OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antti Rinne

Antti Juhanl Rinne (Hèlsinki, 3 de novembre de 1962) és un polític, advocat i sindicalista finlandès. Va ser dirigent sindical, primer ministre de Finlàndia, president de torn del Consell de la Unió Europea, i president del Partit Socialdemòcrata finlandès (SDP).
Es va llicenciar en dret per la Universitat de Hèlsinki.
Com a sindicalista, va dirigir el Sindicat de Treballadors del Sector Privat ERTO (2002-2005), el Sindicat de Treballadors Assalariats TU (2005-2010) i el Sindicat PRO (2010-2014).
Com a polític, va ser conseller municipal primer a Lohja (1988-1992) i després a Mäntsälä (1996-2004 i 2012-2020). Des del 2015 és diputat al Parlament. El 9 de maig de 2014 va ser elegit president del Partit Socialdemòcrata (SDP), derrotant –encara que fos per un marge estret de vots: 257 a 243– la fins llavors presidenta Jutta Urpilainen, la qual a més de deixar la presidència del partit va renunciar als càrrecs que detentava al govern finlandès de coalició. Rinne, doncs, va substituir-la tan al partit com al govern, assumint el càrrec de Ministre de Finances i Viceprimer ministre del Govern des del 6 de juny de 2014 al 29 de maig de 2015.
A les eleccions legislatives de l'abril del 2019, Rinne va encapçalar la primera victòria socialdemòcrata en dues dècades aconseguint un 17,7% de vots per al SPD enfront del 17,5% que va obtenir la coalició de dretes Verdaders Finlandesos (actualment nomenats Partit dels Finlandesos). En conseqüència, el 6 de juny del 2019 va assumir el càrrec de primer ministre de Finlàndia i va governar amb un govern de coalició amb el Partit del Centre, la Lliga Verda, l'Aliança d'Esquerra i el Partit Popular Suec (partit de la minoria sueca de Finlàndia). Aquest càrrec el va compaginar amb el de President de torn del Consell de la Unió Europea (de l'1 de juliol del 2019 al 31 de desembre del 2019).
No obstant, el 3 de desembre del 2019 va renunciar al lloc de primer ministre, arran que el Partit del Centre li retirés la seva confiança per la gestió de Rinne en la resolució del conflicte laboral a l'empresa postal estatal, Posti. El partit va substituir-lo en aquest lloc per la joveníssima Sanna Marin, que va ser ratificada pel Parlament el 10 de desembre i es va convertir així en la persona més jove a ocupar aquest càrrec a Finlàndia, al capdavant del mateix govern de coalició.
Malgrat haver plegat de les seves responsabilitats al Govern finlandès, segueix exercint de president del Partit Socialdemòcrata (SPD).

## Referències

* ↑ «Antti Rinne – Prime Minister» (en anglès). Prime Minister’s Office (Finland). Arxivat de l'original el 2019-06-07. [Consulta: 22 juliol 2020].
* ↑ «Antti Rinne – Social Democratic Parliamentary Group» (en anglès). Parliament of Finland. Arxivat de l'original el 2019-09-18. [Consulta: 22 juliol 2020].
* ↑ «Dimite el primer ministro finlandés Antti Rinne» (en castellà). DW, 03-09-2019. [Consulta: 22 juliol 2020].
* ↑ «Finlandia tendrá la primera ministra más joven del mundo» (en castellà). El País, 12-12-2019. [Consulta: 22 juliol 2020].
* ↑ «Sosialidemokraatit - puolueen puheenjohtaja» (en angles i finlandais). SDP. [Consulta: 22 juliol 2020].
# Problema del moment d'Stieltjes

En matemàtiques, el problema del moment d'Stieltjes, que rep el nom de Thomas Joannes Stieltjes, cerca les condicions necessàries i suficients per tal que una successió (m$_0$, m$_1$, m₂, ...) tingui la forma
    $m_{n}=\int _{0}^{\infty }x^{n}\,d\mu (x)$
per a una mesura μ donada. Si aquesta funció μ existeix, hom es pregunta si és única.
La diferència essencial entre aquest i altres problemes de moment coneguts és que es troba en una mitja línia [0,∞), mentre que el problema del moment de Hausdorff considera un interval acotat entre [0,1], i el problema del moment d'Hamburger considera la recta sencera (−∞,̝∞).

## Existència

Sigui
    $\Delta _{n}=\left[{\begin{matrix}m_{0}&m_{1}&m_{2}&\cdots &m_{n}\\m_{1}&m_{2}&m_{3}&\cdots &m_{n+1}\\m_{2}&m_{3}&m_{4}&\cdots &m_{n+2}\\\vdots &\vdots &\vdots &\ddots &\vdots \\m_{n}&m_{n+1}&m_{n+2}&\cdots &m_{2n}\end{matrix}}\right]$
i
    $\Delta _{n}^{(1)}=\left[{\begin{matrix}m_{1}&m_{2}&m_{3}&\cdots &m_{n+1}\\m_{2}&m_{3}&m_{4}&\cdots &m_{n+2}\\m_{3}&m_{4}&m_{5}&\cdots &m_{n+3}\\\vdots &\vdots &\vdots &\ddots &\vdots \\m_{n+1}&m_{n+2}&m_{n+3}&\cdots &m_{2n+1}\end{matrix}}\right].$
Aleshores {m $_n$: n = 1, 2, 3, ... } és una seqüència de moments d'alguna mesura entre $[0,\infty )$ amb suport infinit si i només si per a tots els n, tots dos satisfan
    $\det(\Delta _{n})>0\ \mathrm {and} \ \det \left(\Delta _{n}^{(1)}\right)>0.$
i per a tots els $n$ més grans es compleix que
    $\det(\Delta _{n})=0\ \mathrm {and} \ \det \left(\Delta _{n}^{(1)}\right)=0.$

## Unicitat

Hi ha diverses condicions suficients per a la unicitat, per exemple, la condició de Carleman, que afirma que la solució és única si
    $\sum _{n\geq 1}m_{n}^{-1/(2n)}=\infty ~.$

## Referències

* Reed, Michael; Simon, Barry. Fourier Analysis, Self-Adjointness. 2. Academic Press, 1975, p. 341 (exercise 25). ISBN 0-12-585002-6.
# Dian Cecht

Dian Cecht, déu irlandès de la curació de la mitologia celta, un Tuatha Dé Danann. El seu nom, que significa «captura ràpida», evoca la precisió de la seva màgia i l'eficàcia de la seva medicina. La seva funció es troba dins de les tres classes de l'esquema indoeuropeu (sacerdotal, guerrer, artesanal), tal com va ser estudiat per Georges Dumézil.
És el fill d'Easarg i el pare de Cian, pel que era l'avi de Lug. També té una filla Airmed i d'altres dos fills, Miach i Ormiach (duplicat de l'anterior).
A la història de la Batalla Cath Maige Tuired, apareix guarint als ferits, fa aixecar als morts mitjançant la immersió en la Font de la Salut mentre canta conjurs rituals i màgics; la seva filla Airmed recull plantes medicinals per a la Font. Quan al rei Nuada Airgetlám li van tallar un braç en la primera batalla, ell fa una pròtesi de plata per esborrar la malaltia i restaurar-ho a la sobirania. Més tard, per gelosia, va matar el seu fill Miach, que havia empeltat el braç tallat de Nuada. És un déu venjatiu i bel·licós.

## Referències

* ↑ Georges Dumézil, "The Rígsþula and Indo-European Social Structure. Gods of the Ancient Northmen", 1958, ed. Einar Haugen, ISBN 0-520-03507-0
* ↑ Lebor Gabála Érenn §64; The Second Battle of Mag Tuired (en anglès)p. 27-35 (traducció de Gray); Annals dels quatre mestres M3304-3310; Geoffrey Keating, History of Ireland 1.9

## Enllaços externs

* La Religió celta
Temes de la mitologia celta :
Part de {{Mitologies europees}} :
Temes generals :
Mitologia irlandesa :
Mitologia escocesa :
Mitologia gal·lesa :
Mitologia bretona :
Vegeu també: Mitologia de les illes Hèbrides, {{Mitologia gal·lo-britònica}}, {{Mitologia gallega}}, {{Mitologia irlandesa (Ulster)}} i {{Llegenda del Rei Artús}} :
# La Puresa (antic Can Clapés)

L'actual col·legi de la Puresa ocupa el que anteriorment era l'antic casal de Can Clapés, que fou propietat de le família Desclapés des del segle XVI. Encara i així, va ser heredada per Francesc Rossinyol de Sagranada i Desclapers i posteriorment venuda per aquest al bisbe Bernat Nadal, que promogué la seu del col·legi de nines de la puresa de María Santíssima (fundat el 1809 al carrer de la pau), que fou reorganizat per Gaietana Alberta Giménez, també coneguda àmpliament com a "la mare Alberta".
L'edifici fou reformat a gran escala. Conserva el seu infame arc gòtic de l'entrada i el pati (que és de factura quadrada i amb una imatge de la mare de Déu provinent del convent de Sant Domingo). Al segon pati, a la dreta, es conserven múltiples arcs de mig punt, i, a més, hi ha un bust de la mare Alberta, a més d'un altre portal, que comunica amb el carrer de Pont i Vic. A l'esquerra, hi podem trobar la capella, amb una coberta de bigues sobre permòdols, amb una tribuna als peus; el presbiteri conté l'altar i el retaule, neobarroc, protagonitzat per una imatge de la Immaculada, obrada per l'artista Mallorquí Font i Martorell. La paret de l'esquerra ens presenta una anunciació, còpia de l'original de Juncosa, conservat a la Cartoixa de Valldemossa. A l'esquerra hi trobam la capella del sepulcre de la mare Alberta (Gaietana Alberta Giménez), amb un retrat pintat per Ferran Sancho de la Jordana. Un retaulet manierista representa el Calvari. Una altra capella acull el cor de Jesús, amb el sepulcre de les col·legiales (1842-65), amb una vitrina amb custòdies i un llenç de Santa Magdalena. Una altra sala, amb coberta de volta rebaixada conté diverses casulles, com la del Cardenal Reig. Altres estances contenen el gimnàs, el refetor, la cuina i, al primer pis, una antiga aula i les cel·les o dormitoris.

## Referències

* ↑ Valero Martí, Gaspar; Bonnín, Biel; Sastre, Vicenç. Itineraris pel centre històric de Palma. 3a. edició revisada. Palma: Ajuntament de Palma, 1993. ISBN 978-84-87159-49-7.
* ↑ Valero, 1993.
# Tour de Flandes 1922

El Tour de Flandes 1922 és la 6a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 19 de març de 1922, amb inici i final a Gant i un recorregut de 253 quilòmetres.
El vencedor final fou el belga Léon Devos, que s'imposà en solitari a la meta de Gant. El francès Jean Brunier, fou segon a més de 7 minuts, mentre Francis Pélissier acabà tercer, a quasi mitja hora del vencedor.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Léon Devos (BEL) | | 8h 55' 20" |
| 2 | Jean Brunier (FRA) | J.B.Louvet-Soly | + 7' 40" |
| 3 | Francis Pélissier (FRA) | J.B.Louvet-Soly | + 27' 43" |
| 4 | Henri Pélissier (FRA) | Automoto - Russell | |
| 5 | Hilaire Hellebaut (BEL) | | |
| 6 | Camille Leroy (BEL) | | |
| 7 | Edward Maes (BEL) | | |
| 8 | Laurent Seret (BEL) | | |
| 9 | Victor Standaert (BEL) | | |
| 10 | Edouard Thysman (BEL) | | |

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
# Taük Çay

El Taük Çay, Tawuq Chay (en llengua kurda çemî Basîrd) és un riu del Kurdistan iraquià que transcorre dins de les governacions de Sulaymaniyya i de Kirkuk. Té un règim de cabal d'aigua molt diferent segons l'època de l'any. Neix de les rieres que provenen de les muntanyes al voltant de la ciutat de Çemçemal. El riu rep el nom de la ciutat de Taük, edificada a la seva riba. En el passat el riu desembocava en un altre riu, però actualment ho fa en un estany artificial format per diversos rius, el més important, Al Uzaym.
El tributari més important del Taük Çay és el Dara Sur, que neix a la serralada de Zagros.

## Referències

* ↑ «Irani & Iraqi Kurdistan» (en basc). Luistxo Fernandez & Marije Manterola. [Consulta: 11 gener 2020].
# Autoritat Nacional del Ladino

L'Autoritat Nacional del Ladino (en judeocastellà: Autoridad Nasionala del Ladino), amb les sigles ANL, és una organització establerta a Israel, que defensa l'idioma i la cultura sefardita i jueva.

## Activitats

L'ANL va ser creat l'any 1997, sobre la base d'una llei aprovada pel Knesset (el Parlament d'Israel) el 17 de març de 1996. És l'encarregat de l'estudi, defensa i preservació del judeocastellà (de vegades es fa servir el terme Ladino encara que especialistes, com Haim Vidal Séphiha rebutgen aquesta etiqueta). També edita des de 1998 la revista Aki Yerushalayim, totalment en judeocastellà, que publica articles d'interés per a la comunitat jueva sefardita d'Israel i el Món.
El primer president del seu consell d'administració va ser el cinqué president de l'Estat d'Israel, Yitzhak Navon, i el seu Vicepresident, el director de la revista Aki Yerushalayim, Moshe Shaul.

## Objectius de la ANL

L'associació promou la recerca sobre la cultura sefardita i, el seu ensenyament en les universitats israelianes als cinc cursos que ofereixen, i la seua difusió als mitjans de comunicació. Ajuda a establir i identificar les institucions i organitzacions que participen activament en l'àmbit de la cultura sefardita.
Promou el desenvolupament dels llegats de la cultura i la literatura del judeocastellà, i dona suport a la publicació de llibres d'autors contemporanis sobre temes relacionats amb l'escriptura amb la cultura sefardita, i la publicació de grans obres de la literatura judeocastellana i, en l'idioma original o en idioma hebreu.
Finalment, l'Autoritat Nacional del Ladino té un paper important en la perpetuació de la memòria de les comunitats sefardites que van ser exterminades durant la Shoah, per tal de conservar la memòria de la cultura judeocastellana, que en els darrers anys ha perdut terreny, a causa de la utilització de l'idioma hebreu.

## Notes i referències

* ↑ Descripció de l'Autoritat Nasionala del Ladino Arxivat 2013-11-09 a Wayback Machine. dins la revista sefardita Aki Yerushalayim

## Enllaços externs

* www.aki-yerushalayim.co.il/ Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. (en judeocastellà)
* www.myladino.com/ Arxivat 2018-08-02 a Wayback Machine. (en judeocastellà)
# Pietà (El Greco, Col·lecció Niarchos)

La Pietà, actualment al la col·lecció de Stavros Niarchos, és una obra d'El Greco, que consta amb el número 103 en el catàleg raonat d'obres d'aquest artista, realitzat pel seu especialista, Harold Wethey.

## Tema

Tot i que no s'esmenta d'una forma explícita als evangelis, la Pietat o Pietà va ser un tema molt popular a la iconografia cristiana, especialment a l'art gòtic tardà, el Renaixement i el Barroc. Consisteix en la representació de Maria sostenint el cos mort de Jesucrist damunt de la seva falda. Sabem que la Verge Maria va estar present a la Crucifixió de Jesús mercès a [Joan 19, 25:27] i cal esmentar la profecia de Simeó al Temple: [Lluc 2:35]

## Anàlisi

Oli sobre llenç; 120 x 145 cm.; 1581 circa ; Col·lecció Stavros Niarchos, Atenes.
Signat dins la corona d'espines, amb lletres cursives gregues : δομενίκος θεοτόπολης (doménikos theotokópolis) (sic)
No es conserva cap còpia d'aquest llenç, ni del mestre ni del seu obrador, la qual cosa n'augmenta la seva importància. El colorit i el magnífic cos de Jesús tenen l'origen en l'escola veneciana de pintura, especialment en Tintoretto. La Verge Maria vesteix un mantell blau fosc, Josep d'Arimatea porta una túnica verda i un mantell marró daurat. Maria Magdalena és del mateix tipus que la que està representada a la Magdalena penitent (Kansas), tot i que de més edat i menys amanerada. Vesteix un cosset blanc amb faldilla i mantell de color violaci, sobre el qual s'arremolina el seu cabell ros.
El llenç està concebut amb un enfocament extraordinàriament proper, que ha fet desaparèixer la línia del sòl. Degut a aquest enfocament, gairebé no hi ha profunditat. Les quatre figures gairebé omplen tota la superfície del quadre, encofurnades en un espai inversemblantment reduït. La figura de Jesús és una derivació monumentalitzada de la que apareix a la Pietat florentina de Michelangelo. Josep d'Arimatea, representat en un forçat escorç per tal d'adaptar la seva figura al marc del quadre, és l'únic element dinàmic, mentre les altres figures mostren quietud, callat patetisme i interiorització del drama.

### Procedència

* Evariste Fouret (venda a París 12 de juny de 1863, número 77, com "La Mise au tombeau")
* Yves Perdoux, París.
* Comtesse de la Béraudière, París.
* Adquirida per Niarchos a Wildestein l'any 1955.

## Vegeu també

* Pietà (El Greco, etapa italiana)

## Referències

* 1 2 Wethey, Harold E. Obra citada, p. 81.
* ↑ Álvarez Lopera, José. Obra citada, p. 145-146.
* ↑ «Peter Payne». The Telegraph.

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II) ; Ediciones Guadarrama; Madrid-1967.
* Álvarez Lopera, José; El Greco, La obra esencial; Editorial Sílex; Madrid-2014; ISBN 978 84 7737 8600
* Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1
# Associació Voltor

Associació Voltor és una associació fundada el 1985 per l'Obra Cultural Balear per a impulsar la normalització lingüística, i que promou i gestiona la recepció a les Illes Balears d'emissores institucionals de ràdio i televisió en llengua catalana: TV3, Canal 33, Canal 9, Catalunya Ràdio, Catalunya Música, Catalunya Informació i Ràdio Associació de Catalunya. El 1996 va rebre la Creu de Sant Jordi. El 2006 Pere Sampol (PSM) proposà que una fundació participada per Voltor i OCB gestionés les emissions en català a les Illes.
# Portada/article novembre 28
## Nebulosa planetària

Una nebulosa planetària és una nebulosa d'emissió formada per gas incandescent i plasma ionitzat en expansió expulsat durant la fase de branca asimptòtica de les gegants, és a dir, un objecte astronòmic gasós format a partir de l'expulsió de les capes externes d'una estrella de massa baixa o intermèdia durant l'etapa final de la seva vida. Aquest nom es va originar amb el seu primer descobriment en el segle xviii a causa del fet que, observades amb petits telescopis òptics, semblaven similars als planetes gegants del sistema solar. L'estrella inicial, que queda a la part central de la nebulosa, es converteix en una nana blanca que al final s'acaba refredant fins a perdre la seva energia tèrmica residual. El límit superior en massa per a passar per aquesta etapa de l'evolució estel·lar és de 8 masses solars.
# Dian

Dian fou una marca catalana de motocicletes, fabricades per l'empresa Llobé, S.L. (fabricant de la coneguda marca d'amortidors Betor) a Barcelona entre 1959 i 1961.
La Dian duia motor Barbacil de 125 cc (un motor creat a Saragossa del qual Llobé n'aconseguí els drets de fabricació i disseny), i es fabricà només un parell d'anys, en una temporada fluixa per al negoci de suspensions de l'empresa. Tant punt aquesta tornà a encarrilar-ne la producció, abandonà la fabricació de motocicletes.

## Referències

* ↑ Orengo, Joan Carles; Herreros, Francisco. «Dian». A: Soler, Cristina (coord.). La moto catalana. 1905-2010, Història d'una indústria capdavantera (Guia de l'exposició del Museu de la Moto de Barcelona). Bassella: Fundació Museu de la Moto Mario Soler, agost 2011, p. 20. D.L. B 29846-2011.
* 1 2 Herreros, Francisco; Aznar, José Luis. «Relación de las principales marcas». A: Historia del motociclismo en España (en castellà). Barcelona: RACC, 1998, p. 308. ISBN 84-920886-5-6.
# La Pietat de Santa Llestra

Ermita de la Pietat de Santa Llestra és una ermita romànica llombarda del segle xii-XIII, situada al municipi de Santa Llestra i Sant Quilis, dins de la Franja de Ponent a la comarca de la Ribagorça.
La seva planta és una nau i absis cilíndric amb arcuacions cegues, amb un campanar d'espadanya de dos ulls perpendicular al mur sud a l'alçada de la capçalera. La portalada és dovellada de mig punt. El seu estat és correcte i ha estat restaurada.

## Referències

* ↑ «Fitxa al Portal románico aragonés». Arxivat de l'original el 2017-08-01. [Consulta: 23 agost 2009].
# Turčianske Jaseno

Turčianske Jaseno és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país. El 2023 tenia 470 habitants.

## Referències

* ↑ «Žilinský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 12 abril 2024. [Consulta: 22 juny 2024].
# Austropetàlids

Els austropetàlids (Austropetaliidae) són una família d'odonats anisòpters de l'Hemisferi Sud. Comprèn a 10 espècies altament endèmiques i es troben solament a Tasmània, Austràlia, Xile i l'Argentina.

## Taxonomia

La família Austropetaliidae inclou vuit gèneres:
* Archipetalia Tillyard, 1917
* Austropetalia Tillyard, 1916
* Eurypetalia Carle, 1996
* Hypopetalia McLachlan, 1870
* Odontopetalia Carle, 1996
* Ophiopetalia Carle, 1996
* Phyllopetalia Selys, 1857
* Rheopetalia Carle, 1996
# Portada/article novembre 25
## Henri Matisse

Henri Matisse (Le Cateau-Cambrésis, 31 de desembre de 1869 – Niça, 3 de novembre de 1954) fou un pintor, escultor i dissenyador francès que va destacar per un ús característic del color i per un dibuix fluid, brillant i original. Com a dibuixant, gravador i escultor, però principalment com a pintor, Matisse és un dels artistes més importants de l'art modern. Tot i que és considerat com el màxim representant del fauvisme, estil que conreà el seus primers anys, també ha estat aclamat com un dels representants de la tradició clàssica de la pintura francesa.
# Durònia (dama)

Durònia (en llatí Duronia) va ser una dama romana del segle ii aC. Formava part de la gens Durònia, una gens romana d'origen plebeu.
Era la mare de Publi Ebuci. El seu segon marit va ser Tit Semproni Rutil, (germà de Gai Semproni Rutil, tribú de la plebs), que sembla que no li agradava gaire el seu fillastre Ebuci. La seva mare, potser per desfer-se'n d'alguna manera, el va voler iniciar en els ritus de les bacanals a Roma, amb ajuda d'Hispala Fecènia, amant del seu fill. Però Ebuci va denunciar les bacanals al cònsol Espuri Postumi, que el va protegir de la seva mare. Així van acabar els rituals de les bacanals a Roma l'any 186 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 1093.
# Kinixys belliana

Kinixys belliana és una espècie de tortuga de la família Testudinidae. Té la frontissa típica del gènere Kinixys. Aquesta espècie és la més comuna i es distribueix per tota Àfrica, principalment per Sudan, Tanzània, Congo i fins al sud de l'Àfrica. Per la gran extensió de la seva distribució té diverses subespècies i grans variacions al llarg de la seva àmplia gamma. Kinixys belliana és una tortuga de mida petita de color marró clar. Poden créixer fins als 22 cm. A la part posterior de la seva closca, la tortuga té una frontissa de 90 graus que, quan està tancada, pot protegir a les seves potes del darrere i a la cua dels depredadors. Aquesta àmplia banda de teixit connectiu flexible es troba entre els costals 4, 5, 7 i 8 en adults. Té cinc ungles en cada pota davantera a excepció d'una de les subespècies, K. b. nogueyi.

## Bibliografia

* Manfred Rogner: Schildkröten – Biologie, Haltung, Vermehrung, Eugen Ulmer KG, Stuttgart 2008, ISBN 978-3-8001-5440-1

## Enllaços externs

* http://www.gctts.org/Kinixys/
* https://web.archive.org/web/20091021200657/http://geocities.com/hiramtom/belliana.html
# Tusayan

Tusayan és un poble dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 562 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tusayan tenia 562 habitants, 222 habitatges, i 101 famílies La densitat de població era de 7,6 habitants/km².
Dels 222 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 30,2% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 54,1% no eren unitats familiars. En el 32,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 15,5% entre 18 i 24, un 36,5% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 2,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 125,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.917 $ i la renda mediana per família de 45.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.125 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 16.637 $. Aproximadament el 14,9% de les famílies i el 18,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tusayan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tusayan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.