# Paulí de Nola

Paulí de Nola (? - 431) fou bisbe de Nola al començament del segle v. És venerat com a sant per l'Església catòlica i l'ortodoxa. La tradició diu que va ser l'inventor de les campanes o, almenys, el primer que va fer-les servir per a cridar els fidels cristians. Per això, se'l representa amb una campana i és el sant patró dels campaners.

## Biografia

Va néixer a prop de Bordeus, a una ciutat anomenada Embromagum vers el 353, en una família il·lustre. Va tenir de mestre Dècim Magne Ausoni. Va arribar a cònsol sufecte abans dels 26 anys i es va casar a una rica dama de nom Teràsia, amb la qual va harmonitzar perfectament.
Al cap d'uns anys va descobrir el cristianisme i va adoptar aquesta religió de la mà de Delfí, bisbe de Bordeus vers el 389; va distribuir les seves riqueses entre els pobres i se'n va anar a Hispània amb la seva dona. Allí tingué amb la seva esposa Teràsia, un fill mort vuit dies després del seu naixement segurament a Complutum (prop de l'actual Alcalá de Henares) entre els anys 390 i 393. Paulí en el seu Carmen XXXI dirigit al seu mestre el poeta Dècim Magne Ausoni, li explicà que havia tingut el goig de poder-lo enterrar a Complutum prop del lloc del martiri d'uns infants, que més tard s'identificaren com sant Just i sant Pastor. Aquesta desgràcia i altres, com la mort del seu germà, el van distanciar del món; va passar quatre anys de retirament i després va decidir una retirada definitiva dedicat a la vida religiosa.
A Barcelona fou forçat pel poble a acceptar el càrrec de prevere (fou ordenat pel bisbe Lampi l'any 393), però no va restar-hi molt de temps i se'n va anar a Itàlia, passant per Florència, Roma (on fou rebut pel papa Sirici I) i finalment Nola a Campània on tenia algunes terres (394); prop de la ciutat, a Cimitile, on hi havia la seu episcopal, hi havia la tomba miraculosa amb les relíquies de Fèlix de Nola, confessor i màrtir on s'havia edificat una església i aquí es va acomodar Paulí amb alguns seguidors i la seva dona; va restar 15 anys en actes de meditació i caritat fins que vers el 409 fou nomenat bisbe de la ciutat. Excepte pels atacs gots la resta del seu bisbat fou pacífic.

## Obres

Va escriure, i es conserven:
* Epislolae (51 cartes)
* Carmina (32), que el fan un dels grans poetes llatins dels primers temps del cristianisme, juntament amb Aureli Climent Prudenci, en qui influí
* Passio S. Genesii Arelatensis
Altres obres no conservades i que li són atribuïdes:
* Ad Theodosium Panegyricus
* De Poenitentia et de Laude generali omnium Martyrum
* Epistolae ad Sororem
* Epistolae ad Amzicos
* Suetonii Libri III. de Regibus in epitomen versibus redacti
* Traducció de les Recognitiones (suposadament de Climent Romà)
* Un Sacramentarium i
* un Hymnarium

## Veneració

Va ser enterrat a la seu de Cimitile, prop de Nola. D'allí van passar, el 1001, a Roma on una part va ser donada al príncep Federico Chiaramonte el 1220. La família les va custodiar i en 1336 va fer construir el santuari de San Paolino a Sutera (Sicília), on les va dipositar. La resta van romandre a Roma, d'on, el 1909 van ser donades a la Catedral de Nola, on van ser dipositades en una urna.

## Referències

* ↑ DEMULLIEZ,Janine. Paulin de Nole - Etudes chronologiques (393-397) Recherches Agustiniennes vol. XX, Paris, 1985. p.37
* ↑ DURAN I SANPERE, Agustí.Barcelona i la seva història Curial, Barcelona, 1973, p.126

## Enllaços externs

* Còdex digitalitzat creat entre 1471 i 1484 en Itàlia que transcriu les obres: Epistula de obitu Paulini d'Uranius, Vita sancti Paulini del Papa Gregori el Gran, la Epistolae de Paulino de Nola i fragments relatius a la vida de Paulí de Nola escrits per diveros pares de l'Església, a Somni.