannu, Siliqua, Villaspeciosa.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Ignazio Soriga | Llista cívica |

## Enllaços externs

* http://www.udajoss.it Arxivat 2017-08-15 a Wayback Machine.