OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Convenció de setembre

La Convenció de setembre va ser un tractat signat el 15 de setembre de 1864 entre el Regne d'Itàlia i Napoleó III.

## El tractat

Segons aquest tractat:
* Napoleó III es comprometia a retirar totes les tropes franceses de Roma en un termini de dos anys.
* El govern italià garantia les fronteres dels Estats Pontificis, que en aquell moment s'estenien per Roma i Latium.
* El govern italià es movia de Torí a Florència, per tal de deixar palès que el govern no volia prendre la seu a Roma, declarada capital d'Itàlia el 27 de març de 1861 en una reunió del primer Parlament italià a Torí.
Aquest tractat va rebre l'oposició del Papa, dels catòlics francesos i dels patriotes italians. Amb l'anunci de la decisió del govern de moure's a Florència, van esclatar disturbis antigovernamentals generalitzats i van ser assassinats centenars de civils italians. Les últimes tropes franceses van abandonar Roma el desembre de 1866. Napoleó III va confiar en què el Govern italià i el Papa negociarien un acord que li permetés al govern italià passar de Florència a Roma.

## Conseqüències

Com a resposta al rebuig de Pius IX a totes les propostes, els patriotes italians, sota la direcció de Giuseppe Garibaldi, van organitzar una invasió de Latium i Roma l'octubre de 1867. Tanmateix, els patriotes van ser derrotats a Mentana per 2.000 soldats francesos enviats per Napoleó III. Una guarnició francesa es va mantenir a Roma per donar suport al papat de Pius IX.
L'agost de 1870, després de l'esclat de la guerra francoprussiana, es va tornar a demanar l'ajuda de la guarnició francesa. Diverses manifestacions públiques van exigir al govern italià que prengués Roma. Tanmateix, el govern italià no va adoptar cap mesura directa fins a la caiguda de Napoleó III a la batalla de Sedan, després de la qual el govern italià ja no estava obligat a respectar la Convenció de setembre. El rei Víctor Manuel II va enviar el comte Gustavo Ponza di San Martino a Pius IX per adreçar-li una carta personal en què proposava l'entrada pacífica de l'exèrcit italià a Roma, sota el pretext d'oferir protecció al Papa.
L'exèrcit italià, comandat pel general Raffaele Cadorna, va travessar la frontera papal l'11 de setembre de 1870 i va avançar lentament cap a Roma, amb l'esperança que es pogués negociar una entrada pacífica. L'exèrcit italià va arribar el 19 de setembre a la Muralla Aureliana i es va iniciar l'estat de setge a Roma. Pius IX es va negar a rendir-se i els zuaus pontificis van continuar resistint. El 20 de setembre, després que l'exèrcit italià aconseguís travessar la Muralla Aureliana per la Porta Pia a través d'un canoneig de tres hores, els Bersaglieri van entrar a Roma i va marxar per Via Pia, que va passar a anomenar-se Via XX Settembre. Com a conseqüència, van morir 49 soldats italians i 19 zuaus pontificis. Roma i Latium van ser annexionats al Regne d'Itàlia després d'un plebiscit. El Papa es va anomenar a si mateix un «presoner al Vaticà». Finalment, a l'any següent el govern italià es va traslladar de Florència a Roma.

## Bibliografia

* De Cesare, Raffaele. The Last Days of Papal Rome (en anglès). Londres: Archibald Constable & Co., 1909.
# Coordinadora d'Entitats Pro Persones amb Disminució del Districte de les Corts

Coordinadora d'Entitats Pro Persones amb Disminució del Districte de les Corts és una organització sense ànim de lucre que està integrada per tres escoles d'educació especial: l'Associació Esclat (que atén nens i nenes amb paràlisi cerebral), l'Associació de Mares i Pares d'Alumnes de d'Escola Moragas (que atén nens i nenes disminuïts psíquics) i l'Associació de Pares d'alumnes del Col·legi Paideia (que fomenta la formació i integració de disminuïts psíquics).
L'any 2001 es van consolidar com a coordinadora per tal d'unificar els seus esforços a fi i efecte de promoure i posar en marxa nous serveis al Districte de les Corts adreçats a les persones amb discapacitat intel·lectual, física i/o sensorial. L'estiu del 2003 va signar un conveni amb Ajuntament de Barcelona i Generalitat de Catalunya per a crear un Nou Centre Ocupacional de les Corts al carrer Montnegre–Entença per a promoure l'ocupació i donar eines de treball a persones que pateixen alguna discapacitat. El 2003 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona.
# Coordinadora d'Estudiants dels Països Catalans

La Coordinadora d'Estudiants dels Països Catalans (CEPC) fou una organització estudiantil sorgida l'1 de maig de 1999 de la fusió del Bloc d'Estudiants Independentistes (BEI), de Catalunya i les Illes Balears; l'Assemblea d'Estudiants Nacionalistes (AEN), del País Valencià; l'Associació Catalana d'Estudiants (ACE), de la Catalunya Nord i el Col·lectiu Universitari Andreu Nin (CUAN), de la Universitat Rovira i Virgili.
El dia 1 de maig de 2006 es va fusionar amb Alternativa Estel per a crear el Sindicat d'Estudiants dels Països Catalans.
Els seus objectius eren la construcció d'un ensenyament públic, català, popular, de qualitat i antipatriarcal-no sexista. S'organitzaven en nuclis i assemblees territorials de forma assembleària i publicaven l'Estaca.

## Referències

* ↑ «5 anys de Sindicat d'Estudiants dels Països Catalans». Endavant.org, 25-05-2011. [Consulta: 11 juny 2013].
* ↑ «Inventari del Fons DPP. Subsèrie ME-EI (Moviment Estudiantil de l'Esquerra Independentista) del CRAI Biblioteca Pavelló de la República de la Universitat de Barcelona» (pdf). Dipòsit.UB.edu. [Consulta: 10 desembre 2015].
* ↑ «Coordinadora d'Estudiants dels Països Catalans i Alternativa Estel es fusionen en el Sindicat d'Estudiants dels Països Catalans». 324.cat, 09-05-2006. [Consulta: 21 abril 2013].
* ↑ «L'Alternativa Estel i la CEPC es fusionen». Vilaweb.cat, 03-05-2006. [Consulta: 21 abril 2013].
# Coyviller

Coyviller és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 124 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Coyviller era de 124 persones. Hi havia 48 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 20 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 52 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 3 estaven desocupats. Tots els 52 habitatges eren cases. Dels 48 habitatges principals, 39 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 35 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Coyviller el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 12 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 16 | 35 a 39 | 12 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 12 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 12 |
| 0 | 0 a 4 | 12 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 79 persones, 57 eren actives i 22 eren inactives. De les 57 persones actives 56 estaven ocupades (28 homes i 28 dones) i 1 aturada (1 home). De les 22 persones inactives 8 estaven jubilades, 10 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Coyviller hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Coyviller a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Coyviller a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Cozuelos de Fuentidueña

Cozuelos de Fuentidueña és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Vegafría i Fuentesaúco de Fuentidueña, al Sud amb Adrados, i Hontalbilla, a l'Est amb Fuentepiñel i a l'Oest amb Perosillo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2006 |
| 249 | 217 | 188 | 160 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Craig Cathcart

Craig George Cathcart (nascut el 6 de febrer de 1989) és un futbolista professional nord-irlandès que juga com a defensa pel Watford FC i per la selecció d'Irlanda del Nord. Ha estat capità de la selecció nord-irlandesa Sub-21.
Producte del planter del Manchester United FC, Cathcart va passar temps cedit al Royal Antwerp belga, i als cllubs de la Football League Championship anglesa Plymouth Argyle FC i Watford, abans de fitxar per l'acabat d'ascendir Blackpool FC el 2010. Cathcart va retornar al Watford el juliol de 2014.

## Estadístiques

    A 15 de maig de 2016.
| Club | Club | Club | Lliga | Lliga | Copa | Copa | Copa de la Lliga | Copa de la Lliga | Europa | Europa | Altres | Altres | Total | Total |
| Club | Temporada | Divisió | Partits | Gols | Partits | Gols | Partits | Gols | Partits | Gols | Partits | Gols | Partits | Gols |
| Manchester United FC | 2007–08 | Premier League | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Manchester United FC | 2008–09 | Premier League | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Manchester United FC | 2009–10 | Premier League | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Manchester United FC | 2010–11 | Premier League | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Manchester United FC | Total | Total | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Royal Antwerp (cedit) | 2007–08 | Segona divisió belga | 13 | 2 | 0 | 0 | — | — | — | — | — | — | 13 | 2 |
| Plymouth Argyle FC (cedit) | 2008–09 | Championship | 31 | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 | — | — | — | — | 33 | 1 |
| Watford FC (cedit) | 2009–10 | Championship | 12 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | 12 | 0 |
| Blackpool FC | 2010–11 | Premier League | 30 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | 30 | 1 |
| Blackpool FC | 2011–12 | Championship | 27 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | 29 | 0 |
| Blackpool FC | 2012–13 | Championship | 25 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | 26 | 1 |
| Blackpool FC | 2013–14 | Championship | 30 | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 | — | — | — | — | 32 | 1 |
| Total | Total | Total | 112 | 3 | 4 | 0 | 1 | 0 | — | — | — | — | 117 | 3 |
| Watford | 2014–15 | Championship | 29 | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | 30 | 3 |
| Watford | 2015–16 | Premier League | 35 | 1 | 5 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | 40 | 1 |
| Total carrera | Total carrera | Total carrera | 232 | 10 | 11 | 0 | 2 | 0 | — | — | — | — | 245 | 10 |

## Palmarès
### Individual

* Jimmy Murphy Young Player of the Year del Manchester United FC (1): 2006–07

## Referències

* ↑ «Craig Cathcart». Premier League. Arxivat de l'original el 2016-04-16. [Consulta: 15 març 2011].
* ↑ «Spelersstatistiek Craig Cathcart» (en dutch). R.A.F.C.-Museum. [Consulta: 17 juny 2014].

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Craig Cathcart a soccerbase.com
* Fitxa Arxivat 2014-06-25 at Archive.is a redStat
* Fitxa internacional a NIFG
* Estadístiques a Irlanda del Nord Arxivat 2012-08-15 a Wayback Machine. a Irish FA
# Craig Evers

Craig Evers (8 de juny de 1990) és un ciclista australià. Professional des del 2015, actualment milita a l'equip 7 Eleven-Roadbike.

## Palmarès

* 2015
** Vencedor d'una etapa al New Zealand Cycle Classic
** Vencedor d'una etapa al Tour de Borneo

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Crescenci de Roma

* Per a altres significats, vegeu «Crescenci de Tortosa».
Crescenci de Roma o de Perusa (Roma, ca. 293 - ca. 304) fou un nen, fill de Sant Eutimi i mort màrtir durant les persecucions cristianes. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Hagiografia

L'única font biogràfica sobre Crescenci són les actes provinents de Perusa i obtingudes per Cesare Baronio, que les publicà a l'Acta Sanctorum. Són actes tardanes i potser redactades a la Toscana, potser amb motiu de la translació del cos de Crescenci a Siena, en 1058.
Crescenci, segons elles, era de noble família romana i fou batejat, amb els seus pare Eutimi i la seva mare, pel sacerdot Epigmeni. Durant la persecució de Dioclecià la família fugí a Perusa, on Eutimi fou mort.
Portat a Roma, en no voler abjurar del cristianisme i malgrat que només tenia onze anys, fou decapitat a la Via Salaria, fora muralla.
Als itineraris romans medievals s'esmentava un Crescenci o Crescencià a les catacumbes de Priscil·la, a la Via Salaria. El cos fou portat, a demanda del bisbe Antifred, a Siena en 1058, on fou un dels quatre sants protectors de la ciutat (amb els sants Saví, Ansà i Víctor).
Un cos sant d'un nen màrtir també anomenat Crescenci fou portat a la Catedral de Tortosa en 1624. La llegenda d'aquest cos sant es calcà de la del sant romà. Altres cossos sants de màrtirs amb el nom de Crescenci són venerats a l'església de San Marco Evangelista de Giugliano i a Santa Maria della Misericordia de Pacentro.
La festa és el 14 de setembre i se'n celebra la translació el 12 d'octubre.

## Vegeu també

* Crescenci de Tortosa

## Bibliografia

* Santi, beati e testimoni. "San Crescenzio di Roma, martire".
# Cryptotis oreoryctes

Cryptotis oreoryctes és una espècie d'eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). És endèmica del centre-nord de Guatemala. És força més grossa que C. merriami i C. tropicalis. Té una llargada de cap a gropa de 82 mm, una cua de 30 mm i les potes posteriors de 15 mm (valors mitjans). Els espècimens de C. oreoryctes es classificaven anteriorment com a C. goodwini, una espècie propera.

## Referències

* ↑ Woodman, N. 2011. «Patterns of morphological variation amongst semifossorial shrews in the highlands of Guatemala, with the description of a new species (Mammalia, Soricomorpha, Soricidae)». Zoological Journal of the Linnean Society, 163: 1.267-1.288
* ↑ Woodman, N «Nomenclatural notes and identification of small-eared shrews (Mammalia: genus Cryptotis) from Cobán, Guatemala, in The Natural History Museum, London» (PDF) (en anglès). Proceedings of the Biological Society of Washington, 124, 4, 2011, pàg. 249–258.
# César Socarraz

César Augusto Socarraz (Lima, 5 de juny de 1910 - Lima, 1 de gener de 1984) fou un futbolista peruà.
Va formar part de l'equip peruà als campionats sud-americans de 1939 i 1941.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Universitario de Deportes i Colo-Colo.

## Palmarès

* Lliga peruana de futbol: 2
       1934, 1939 (Universitario)
* Lliga xilena de futbol: 1
       1941 (Colo-Colo)
* Copa Amèrica de futbol: 1
       1939 (Perú)

## Referències

* ↑ Profile - RSSSF (Peru International Players)]
* ↑ Revista Estadio N° 6 Novembre 28, 1941
* ↑ El histórico goleador peruano de Colo Colo que recordó el nuevo refuerzo albo Arxivat 2015-07-31 a Wayback Machine. - El Gráfico Chile (castellà)
* ↑ Profile - Colo Colo (castellà)
# César Sánchez

«César Sánchez» té aquests significats:
* César Sánchez Pérez (1978-), polític espanyol
* César Sánchez Domínguez (1971-), futbolista (porter) espanyol
* César Sánchez Aurich (1973-), futbolista peruà
* César Manuel Sánchez López (1936-2010), músic gallec
# Cucurella

«Cucurella» té aquests significats:

## Vegeu també

* Pou de glaç de Can Cucurella
# Cuproníquel

El cuproníquel és un aliatge de coure, Cu, i níquel, Ni, que generalment conté menys del 50% de níquel i petites quantitats de ferro, Fe, (0,5-0,6%) i de manganès, Mn, (0,3-1%). Presenta una estructura monofàsica perquè el níquel és soluble en el coure en totes proporcions. És un aliatge que té una forta resistència mecànica i a la corrosió, major a major proporció de níquel, i és molt mal·leable. Es presenta en forma de plaques, xapes, bandes, tubs, barres i fils. En forma de fils s'empra per a fabricar-hi resistències elèctriques i per a mesurar temperatures. L'addició de silici, Si, o d'alumini, Al, li donen un enduriment estructural. Les proporcions més emprades són:
* 90/10 de coure/níquel amb ferro i manganès per a canonades d'aigua salada i intercanviadors tèrmics.
* 80/20 de coure/níquel per a l'encunyació de monedes platejades.
* 70/30 de coure/níquel amb ferro i manganès.

## Referències

* ↑ Gran Larousse Català. Barcelona: Editorial Planeta/Edicions 62, 1992.
# Cupropolibasita

La cupropolibasita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la pearceïta-polibasita. Rep el nom de la polibasita i el seu contingut en coure.

## Característiques

La cupropolibasita és una sulfosal de fórmula química [Cu₆Sb₂S₇][Ag$_9$CuS₄]. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2008. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 3,5. És un membre rar del grup pearceïta-polibasita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cupropolibasita pertany a «02.G - Nesosulfarsenits, etc. amb S addicional» juntament amb els següents minerals: argentotennantita, freibergita, giraudita, goldfieldita, hakita, tennantita, tetraedrita, selenoestefanita, estefanita, pearceïta, polibasita, selenopolibasita, cupropearceïta i galkhaïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la col·lecció mineralògica del Museu Reial d'Ontario, dins el departament d'història natural, amb el número d'exemplar m12128.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Silbak Premier, a la localitat canadenca de Stewart, a la Colúmbia Britànica. Posteriorment també ha estat descrita a la mina Alexander, a Vrančice (República Txeca); a la prospecció de Baturappe, a Gowa (Indonèsia); a la mina Tsumeb, a Tsumeb (Namíbia); i a Six-Blanc, a Bruson (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Cupropolybasite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 agost 2018].
# Darío Pereyra

Darío Pereyra (Sauce, 19 d'octubre de 1956) fou un futbolista uruguaià de la dècada de 1980.
Fou 32 cops internacional amb la selecció de l'Uruguai.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Club Nacional de Football i São Paulo FC.
Trajectòria com a entrenador:
* 1997-1998: São Paulo
* 1998: Coritiba
* 1999: Atlético Mineiro
* 2000: Guarani
* 2001: Corinthians
* 2003: Paysandu
* 2003: Grêmio
* 2004: Portuguesa
* 2012: Arapongas
* 2013: Vila Nova
* 2014-2015: Águia de Marabá

## Referències

* ↑ Darío Pereyra Statistics Arxivat 2014-01-22 a Wayback Machine. FIFA. Retrieved 27 January 2010.
* ↑ "Contusão invisível", Placar magazine issue 450, 8 December 1978, Editora Abril, pg. 33
* ↑ "Chegou!". Jornal da Tarde, 18 October 1977
* ↑ "Dario chegou, para felicidade de todos". Jornal da Tarde, 5 December 1977, Edição de Esportes, pg. 9
* ↑ Tabelão 98 Placar, 23/9–26 October 1998, Editora Abril, págs. 2–3
* ↑ "Prorrogação de contrato aproxima 'era Muricy' dos 'anos Telê'". Esporte UOL. 1 February 2008.
# Jean Petit

Jean Petit és el nom dels següents personatges:
* Jean Petit (escultor) (1819-1903), escultor francès
* Jean Petit (sociòleg), pedagog, sociòleg i psicòleg franès
* Jean Petit (futbolista belga) (1914-1944), futbolista belga
* Jean Petit (futbolista francès) (1949-), futbolista francès
# Joan Nomofílac

Joan Nomofílac (en llatí Joannes Nomophylax) fou un jurista romà d'Orient que rebia el nom del seu ofici, nomofílac, un magistrat o persona d'alta autoritat que controlava a altres magistrats.
Es diu d'ell que era un escoliasta de la Basilica, però segurament va ser un jurista que va veure inclosos els seus escolis en aquella obra.
Assemani pensa que hauria viscut vers el 1100, sota l'emperador Aleix I Comnè però William Smith el situa al segle vi al final del regnat de Justinià I (mort el 565). És repetidament esmentat a la Basílica.

## Referències

* ↑ 5.Joannes Nomophylax a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 604
# Joan Noya i Salvatella

Joan Noya i Salvatella (Ripollet, 10 de febrer de 1935 - 30 d'octubre de 2010) va ser un empresari i sardanista català.
Joan Noya i Salvatella va néixer a Ripollet el 10 de febrer de 1935, fill de Josep i Carmeta. Va ser un dels fundadors de l'entitat Ripollet Sardanista, que havia de fer la primera audició el 23 de novembre de 1975. Coincidint amb la mort del cap de l'estat, en Francisco Franco, es va haver de suspendre la mateixa. El primer president de Ripollet Sardanista va ser en Miquel Esparrach i Sallent. En aquells moments les sardanes anaven de la mà amb el Ball de Gitanes. El segon president, en Joan Noya, va ser-ne fins a la seva mort el 30 d'octubre de 2010. L'any 2011 ha agafat el relleu en Pere López i Torras com a nou president de l'entitat. En Joan Noya va convertir l'entitat en una de les més actives de la vila i en una de les de més nombroses quant a socis, arribant a comptar-se pel damunt dels 500. Va ser una persona molt coneguda i estimada dins l'àmbit sardanístic arreu de Catalunya. Van estrenar-se moltes sardanes a Ripollet, fent amistats amb cobles i compositors. La primera sardana que va estrenar-se amb Ripollet Sardanista com a responsable va ser "Ripollet Sardanista" d'en Francesc Mas Ros i la darrera, amb en Joan en vida, la dedicada a la seva neta, "La Cristina Noya" d'en Tomàs Gil i Membrado.

## Referències

* ↑ Revista "SOM", num. 293, pg. 25, 2011
* ↑ "Miquel Espàrrach i Sallent "Mariano" i el Ball de Gitanes a Ripollet", Antoni Fonollet i Paños, Parnass Ediciones, 2005

## Enllaços externs

* Revista de Ripollet
* num. 427, Ciutadans Arxivat 2008-08-20 a Wayback Machine.
# Joaquim Oliver i Garcia

Joaquim Oliver i Garcia fou un polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica. Fou elegit diputat a les Corts Espanyoles per Valls dins del grup Izquierda Dinástica a les eleccions generals espanyoles de 1884.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Joaquim Pedralbes

Joaquim Pedralbes (Barcelona, 1800? - Montevideo, ?) fou el primer taquígraf uruguaià, que va introduir el sistema al senat de la nació entre els anys 1825 i 1834.

## Biografia

El seu fill, Adolfo Pedralbes, també va continuar amb el treball del seu pare i va ensenyar a les universitats públiques de Montevideo i Buenos Aires.
El sistema de comunicació lletra per lletra, va ser utilitzat al parlament uruguaià durant més d'una dècada. Va ser contractat pel senador Ramón Massini i se li va adjudicar un càrrec al govern. Pedralbes, que vivia a Buenos Aires, es va traslladar a Montevideo i va començar a treballar en un sistema de taquigrafia que havia tingut a Martí com precursor, al costat de l'Escola madrilenya, i havia sofert modificacions per part de l'Escola catalana.
El 1837 va publicar Prontuario de Taquigrafía Castellana, poc després de ser expulsat de l'àmbit parlamentari perquè molts senadors no estaven d'acord amb la publicació dels seus discursos i la propaganda que feia al senat.

## Enllaços externs

* Biografia de Joaquim Pedralbes (castellà)
* Parlament de l'Uruguai (castellà)