OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# HMS Unique (N95)

L'HMS Unique va ser un submarí de classe U de la Royal Navy, del segon grup d'aquesta classe, construït per Vickers-Armstrong, Barrow-in-Furness. Va ser posat en marxa el 30 d'octubre de 1939 i va ser posat en servei el 27 de setembre de 1940.

## Carrera

Va passar la major part de la seva carrera operant al Mediterrani des de mitjans de 1941 sota el comandament del capità Arthur Hezlet, on va enfonsar el vaixell de càrrega i passatgers italià Fenicia i el transport de tropes italià Esperia. També va danyar el vaixell de càrrega italià Arsia, que més tard va ser declarat pèrdua total. El 5 de gener de 1942, va fer un atac sense èxit al cuirassat italià Littorio.

### Enfonsament

Unique va abandonar Holy Loch després d'una reacondicionament, per a una patrulla al golf de Biscaia el 7 d'octubre de 1942. Va deixar la seva escorta davant de les Escilles el 9 d'octubre. No es va veure ni se'n va saber res més després d'aquesta data. L'HMS Ursula va estar a la zona el 10 d'octubre i va informar d'haver escoltat explosions submarines que el van fer creure que Unique estava sota atac, tot i que els alemanys no van afirmar que s'enfonsés. El 24 d'octubre de 1942 es va denunciar que estava perdut quan no va arribar a Gibraltar.
Possiblement va ser perdut el 13 d'octubre de 1942 durant un atac fallit contra el petroler alemany Spichern al golf de Biscaia a la posició 46º54'N 06º03'W, després de resultar danyat per l'explosió prematura d'un dels seus propis torpedes.

## Comandants

* Lt. Anthony Foster Collett, RN - 19 de setembre de 1940 - 16 d'agost de 1941
* Lt. Arthur Richard Hezlet, RN - 16 d'agost de 1941 - 24 d'agost de 1941
* Lt. Anthony Foster Collett, RN - 24 d'agost de 1941 - 18 de juny de 1942
* Lt. Robert Evelyn Boddington, RN - 18 de juny de 1942 - 24 d'octubre de 1942

## Referències

* 1 2 3 HMS Unique, uboat.net
* ↑ Submarine losses 1904 to present day Arxivat 8 August 2007 a Wayback Machine., RN Submarine Museum, Gosport

## Bibliografia

* Hutchinson, Robert. Jane's Submarines: War Beneath the Waves from 1776 to the Present Day. Londres: HarperCollins, 2001. ISBN 978-0-00-710558-8. OCLC 53783010. Submarí Britànic Classe U Royal Navy1$_r$ grup Undine Ursula Unity 2$_n$ grup Umpire Una Unbeaten Undaunted Union Unique Upholder Upright Urchin Urge Usk Utmost 3r grup Ultimatum Ultor Umbra Unbending Unbroken Unison United Universal P41 Unrivalled Unruffled Unruly Unseen Unshaken Unsparing Unswerving Untamed / Vitality Untiring Uproar Upstart Usurper Uther Vandal Varangian Varne Vox P32 P33 P36 P38 P39 P47 P48 P52 Marina Reial DanesaHDMS U1 (anteriorment HMS P52) Forces Navals Franceses LliuresCurie (anteriorment Vox) Armada Grega Xifias (anteriorment Untiring) Amphitriti (anteriorment Upstart) Armada Reial dels Països BaixosDolfijn (anteriorment P47) Armada Reial de Noruega Uredd (anteriorment P41) Ula (anteriorment Varne) Armada Polonesa Dzik (anteriorment P52) Sokół (anteriorment Urchin) Marina Soviètica V-2 (anteriorment Unbroken) V-3 (anteriorment Unison) V-4 (anteriorment Ursula) Precedit de: classe T · Seguit de: classe P611
# Goa'uld

Els Goa'uld són una raça extraterrestre en l'univers ficcional de Stargate.
El seu aspecte és similar al d'una petita serp, però normalment es troben amagats en els cossos d'altres éssers, com els humans, dels quals se n'aprofiten com un paràsit. Els Goa'uld són capaços de controlar la voluntat dels éssers a qui posseeixen introduint-se dins del seu cervell. La unió biològica entre un Goa'uld i un hoste confereix a aquest una sorprenent longevitat i resistència física, lliurant-lo de les malalties i conferint-li gran capacitat de regeneració.
La majoria dels Goa'uld són megalòmans i egocèntrics, i es nodreixen dels recursos i tecnologies d'altres races, mitjançant les quals aconsegueixen dominar la galàxia i presentar-se a ells mateixos com a déus omnipotents. La majoria de les deïtats de l'antiguitat que adoraven els egipcis i altres cultures a la terra eren en realitat Goa'ulds que utilitzaven els humans com a esclaus per a servir els seus pròpòsits.
Els Goa'uld més importants formen un grup oligàrquic anomenat els senyors del sistema, una dèbil aliança que governa la galàxia. Aquests tenen un grup opositor anomenat Tok'ra, un grup de Goa'ulds que es neguen a prendre hostes en contra la seva voluntat i que lluiten activament per derrotar-los.
Els Goa'uld apareixen per primer cop en la pel·lícula Stargate (1994) i de forma molt recurrent al llarg de la sèrie Stargate SG-1, on són els enemics principals de les Forces Aèries dels Estats Units que controla el projecte Stargate.
El Zat'n'ktel, o més breument zat, és una arma de mà de tecnologia Goa'uld dintre de l'univers fictici de la sèrie Stargate SG-1. És usada normalment pels Tok'ra. Posseeix una característica especial, un tret de zat causa gran dolor, dos trets maten i el tercer desintegra el cos.
# Gualter III de Vexin

Gualter (Walthar) III de Vexin, mort el 1063, va ser comte de Vexin i d'Amiens de 1035 a 1063 i comte del Maine de 1062 a 1063. Era fill de Dreux de Vexin, comte de Vexin i d'Amiens, i de la princesa anglesa Godjifu.
Apareix el 1030 com a testimoni d'una donació que va fer el seu pare a l'abadia de Jumièges, i el va succeir el 1035. Va continuar la política dels seus pares, de bona relació amb els capets de França i els ducs de Normandia, però la ruptura de la seva relació el 1052 va posar en causa aquesta política. Tempta en principi la neutralitat entre els dos, però acaba per unir-se al camp del rei Enric I de França el 1057.
S'havia casat amb Biota del Maine († 1063), filla d'Heribert I Despertagos, comte del Maine, però no van tenir fills.
El seu nebot Heribert o Herbert II, comte de Maine, va morir el març 1062, llegant el Maine a Guillem el Conqueridor, duc de Normandia, però els senyors del Maine el refusaren, es van revoltar i van escollir com a comte a Gualter, amb el suport del comte d'Anjou Jofré III el Barbut. Guillem va intentar la conquesta del comtat de Maine, prenent les fortaleses una per una i finalment es va apoderar del Mans i va capturar a Gualter i Biota. Aquestos van ser empresonats a Falaise i van morir en circumstàncies mal elucidades. El comtat fou donat per Guillem al seu fill Robert Courteheuse (1063).
La seva mort va afavorir a Guillem (futur "el Conqueridor") sobre dos plans: primer de tot, havia eliminat un possible enemic en el comte del Maine, i d'altra banda Gualter era l'últim fill supervivent de Godjifu i hauria pogut aspirar al tron d'Anglaterra a la mort d'Eduard el Confessor tres anys més tard.
Va ser el seu cosí Raül IV, comte de Valois, qui va heretar els comtats de Vexin i Amiens, a excepció de les ciutats de Pontoise i de Chaumont-en-vexin, de les que s'havia apoderat el rei de França.

## Fonts

* Pierre Bauduin, La Première Normandie (Xe-XIe siècles)

## Enllaços externs

* (francès) Els senyors de Maine (FranceBalade)
* (anglès) Foundation for medieval genealogy : comtes de Valois i Vexin
| Precedit per: Herbert II | Comte del Maine 1062 - 1063 | Succeït per: Robert II |
# Gurtnellen

Gurtnellen és un municipi del cantó d'Uri (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Bresaola

La bresaola (pronunciat bresàola) és un embotit de carn de vedella assaonada durant dos o tres mesos: la vedella comença a adobar-se en cru, quan és fosca, fins que agafa una tonalitat porpra. És originària de la vall de Valtellina, al nord d'Itàlia, dins la regió de la Llombardia, a les comarques properes als Alps. Es pren com a antipasto amb oli d'oliva i suc de llimona. Hi ha una indicació geogràfica protegida: bresaola della Valtellina.

## Referències

* ↑ «bresaola - Cercaterm». TERMCAT. [Consulta: 7 desembre 2021].
* ↑ «Preparar un ‘vitello tonnato’ es ‘así de fácil’» (en castellà). La Vanguardia, 10-03-2019. [Consulta: 7 desembre 2021].
* ↑ «Consorzio di Tutela Bresaola della Valtellina | Bresaola della Valtellina.» (en italià). [Consulta: 7 desembre 2021].
# Undués de Lerda

Undués de Lerda és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de Las Cinco Villas. El Camí de Sant Jaume passa per aquest municipi abans d'entrar a Navarra.
# Enneapterygius destai

Enneapterygius destai és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Les femelles poden assolir 2,02 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Mar Roja.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Khalaf, M.A., 2005. Fish fauna of the Jordanian Coast, Gulf of Aqaba, Red Sea. Journal of King AbdulAziz University-Marine Sciences. Vol. 15.
* ↑ Goren, M. i M. Dor, 1994. An updated checklist of the fishes of the Red Sea (CLOFRES II). The Israel Academy of Sciences and Humanities, Jerusalem, Israel. 120 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Holleman, W., 2005. A review of the triplefin fish genus Enneapterygius (Blennioidei: Tripterygidae) in the western Indian Ocean, with descriptions of four new species. Smithiana, Bull. 5: 1-25.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# West Burlington

West Burlington és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 3.161 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Burlington tenia 3.161 habitants, 1.434 habitatges, i 871 famílies. La densitat de població era de 242,6 habitants/km².
Dels 1.434 habitatges en un 25,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,9% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 39,2% no eren unitats familiars. En el 34,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,77.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.958 $ i la renda mediana per família de 45.321 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.574 $ mentre que les dones 21.225 $. La renda per capita de la població era de 19.659 $. Entorn del 4,4% de les famílies i el 8,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Burlington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Burlington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Camí del Sot de Bellobir

El Camí del Sot de Bellobir és un camí rural del poble de Riells del Fai, en el terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental. Arrenca del nord-oest de la urbanització del Serrat de l'Ametlla, des d'on surt cap a ponent per tal d'arribar al Serrat del Pollancre, superat el qual gira cap al nord-est, per tal d'arribar al Sot de Bellobir en uns dos quilòmetres de recorregut. Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: és el camí que mena al Sot de Bellobir des del Serrat de l'Ametlla.

## Referències

* ↑ El Camí del Sot de Bellobir en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Charm

Les Charm són un grup de música que adapta principalment cançons d'anime japonès al castellà. Adapten algunes cançons al català i versionen, també, cançons de videojocs i de J-pop (música pop japonesa).
L'origen del grup rau l'any 2001, quan la revista d'anime Minami va organitzar un concurs anomenat Operación friki del qual en van sortir tres guanyadores al Saló del Manga de Barcelona: Lydia Cuestas, Marta Mateo i Pilar Giménez (Ailyn). Totes tres van decidir de formar un grup, el nom del qual va ser triat pels lectors d'aquella revista: es dirien Charm. Posteriorment, van ser fitxades per Orange Music.
En un principi pensaven només a adaptar cançons al castellà, però l'èxit aviat les va fer anar més enllà. Van gravar, per exemple, els temes d'obertura i de tancament de diverses sèries amb castellà (Hamtaro o Hello Kitty); i en català i castellà (Gals!, Kimagure Orange Road i Inuyasha entre altres), varen posar veu a una coneguda marca de nines, a més de nombrosos concerts en diversos esdeveniments de còmic o manga i festes. Actualment, el grup tan sols el formen Lydia Cuestas i Marta Mateo.

## Discos

* Konnichiwa (2003)
* En lo profundo del bosque (2004)
* Corazón encantador (2005)
* Evolution (2006)
* Go Go Charm (2008)
* Re-Evolution (2017) Només a la venda en format digital. És la versió en japonès del disc Evolution
* Luz De Verano (2019) Recopilatori
* Somni Sense Fi (2019) Recopilatori dels temes que han gravat al llarg de la seva carrera en català

## Referències

* 1 2 «Konnichiwa». Discogs, 2003. [Consulta: 21 abril 2012].
* ↑ «En lo profundo del bosque». Discogs, 2004. [Consulta: 21 abril 2012].
* ↑ «Corazón encantador». Discogs, 2005. [Consulta: 22 abril 2012].
* ↑ «Evolution». Discogs, 2006. [Consulta: 23 abril 2012].

## Enllaços externs

* Web Oficial
* Web oficial del club de fans Arxivat 2016-04-03 a Wayback Machine.
# Charlàs

Charlàs (francès Charlas) és un municipi de Comenge, a Gascunya, en el departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Charlyn Corral

Verónica Charlyn Corral Ang (Acolman, 11 de setembre de 1991) és una davantera de futbol internacional per Mèxic, amb el qual va jugar dos Mundials (2011-15) i va guanyar al 2014 un ór als Jocs Centreamericans i un bronze a la Copa d'Or. Anteriorment va jugar tres Mundials i tres Copes d'Or amb la selecció sub-20 (2006-10).
Es va retirar de la selecció al 2016. Actualment juga al Club de Fútbol Pachuca Femenil.

## Trajectòria

| Temporades | Club |
| | Borregos Salvajes de Monterrey |
| 2012 - 2013 | Louisville Cardinals |
| 2014 | Merilappi United |
| 15/16 - act. | Llevant UE |

## Referències

* ↑ Record
# Châtel-Moron

Châtel-Moron és un municipi francès, situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 75 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Châtel-Moron era de 75 persones. Hi havia 30 famílies, de les quals 17 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 13 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 9 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 60 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família, 14 eren segones residències i 13 estaven desocupats. 59 eren cases i 1 era un apartament. Dels 34 habitatges principals, 29 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Châtel-Moron el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 33 eren actives i 12 eren inactives. De les 33 persones actives 29 estaven ocupades (18 homes i 11 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 12 persones inactives 2 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una entitat de l'administració pública.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Châtel-Moron a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Châtel-Moron a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Climent (esclau)

Climent , en llatí Clemens, en grec antic Κλήμης, fou un esclau de Pòstum Agripa que s'assemblava molt al seu amo. Quan aquest va ser assassinat l'any 14, l'esclau es va fer passar per l'amo i molts italians se li van unir. Se suposava a Roma que era el net de Tiberi. Possiblement hauria esclatat una insurrecció si Tiberi no l'hagués fet detenir secretament. No va gosar a fer una execució pública i el va fer matar privadament a palau l'any 16. En parlen Tàcit, Dió Cassi i Suetoni.

## Referències

* ↑ Clemens a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 786
# Codi ATC H05

El codi ATC H05, descrit com Homeòstasi del calci, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup H05 és part del grup anatòmic H Preparats hormonals sistèmics excepte hormones sexuals i insulines.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QH05...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## H05A Hormones paratiroides

* H05AA Hormones paratiroides
** H05AA01 Extracte de glàndula paratiroide
** H05AA02 Teriparatida

## H05B Hormones contra l'hormona paratiroide

* H05BA Preparats amb calcitonina

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code H05». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QH05». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Concepte

Un concepte és l'abstracció intel·lectual de les característiques o notes essencials d'un element físic o ideal, i pràcticament és tota aquella especificació que se li dona a algun objecte o treball.
Per mitjà dels conceptes, es pot anomenar i expressar les coses i situacions amb paraules, la qual cosa fa possible construir els llenguatges. Les paraules signifiquen conceptes universals.
En la seva màxima abstracció, quan manquen de contingut material, alguns són conceptes formals. També se'ls anomena idees quan es pretén assenyalar aquest caràcter universal com a alguna cosa objectiva i no merament subjectiva.

## Conceptualització

Les coses úniques i irrepetibles no es poden conceptualitzar des de premisses, usant la capacitat de la ment d'inferir-les. En aquest cas, el cervell ha de recórrer a les sensacions derivades dels cinc sentits principals i assignar una 'etiqueta' per a poder al·ludir de manera inequívoca a la combinació exacta de sensacions que ens van despertar la curiositat de conceptualitzar això en concret. Per tant, neix el que es coneix com a nom propi.

## Usos

S'usen per comprendre el que una cosa és, sigui col·lectiva o individual, o el que aquesta situació suposa, separant el que té de comuna amb altres coses i situacions, del que és únic i irrepetible. Això comú, aplicable a altres coses i situacions, té per això un caràcter universal; per tant, els conceptes són universals, ja que es refereixen a molts individus, coses, o situacions. És a dir, el concepte universal és la forma o formalitat sota la qual comprenem les coses i les situacions.

## Al llenguatge i aprenentatge

Les relacions entre les paraules i els conceptes són complexes i variables, perquè no sempre la mateixa paraula significa el mateix concepte; un mateix concepte pot expressar-se amb diverses paraules i formes d'expressió. L'expressió d'un mateix concepte pot variar de manera important segons la llengua en què s'expressi.
A l'efecte de la lògica, les paraules que signifiquen conceptes universals es consideren com a classes. Els noms propis es consideren com una classe universal formada per un sol individu o objecte, així és que mitjançant els conceptes classifiquem les coses i ordenem el món.
Per mitjà del llenguatge, es pot compartir allò conegut individualment i subjectiu i, en la mesura en què els altres puguin comprendre el mateix, el coneixement adquireix un caràcter objectiu. La formació del concepte està íntimament lligada a l'aprenentatge. Això significa que el llenguatge, la cultura i la informació percebuda pels sentits influeixen en la conceptualització.
El coneixement de l'experiència sempre és concret, té una referència a una cosa, una situació o alguna cosa que és única i irrepetible. D'altra banda, l'experiència sempre és subjectiva.

## Vegeu també

* Canvi conceptual
* Onomasiologia
* Semasiologia

## Referències

* ↑ Diccionario de Filosofía (en castellà). Barcelona: SPES Editorial (edició especial per a RBA Editoriales), 2003, p. 48 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-398-2.