OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Janbirdí al-Ghazalí

* Per a altres significats, vegeu «Al-Ghazalí (desambiguació)».
Janbirdí al-Ghazalí (àrab: جانبردي الغزالي, Jānbirdī al-Ḡazālī) (? - Damasc, 1521) fou governador mameluc de Damasc sota Selim I. La seva nisba derivava del poble egipci de Munyat Ghazali, on va exercir de superintendent.
Era mameluc del sultà Qàït-bay (1468-1496) i després d'ocupar diversos càrrecs a l'administració, el 1511 fou nomenat governador de Hamat. Després de la derrota mameluca a Mardj Dabik davant els otomans (23 d'agost de 1516), els amirs en fuita el van nomenar governador de Damasc. Va fugir cap a Egipte i fou confirmat en el càrrec pel sultà Tuman-bay. Va organitzar el contraatac a Síria, però fou derrotat per Sinan Pasha a Baysan el desembre de 1516. El 10 de febrer de 1517 els otomans van obtenir una nova victòria a Raydaniyya (Raydan), després de la qual Janbirdí es va sotmetre a Selim I, amb el qual ja havia entrat en contacte secret abans.
El 16 de febrer de 1518 fou confirmat pel mateix Selim I com a governador de Damasc al servei del sultà otomà, amb dret a recaptar impostos a la Síria meridional. Janbirdí va sotmetre les tribus hostils i va garantir el pas lliure dels peregrins. Va crear un exèrcit personal amb mamelucs fugits d'Egipte i àrabs. L'octubre o novembre de 1520, quan va pujar al tron Solimà I el Magnífic, Janbirdí va destituir els lloctinents del seu govern que eren lleials a l'Imperi Otomà, es va apoderar de la ciutadella de Damasc i es va proclamar independent a la gran mesquita prenent el títol de sultà i el làqab d'al-Màlik al-Àixraf Abu-l-Futuhat, demanant suport a Khair Bey, el governador d'Egipte, que no li va donar i va restar lleial. Janbirdí es va apoderar de Trípoli, Homs i Hamat i va marxar contra Alep, que va assetjar i bombardejar sense resultats positius. El 20 de desembre de 1520 es va haver de retirar cap a Damasc. Solimà va enviar un exèrcit que va derrotar Janbirdí a Kabun, al nord de Damasc, el 27 de gener de 1521. El governador rebel va fugir a Damasc, on fou mort el 5 de febrer de 1521 i el seu cap enviat a Istanbul.

## Referència

H. Laoust, Les governeus de Damas sous les Mamlouks et les premiers Ottomans, Damasc 1952.
# Lalish

Lalish (en kurd Laliş, també Lalişa Nûranî, en àrab لالش) és una vall a uns 55 km al nord-nord-est de Mossul, en zona kurda de l'Iraq, centre principal de pelegrinatge dels yazidís. Cada any, del 23 al 30 de setembre/1 d'octubre (23 aylūl a 1 tašrīn) es reuneixen a l'entorn de la tomba del xeic Adí ibn Mussàfir (‘Adī ibn Musāfir al-Umawī, àrab: عدي بن مسافر الاموي, kurd: Şêx Adî) mort el 1162, i a l'entorn de les tombes d'altres sants. Aquest costum fou vist i descrit, que se sàpiga, per primer cop per un europeu per Sir Henry Layarad, el 1849.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, V, 648

## Enllaços externs

* Blog sobre un viatge a Lalish, centre de culte dels yazidites
# Jacint (desambiguació)

«Jacint» té aquests significats:
* Botànica: jacint (Hyacinthus), gènere de plantes amb flor de la família Hyacinthaceae.
* Mitologia: Jacint (mitologia).
* Geologia: Mineral, varietat de zircó transparent.
* Topònim: Sant Jacint de Bussanya, capella de la masia de Bussanya (Moià, Bages).
* Biografies:
** Jacint de Cracòvia (Kamień Śląski, Polònia, 1185 - Cracòvia, 1257), sant d'origen polonès.
** Jacint (bisbe d'Urgell) (672 - 680), bisbe d'Urgell.
** Jacint Alegre i Pujals (Terrassa, 1874 - Barcelona, 1930), sacerdot jesuïta.
** Jacint Arxer i Bussalleu (Arenys de Mar, 1877 - 1964), cronista i mestre.
** Jacint Barrera i Arenas (Teià, 1852 - 1932), professor, naturalista, meteoròleg i farmacèutic català
** Jacint Boada i Casanoves (Terrassa, 1772 - Montserrat, 1859), mestre de capella, organista, compositor i monjo benedictí.
** Jacint Barrau i Cortès (Reus, 1810), mecànic i inventor català
** Jacint Carrió i Vilaseca (Manresa, 1916 - 2000), militant d'Estat Català i d'ERC.
** Jacint Feliu Domènech i Sastre (Barcelona, 1802 – 1863), polític, financer i advocat.
** Jacint Dunyó i Clarà (Badalona, 1924 - 1982), historiador, periodista i cooperativista.
** Jacint Josep Fontanet i Llebrés (Lloret, 1706 - Mancor de la Vall, 1762).
** Jacint Gayet, compositor català de la segona meitat del segle xviii.
** Jacint Labaila i González (València, 1833 - 1895), poeta i escriptor valencià.
** Jacint Laporta i Mercader (Sants, 1854 - Barcelona, 1938), metge i escriptor en llengua catalana.
** Jacint Morató i Soler (Vic, 1683 — Solsona, 1736), escultor i arquitecte català
** Jacint Maria Mustieles i Perales de Verdonces (València, 1887 - Barcelona, 1948), poeta valencià.
** Jacint Orfanell (La Jana, 1578 - Nagasaki, 1622), frare dominic i missioner al Japó on va morir màrtir.
** Jacint Rigau-Ros i Serra (Perpinyà, 1659 - París, 1743), pintor rossellonès.
** Jacint Ros i Hombravella (Barcelona, 1934), economista i polític català
** Jacint Salvadó i Aragonès (Mont-roig del Camp, 1892 - Le Castellet, França, 1983), pintor català
** Jacint Sarrado i Lladós (Tírvia, 1852 - Sort, 1941).
** Jacint Sorts o Jacint Miquel i Sorts (Manresa, ? - 1767) escultor manresà.
** Jacint Verdaguer i Santaló (Folgueroles, 1845 – Vallvidrera, 1902) poeta català màxim exponent de la Renaixença.
** Jacint Vergés Gilabert (Reus, 1866-1900), músic reusenc.
** Jacint Vilardaga i González (Berga, 1943), advocat i polític català
** Jacint Vilardaga i Cañellas (Berga, 1856 - Barcelona, 1936), jurisconsult i historiador català
** Jacint Vilosa (? - Cambrils, 1640), noble i militar català
** Francesc Jacint de Savoia (Torí, Savoia, 1632 - 1638), duc de Savoia (1637-38).
** Jeroni Jacint Espinosa (Cocentaina, 1600 - València, 1667), pintor barroc valencià.
* Miscel·lània:
** Estació de Jacint Verdaguer, estació del metro de Palma.
** Guacamai jacint (Anodorhynchus hyacinthinus), espècie guacamai.
Viccionari
# Isaac Fernández Vila

Isaac Fernández Vila (Vigo, 28 de maig de 1979) és un exfutbolista gallec, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Sorgeix del planter del Celta de Vigo. A la temporada 01/02 esdevé titular al filial viguès, condició que manté durant tres campanyes. L'agost del 2004 debuta amb el primer equip del Celta de Vigo, en aquella època a Segona Divisió. En total, juga 10 partits eixe any, que culmina amb l'ascens dels gallecs a la màxima categoria.
Inicià la temporada 05/06 amb el primer equip del Celta, però no disputa cap minut de la competició. Al mercat d'hivern marxa al Racing de Ferrol, de la categoria d'argent, on disputa 4 partits abans de retirar-se al final de la temporada, a causa de les lesions.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Isaac Hempstead-Wright

William Isaac Hempstead-Wright (Surrey, Anglaterra, 19 d'abril de 1999) és un actor anglès. Debutà el 2011 amb el paper d'en Tom a la pel·lícula The Awakening. Aquell mateix any fou escollit per al paper de Bran Stark a la popular sèrie d'HBO Game of Thrones, pel qual fou nominat per a un Premis Artista Jove al Millor Actor Secundari jove en una sèrie de televisió.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2011 | The Awakening | Tom | |
| 2013 | Closed Circuit | Tom Rose | |
| 2014 | The Boxtrolls | Eggs | Veu i moviments |

### Televisió

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2011–2019 | Game of Thrones | Bran Stark | Paper principal (Temorades 1-4, 6-) |
| 2014 | Family Guy | Aidan | Veu 1 episodi |

## Referències

* ↑ «CLOSED CIRCUIT (2013)». BBFC, 15-10-2013. [Consulta: 7 novembre 2014].
* ↑ Smith, Josh. «'There are a couple of BIG moments!' Isaac Hempstead Wright gives us clues about the epic Game of Thrones ending». Glamour UK, 15-05-2019. Arxivat de l'original el 24 January 2021. [Consulta: 24 gener 2021].
* ↑ Prentice, Robert. «TiBS First Annual SciFi Award Winners Announced» (en anglès americà). Three If By Space, 09-02-2013. [Consulta: 16 desembre 2019].
# Jaszczakita

La jaszczakita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom en honor del Dr. John A. Jaszczak, professor de física i curador adjunt del Museu Mineral d'A. E. Seaman, al campus de la Universitat Tecnològica de Michigan.

## Característiques

La jaszczakita és una sulfosal de fórmula química [Bi₃S₃][AuS₂]. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. És l'anàleg de sofre i bismut de la buckhornita, de la qual és isostructural. Químicament està relacionada amb la jonassonita. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural de Florència, a Itàlia, amb el número de catàleg 3237/I.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'esvoranc Alsó-Rózsa, a la localitat de Nagybörzsöny, als Monts Börzsöny, Comtat de Pest, Hongria. La localitat tipus es l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Jaszczakite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 juny 2017].
# Jatatq

Jatatq o Jatak era un subdistricte del Masiatsun (la seva part occidental) a la província armènia de l'Airarat.
Limitava al nord amb l'Arxarunik i l'Aragatsotn; a l'est el Masiatsun; a l'oest el Bagrevand i al sud el Kogovit. La capital s'anomenava Kolb.

## Referències

* ↑ Hewsen, Robert H. Armenia: a historical atlas. Chicago: University of Chicago Press, 2001, p. 98. ISBN 9780226332284.
# Jaume Albertí Sastre

Jaume Albertí Sastre (Sóller, 1948). Pedagog mallorquí.

## Biografia

Es va formar a l'Escola Normal de Professorat de Palma. Inicià la seva tasca docent a Sóller i el 1972 va ser destinat a l'escola de Deià, on hi va estar 12 anys (1972-1984). El 1981, amb Ramon Bassa, iniciaren les trobades d'Escoles Petites i Unitàries, reivindicant el manteniment d'aquesta casta de centres, que anaven desapareixent a favor de la concentració escolar. Va ser impulsor de les tècniques Freinet a Mallorca. Va ser professor dels CEIP "Es Puig" de Sóller i director del Centre de Recursos Pedagògics de Sóller. Entre altres projectes didàctics destaca el «català-rock», un mètode per aprendre ortografia a partir de les lletres de cançons rockeres i la realització d'experiències didàctiques innovadores, com la que va dur a terme en el camp de l'astronomia.

## Obra

Ha escrit "Expressió escrita i creativitat infantil. Autoaprenentage de la lectura i escriptura" (1981), "A coll i mè a les tres" (1982), "Les Escoles Petites a Mallorca" (1985) amb Ramon Bassa, "La gran encletxa" (1994), "Joc de línies" (2003), "Ses cabresres des sol" (2003). També ha treballat la història de la pedagogia a Sóller amb "Escoles i serveis educatius de la comarca de Sóller durant el segle XX" (2010). Ha dirigit "Bones dents", col·lecció de llibres de lectura per a l'EGB elaborats pels alumnes de l'escola de Deià.

## Reconeixements

El 1993 se li va concedir el Premi Francesc de Borja Moll de l'Obra Cultural Balear. L'any 2004 va rebre el Premi de Reconeixement de Mèrits de can Dulce per la seva trajectòria i important tasca en favor de la llengua catalana a l'escola.

## Referències

* ↑ «Albertí Sastre, Jaume». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 1. Palma: Promomallorca, p. 72. ISBN 84-8661702-2.
# Jaume Falgàs i Solanes

Jaume Falgàs i Solanes (Barcelona, 6 de novembre de 1919 - Barcelona, 30 de gener de 1975) fou un futbolista català de la dècada de 1930.
Fou un futbolista que jugava de centrecampista i que destacà al FC Barcelona durant els anys 1930, primer a l'equip Amateur, i després al primer equip, principalment durant el període de Guerra Civil. Va jugar 6 partits amb el primer equip, un d'ells oficial durant el Campionat de Catalunya de la temporada 1937-38, que guanyà el Barça. Finalitzada la guerra va defensar els colors del Terrassa FC i del CE Mataró.

## Referències

* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
# Jaume Fernàndez i Calvet

Jaume Fernàndez i Calvet (Barcelona, 1953) és un activista independentista català. Estudià enginyeria i participà en les mobilitzacions contra el Procés de Burgos de 1970 i a les mobilitzacions contra els afusellaments de Txiki i Otaegi el 1975, raó per la qual hagué de fugir a la Catalunya del Nord. El gener de 1976 tornà i va militar al PSAN-Provisional i després a Independentistes dels Països Catalans (IPC).
Alhora que treballava per a l'empresa IBM, el 1979 participà en la fundació dels Comitès de Solidaritat amb els Patriotes Catalans (CSPC) i fou membre dels Consells Populars de Cultura Catalana de Gràcia. El 3 de desembre fou acusat de pertànyer a Terra Lliure i hagué de fugir novament a la Catalunya del Nord, fins que fou detingut a la Guingueta d'Ix el 19 de gener de 1985 amb Montserrat Tarragó i Carles Sastre. Després fou tancat a la presó de Carabanchel. L'u d'octubre fou condemnat a sis anys de presó per "pertinença a banda armada".
El 1986 va rebre el Premi de periodisme d'investigació de la revista El Temps. Actualment és militant de base d'ERC. És casat amb Teresa Aragonès i Perales.

## Obres

* Terra Lliure 1979-1985 Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine. (1986) edicions El Llamp.
* L'Ertzantza, policia de substitució (1987)

## Referències

* ↑ Los principales dirigentes históricos de Terra Lliure han abandonado la organización terrorista a El País, 19 de novembre de 1986
* ↑ 1985 Primer judici a l'Audiència Nacional contra Jaume Fernàndez Calvet a llibertat.cat
* ↑ Història de l'esquerra independentista a Girona, una aproximació des de l'egohistòria a llibertat.cat
* ↑ Terra Lliure: punto y seguido per José García Domínguez a libertaddigital.com
* ↑ Qui mana a Esquerra Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine. a vilaweb.cat
# Isaac ben Rovèn, el Barceloní

Isaac ben Rovèn, el Barceloní (Albargeloni) (Barcelona, Comtat de Barcelona, 1043 - Dénia, al-Àndalus, ?) fou un talmudista i poeta litúrgic català. A la segona meitat del segle xi s'establí a Dénia, on va integrar-se a la família dels Ibn Laktush. Jafudà ben Barzilai fou alumne seu. Va escriure comentaris a diverses seccions del tractat Ketubot, i a l'edat de trenta-cinc anys (1078) va traduir, de l'àrab a l'hebreu, un llibre de Hai ben Serira, gaó de Pumbedita, Ha-Miḳḳunḥ weha-Mimkar, que tracta de les normes que regeixen la compravenda. Entre els seus poemes litúrgics hi ha les seves azharot, poemes litúrgics per a la festa de la Pentecosta, incloses en els rituals de Constantina, Tlemçen, Tunis, Marroc, Algèria i Orà.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Feliu, 2010

## Bibliografia

* Feliu, Eduard. «La cultura hebrea a la Barcelona medieval». A: Lletres hebrees a la Barcelona medieval. Barcelona: Ajuntament de Barcelona - Institut de Cultura, 2010, pàgs. 11-12 (Muhba textures, 3) [Consulta: 6 maig 2018].
* Aquest article conté fragments pertanyents a la Jewish Encyclopedia de 1901-1906 (article « Albargeloni, Isaac ben Reuben », una obra que es troba ja en el domini públic. : Singer, Isidore; et al., eds. (1901–1906). Nova York: Funk & Wagnalls Empresa.
# Janice

Janice és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1216.
# Javier Gurruchaga

Ignacio Javier Gurruchaga Iriarte (Sant Sebastià, 1958) és un cantant, actor i presentador basc.

## Biografia

Va néixer el 12 de febrer de 1958 a Sant Sebastià. Fill d'Antonia Iriarte i Vicente Gurruchaga, cuinera i ferroviari respectivament, es va sentir des de molt jove interessat per la música. En l'època en què va realitzar el servei militar va prendre classes de saxofon.
Va exercir diverses ocupacions, com ara de grum al Banc de Sant Sebastià, i també va estudiar Filosofia i Lletres, però aviat es va adonar que el seu terreny era la música i va optar per mantenir-se sobre l'escenari. Així, l'any 1976 va fundar l'Orquesta Mondragón, que va ocupar un lloc molt destacat en el panorama musical de l'Estat espanyol. És a partir de l'inici dels anys noranta quan, sense deixar de costat la Mondragón, Javier decideix posar a prova les seves capacitats com a actor de cinema i teatre. A partir de llavors podrem veure'l en nombrosos llargmetratges, com ara El rey pasmado (1991), d'Imanol Uribe, o Tirano Banderas (1993), de José Luis García Sánchez, films pels quals va ser nominat als Premis Goya com a millor actor de repartiment. També l'hem pogut veure en altres films com Jara, La duquesa roja, l'última pel·lícula de Luis García Berlanga, París-Tombuctú i, més recentment, Vivancos III, amb El Gran Wyoming.
# Jane Eyre (pel·lícula de 2011)

Jane Eyre és la sisena versió cinematogràfica de la novel·la del mateix nom de Charlotte Brontë. La pel·lícula, dirigida per Cary Fukunaga el 2011, és protagonitzada per Mia Wasikowska en el paper de Jane Eyre i Michael Fassbender en el de Rochester. S'ha doblat en català oriental; també s'ha editat una versió en valencià per a À Punt.

## Argument

Jane Eyre (Mia Wasikowska) és una nena òrfena de pare i mare que queda sota la custòdia de la seva tia. Malauradament, la relació amb els seus cosins és poc amigable i considerada com una càrrega, la nena és enviada a l'estricte internat Lowood on acaba fent d'institutriu. La seva sort canvia quan troba feina a Thorfield Hall, en qualitat d'institutriu personal de l'afillada francesa del Sr. Edward Rochester. Allà, no només coneixerà la tranquil·litat del camp sinó també l'amor de la gent que hi viu i del mateix Edward.

## Repartiment

El novembre de 2009 es va saber que Mia Wasikowska interpretaria a la dona que dona nom a la història i que Michael Fassbender seria el que l'acompanyaria. A diferència de moltes altres versions prèvies, el director i productors de la cinta volien una Jane Eyre que tingués una edat semblant a la que Brontë donà a la protagonista de la seva novel·la. Per aquesta raó, al final, Fukunaga va escollir a Wasikowska. D'ella en va destacar "l'observació que demostren els seus ulls" i la seva capacitat de comunicació "sense fer massa teatre". A l'hora d'elegir un Edward Rochester, el director va comentar que, encara que hi havia altres actors que físicament s'adequaven més al personatge, va considerar que Fassbender en transmetia més el seu esperit. Jamie Bell, Judi Dench, Sally Hawkins, Imogen Poots, Holliday Grainger i Tamzin Merchant també van unir-se a l'equip interpretatiu.
| Intèrpret | Personatge |
| Mia Wasikowska | Jane Eyre |
| Michael Fassbender | Edward Fairfax Rochester |
| Jamie Bell | St. John Rivers |
| Judi Dench | Sra. Fairfax |
| Sally Hawkins | Sra. Reed |
| Imogen Poots | Blanche Ingram |

## Premis

Premis Oscar
* Nominada per:
** Millor vestuari per Michael O'Connor
Premis BAFTA
* Nominada per:
** Millor vestuari per Michael O'Connor
Premis Goya
* Nominada per:
** Goya a la millor pel·lícula europea
Premis Sant Jordi de Cinematografia
* Guanyadora per:
** Millor actor estranger per Michael Fassbender

## Referències

* ↑ «Jane Eyre». ésAdir. [Consulta: 29 setembre 2022].
* ↑ «Jane Eyre». À Punt, 03-10-2022. [Consulta: 9 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Jane Eyre a Desdelsofà.cat
* Jane Eyre a Youtube (català)
# Jankoji Rao I Scindia

Shrimant Sardar Jankoji Rao Scindia Bahadur (1745-1761) fou subadar de Malwa amb seu a Ujjain. Era el fill de Jayappa Rao Scindia, al que va succeir quan fou assassinat el 25 de juliol de 1755. Com que només tenia 10 anys es va establir una regència que va dirigir el seu oncle Dattaji, germà de Jayappa Rao, fins a la mort del regent el 10 de gener de 1760, agafant llavors les regnes del poder amb 16 anys.
Va combatre a la batalla de Panipat el 14 de gener de 1761 on fou fet presoner i executat l'endemà (15 de gener de 1761). Durant dos anys el clan Sindhia va administrar com va poder les seves possessions sense designar un líder. Finalment el 1763 fou designat Kadarji Rao Scindia, net de Ranoji Rao Scindia i fill del seu quart fill Shrimant Sardar Tukoji Rao Scindia conegut com a Baba Sahib.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Genealogia
# Jenynsia onca

Jenynsia onca és una espècie de peix pertanyent a la família dels anablèpids, descrit per primera vegada el 2002.

## Descripció

* El mascle pot arribar a fer 3,9 cm de llargària màxima i la femella 3,73. Té 30 vèrtebres i 6-9 radis tous a l'aleta dorsal.
* 10 radis tous a l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, pelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: afluents del curs inferior del riu Uruguai al Brasil i l'Uruguai.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lucinda, Paulo H. F.; Esser Reis, Roberto; Quevedo, Rodrigo «Jenynsia onca, a new anablepid fish (Teleostei, Cyprinodontiformes) from southern Brazil and its phylogenetic position» (en anglès). Ichthyological Exploration of Freshwaters · January 2002.
* ↑ Plíštil, Jiří. «Jenynsia onca Lucinda, Reis & Quevedo, 2002». Aquatab, Data incorrecta. [Consulta: 18 juliol 2019].
* ↑ Ghedotti, M.J.. «Family Anablepidae (four-eyed fishes, onesided livebearers and the white eye». A: Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: Edipucrs, 2003, p. 582-585..
* 1 2 3 4 Capuli, Estelita Emily. «Jenynsia onca summary page» (en anglès). Fischbase. [Consulta: 18 juliol 2019].
# Jan Sobotka

Jan Sobotka (Řepníky i Chrudim, 2 de setembre de 1862 - Vinohrady, 10 de maig de 1931) va ser un matemàtic txec.

## Vida i Obra

Després de fer els estudis secundaris a Praga va estudiar a la Universitat Tècnica de Praga. Els anys següents va ser professor substitut de František Tilšer mentre aquest es dedicava a la política. El any 1891 va estar a Zúric ampliant estudis amb Wilhelm Fiedler. El 1893, en no trobar feina al seu país, va marxar a Viena, on va ser professor de geometria de la universitat de Viena. Després de cinc anys a Brno, va ser nomenat professor de la Universitat Carolina de Praga on va romandre fins a la seva mort el 1931.
Els principals treballs de Sobotka van ser en geometria, essent un dels pioners en el desenvolupament de l'axonometria.

## Referències

* ↑ Kadeřávek, 1923, p. 4.
* ↑ Urban, 1962, p. 356.
* ↑ Moravcová, 2019, p. 289.

## Bibliografia

* Kadeřávek, František «Jan Sobotka, profesor matematiky na universitě Karlově, šedesátníkem» (en txec). Časopis pro pěstování matematiky a fysiky, Vol. 52, Num. 1, 1923, pàg. 2-9. ISSN: 1802-114X.
* Moravcová, Vlasta. «Descriptive Geometry in Czech Technical Universities before 1939». A: Évelyne Barbin, Marta Menghini, Klaus Volkert (eds.). Descriptive Geometry, The Spread of a Polytechnic Art (en anglès). Springer, 2019. ISBN 978-3-030-14807-2.
* Urban, Alois «O životě a díle profesora Jana Sobotky» (en txec). Pokroky matematiky, fyziky a astronomie, Vol. 7, Num. 6, 1962, pàg. 355-359. ISSN: 0032-2423.

## Enllaços externs

* Šafařík, Jan. «Prof. Dr. Jan Sobotka». Ústav matematiky a deskriptivní geometrie. [Consulta: 16 juny 2020]. (txec)
* Čoup. «Prof. PhDr. Jan Sobotka». Encyklopedie Brna. [Consulta: 16 juny 2020]. (txec)