OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Blanch

El Blanch és una masia de Vic (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular, coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana, orientada vers migdia. Consta de planta baixa, primer pis i golfes; adossat a la part esquerra del mas hi ha un cos cobert a una vessant i amb uns porxos a nivell del primer pis que miren vers llevant. Les obertures tant dels portals com de les finestres són rectangulars i hi ha un mur que juntament amb la casa i les dependències agrícoles tanca la lliça.
És construïda amb pedra a la part baixa i la resta és de tàpia. Alguns sectors són arrebossats recentment però conserva la vella estructura.
Cal remarcar un molí de vent molt ben conservat.

## Història

Malgrat ser una masia de construcció rònega, es troba registrada al fogatge de la parròquia i fora murs de la ciutat de Vic. Està registrada amb el nom MAS BLANCH.
No conserva cap llinda que informi de l'època que s'amplià o reformà.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «El Blanch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# El Boalo

El Boalo és un municipi de la Comunitat de Madrid. Està format per les localitats d'El Bolao, Cerceda i Mataelpino.

## Enllaços externs

* El Boalo: Història, cultura, naturalesa a Sierra Guadarrama-Alto Manzanares Arxivat 2007-03-10 a Wayback Machine.
* Sierra Madrid: Informació, notícies, actualitat i curiositats sobre El Boalo Arxivat 2021-02-26 a Wayback Machine.
* Pàgina oficial El boalo Arxivat 2007-01-07 a Wayback Machine.
# El Cerrato

El Cerrato o El Cerrato Palentino és una de les quatre comarques no oficials en què es divideix la província de Palència. Té 1.534 km² i gairebé 25.000 habitants. Històricament tenia pobles que avui estan a les províncies de Burgos i Valladolid.

## Municipis

* Alba de Cerrato
* Antigüedad
* Astudillo
* Baltanás
* Castrillo de Don Juan
* Castrillo de Onielo
* Cevico de la Torre
* Cevico Navero
* Cobos de Cerrato
* Cordovilla la Real
* Cubillas de Cerrato
* Dueñas
* Espinosa de Cerrato
* Hérmedes de Cerrato
* Herrera de Valdecañas
* Hontoria de Cerrato
* Hornillos de Cerrato
* Magaz de Pisuerga
* Melgar de Yuso
* Palenzuela
* Población de Cerrato
* Quintana del Puente
* Reinoso de Cerrato
* Soto de Cerrato
* Tabanera de Cerrato
* Tariego de Cerrato
* Torquemada
* Valbuena de Pisuerga
* Valdecañas de Cerrato. -Pedania-
* Valdeolmillos
* Valle de Cerrato
* Venta de Baños
* Vertavillo
* Villaconancio
* Villahán
* Villalaco
* Villamediana
* Villamuriel de Cerrato
* Villaviudas
* Villodre
* Villodrigo
# E-Boks Danish Open

El Torneig de Copenhaguen, conegut oficialment com a e-Boks Danish Open, és un torneig de tennis professional que es disputa anualment sobre pista dura al Farum Arena de Copenhaguen, Dinamarca. Pertany als International Tournaments del circuit WTA femení.
La primera edició del torneig es va celebrar l'any 2010 aprofitant que la tennista local Caroline Wozniacki era número 1 del rànquing individual, que a més, ha guanyat les dues primeres edicions disputades. Hi havia planejat un canvi de superfície a terra batuda però es va rebutjar pel seu cost, i finalment es va cancel·lar sent substituït pel torneit de Katowice (Polònia).

## Palmarès
### Individual femení

| Any | Campiona | Finalista | Resultat |
| 2012 | Angelique Kerber | Caroline Wozniacki | 6−4, 6−4 |
| 2011 | Caroline Wozniacki (2) | Lucie Šafářová | 6−1, 6−4 |
| 2010 | Caroline Wozniacki | Klára Zakopalová | 6−2, 7−6(5) |

### Doble femení

| Any | Campiones | Finalistes | Resultat |
| 2012 | Kimiko Date-Krumm Rika Fujiwara | Sofia Arvidsson Kaia Kanepi | 6−2, 4−6, [10−5] |
| 2011 | Johanna Larsson Jasmin Wöhr | Kristina Mladenovic Katarzyna Piter | 6−3, 6−3 |
| 2010 | Julia Görges Anna-Lena Grönefeld | Vitalia Diatchenko Tatsiana Putxak | 6−4, 6−4 |

## Enllaços externs

* Perfil del torneig a la WTA (anglès)
Copenhaguen :
2010
2011
2012 :
# Can Vidalic

«Can Vidalic» té aquests significats:
* Can Vidalic (Bàscara), casa a Bàscara (Alt Empordà)
* Can Vidalic (Ordis), edifici a Ordis (Alt Empordà)
# Bippos

Bippos (llatí Bippus) fou un polític argiu que fou enviat per la lliga Aquea com a ambaixador a Roma el 181 aC.

## Referències

* Bippus a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Bryan Bouffier

Bryan Bouffier (Dia, França; 1 de desembre de 1978) és un pilot de ral·li fancès que ha disputat el Campionat Mundial de Ral·lis, el Campionat d'Europa de Ral·lis o l'Intercontinental Rally Challenge, entre d'altres campionats. Guanyador del Campionat de Polònia de Ral·lis dels anys 2007, 2008 i 2009 i del Campionat de França de Ral·lis del 2010.

## Trajectòria

Bouffier comença a competir en ral·li l'any 2000 amb un Peugeot 106 dins del campionat d'iniciació Volant Peugeot, campionat que guanyaria l'any 2002 amb un Peugeot 206. L'any 2005 acaba tercer del Campionat de França de Ral·lis. En paral.lel, també disputa proves del Campionat d'Europa de Ral·lis.
La temporada 2007 guanya el Campionat de Pòlònia de Ral·lis amb un Peugeot 207, reeditant aquest títol a les temporades 2008 i 2009. Posteriorment, també guanyaria el Campionat de França de Ral·lis de la temporada 2010.
Entre els anys 2008 i 2012 també disputa habitualment proves del Intercontinental Rally Challenge, on aconsegueix guanyar el Ral·li de Monte-Carlo de 2011 com a millor resultat. La temporada 2013 acaba tercer del Campionat d'Europa de Ral·lis, un resultat que també aconseguiria la temporada 2017.
Caldria destacar també el Ral·li de Monte-Carlo de 2014, puntuable pel Campionat Mundial de Ral·lis, on Bouffier acaba en segona posició amb un Ford Fiesta del equip M-Sport, tan sols per darrere de Sébastien Ogier.

## Referències

* ↑ Shacki. «Bryan Bouffier - rally profile eWRC-results.com» (en anglès). [Consulta: 20 agost 2024].
* ↑ «Sebastien Ogier, ganador del Montecarlo 2014» (en espanyol europeu), 18-01-2014. [Consulta: 20 agost 2024].
# Falset (veu)

El falset (originalment en italià: falsetto) és una tècnica vocal que permet arribar a notes més enllà del registre normal del cantant masculí o femení. Fa que un home adult pugui cantar en una tessitura aguda, la que habitualment correspon a les veus femenines o blanques: soprano, mezzosoprano i contralt. Això, però no impedeix pas que aquesta persona, a més, pugui cantar, també, en alguna de les tessitures habituals de les veus masculines. Malgrat que hi ha veus que de manera natural estan més dotades que altres per a l'exercici del falsetto, és una tècnica que s'aprèn, s'exercita, es desenvolupa i es millora, com qualsevol altra tècnica d'execució musical.
La tècnica del falsetto té una llarga història, especialment en la música religiosa, en tots els contextos en els quals no eren permeses les veus femenines i les parts agudes de la polifonia l'havien de fer nens, castrats o falsetistes. La tècnica, en el terreny de la música clàssica s'ha revifat d'ençà de la moda de la interpretació de la música antiga amb criteris històrics i amb voluntat de restituir les sonoritats originals.
En el terreny de la música popular també s'ha utilitzat a bastament. Bee Gees (especialment Barry Gibb), Luca Turilli, Frankie Valli o Sigur Rós són exemples de cantants i grups la sonoritat dels quals reposa en el falset.

## Referències

* ↑ «falset». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ Hellier, Ruth; Koskoff, Ellen. Women Singers in Global Contexts: Music, Biography, Identity (en anglès). University of Illinois Press, 2013-02-07, p. 108. ISBN 978-0-252-03724-5.
* ↑ Moore, Allan; Cross, Jonathan. The Cambridge Companion to Blues and Gospel Music (en anglès). Cambridge University Press, 2002, p. 112. ISBN 978-0-521-00107-6.
* ↑ Newham, Paul. Therapeutic Voicework: Principles and Practice for the Use of Singing as a Therapy (en anglès). Jessica Kingsley Publishers, 1998, p. 243. ISBN 978-1-85302-361-3.
* ↑ Poret, Laurent. Bee Gees: Love (en anglès). Laurent Poret, p. 16.
* ↑ Davids, Julia; LaTour, Stephen. Vocal Technique: A Guide to Classical and Contemporary Styles for Conductors, Teachers, and Singers, Second Edition (en anglès). Waveland Press, 2020-05-20, p. 171. ISBN 978-1-4786-4515-3.
# GS Nikī Volou

El Gymnastikos Syllogos Nikī Volou (grec: Γυμναστικός Σύλλογος Νίκη Βόλου) és un club esportiu grec de la ciutat de Volos.

## Història

El club neix el 1924 com American Red Cross Refugge Club. El 21 de setembre de 1926 esdevingué Niki Volos.

## Palmarès

* Segona divisió grega:
** 1960-61, 2013-14
* Tercera divisió grega:
** 1975-76, 1995-96
* Quarta divisió grega:
** 1992-93, 2001-02

## Referències

* ↑ «Name changes». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2017-10-23 a Wayback Machine. (grec)
# Cementiri del Pont Major

El Cementiri del Pont Major és un cementiri de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

De planta rectangular i compost segons dos eixos perpendiculars, un on hi ha l'entrada, una porta de llinda planera amb frontó i inscripció MISEREMINI MEI SALTEM VOS AMICI MEI- Job, 19, de pedra, i fins a la capella senzilla neogòtica arrebossada. I el perpendicular, al qual s'accedeix per una porta descentrada al lateral dret. Els dos eixos creen 4 parterres interiors, on els dos més propers a la capella tenen dues tombes cadascun. A la dreta les tombes d'en Jaume Regàs (estàtua sense pedestal), Jaume Catà i Faura (creu entrellaçada per un roser, amb base piramidal). A l'esquerra hi ha les tombes d'en Nicolau Regàs i Riera (creu sobre piràmide) i la família Mas (templet neogòtic de pinacles i creu).
Hi ha nínxols a tres costats, escepte al lateral dret. Façana arrebossada i la resta de pedra vista.

## Història

Es començà a construir a finals del segle xix i s'acabà l'any 1919.
Hi és enterrat el regidor Just Manuel Casero i Madrid (Abrantes, Portugal, 1946 – Girona, 1981), periodista, escriptor i polític, cofundador del diari El Punt.

## Referències

* 1 2 3 «Cementiri del Pont Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Cementiri del Pont Major, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Center (Nebraska)

Center és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000, tenia 90 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Center tenia 90 habitants, 43 habitatges, i 23 famílies. La densitat de població era de 315,9 habitants per km².
Dels 43 habitatges, en un 23,3% hi vivien nens de menys de 18 anys; en un 51,2% hi vivien parelles casades; en un 0%, dones solteres; i un 44,2% no eren unitats familiars. En el 41,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 25,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones que vivien en cada habitatge era de 2,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats, la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys; un 5,6%, entre 18 i 24; un 20%, entre 25 i 44; un 24,4%, de 45 a 60; i un 25,6%, de 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,1 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 24.643 $; i la renda mediana per família, de 31.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones, de 23.750 $. La renda per capita de la població era de 12.277 $. Aproximadament el 6,7% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Center». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Center». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Centennial Olympic Stadium

L'Estadi Olímpic d'Atlanta o Centennial Olympic Stadium (en català: "Estadi Olímpic del Centenari") fou un estadi olímpic situat a la ciutat d'Atlanta (Geòrgia, Estats Units d'Amèrica) que fou l'epicentre dels actes dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta.

## Construcció

La construcció de l'estadi va iniciar-se l'any 1993, tres anys després de ser concedida a la ciutat d'Atlanta l'organització dels Jocs Olímpics de 1996, mitjançant la donació d'importants sumes de diners per part de mans privades. L'estadi fou ignaugurat el 19 de juliol de 1996 per la realització de la Cerimònia d'obertura dels Jocs Olímpics, sent utilitzat a més per a les proves d'atletisme i la Cerimònia de clausura. Posteriorment l'estadi també fou utilitzat durant la realització dels Jocs Paralímpics d'estiu de 1996 celebrats a la mateixa ciutat.
Durant la setmana de durada del programa d'atletisme en els Jocs Olímpics, l'estadi veié com el canadenc Donovan Bailey va guanyar els 100 m establint un nou rècord del món (9,84 s). Michael Johnson aconseguí guanyar la medalla d'or en els 200 i 400 m, un fet que també aconseguí la francesa Marie-José Perec. Així mateix Carl Lewis va guanyar el seu quart títol olímpic en la prova de salt de llargada, esdevenint el segon atleta, després del llançador de disc nord-americà Al Oerter, en aconseguir guanyar el mateix esdeveniment en quatre Jocs consecutius.

## Demolició

Després de la cerimònia de cloenda dels Jocs Paralímpics d'estiu de 1996 l'estadi va ser oficialment cedit a l'equip de beisbol Atlanta Braves, propietat de Ted Turner. Turner, que havia accedit a pagar aproximadament 170 milions de dòlars dels 207 milions que costà l'estadi, decidí reconvertir l'estadi atlètic en un estadi de beisbol per al seu equip. En aquell moments es considerà que la ciutat d'Atlanta no podia mantenir un estadi amb una capacitat tan gran, ja que quatre anys abans s'havia ignaugurat el Georgia Dome amb una capacitat per a 71.000 espectadors.
El gol sud-oest de l'estadi va ser reconstruït i configurat per a donar cabuda al beisbol i, per tant, es millorà també la visió dels seients. La pista d'atletisme fou eliminada i es va enderrocar el gol nord de l'estadi, deixant la seva capacitat actual en 49.000 seients, passant a denominar-se Turner Field.

## Referències

* ↑ (anglès) At Close of Games, Braves Will Move Into Olympic Stadium

## Enllaços externs

* Vista aèria de l'Estadi Olímpic
* (anglès) Plànol del Turner Field
# Centro Cultural Andaluz y Artístico Manuel de Falla

Centro Cultural Andaluz y Artístico Manuel de Falla es va fundar el 1986 i va inaugurar la seva primera seu social l'any següent. L'objectiu de l'entitat és el manteniment dels vincles culturals i socials amb el poble andalús, i la difusió de les expressions culturals andaluses a Catalunya.
L'entitat ha organitzat una gran quantitat d'activitats des de la seva fundació: conferències, exposicions, obres de teatre, concerts, cant coral, cante flamenc, dansa, excursions, gastronomia, trobades culturals, etc. Els grups estables de l'entitat han actuat, entre altres escenaris, a la Fira d'Abril de Catalunya, al Parc de Montjuïc, al Saló de Cent de l'Ajuntament de Barcelona, a certàmens internacionals i als Jocs Olímpics de 1992, sota la direcció de Cristina Hoyos.
El Centro Cultural Manuel de Falla, gràcies a les seves activitats formatives en diferents camps artístics, s'ha convertit en el planter de diversos artistes joves que actualment treballen com a professionals a les millors companyies. Durant els últims anys han patrocinat nous valors culturals del districte tant al festival flamenc a Nou Barris com en altres espais escènics de la ciutat. Finalment, cal destacar la participació activa del Centro Cultural Manuel de Falla dins de la comissió per a la instal·lació en el Parc de la Guineueta d'una estàtua de Blas Infante. També destaquen les diverses activitats de caràcter social que ha portat a terme l'entitat: concerts i actuacions a benefici de Sarajevo, col·laboracions amb la Creu Roja, col·laboracions amb col·lectius de treballadors, activitats benèfiques de Nadal, etc.
El 2004 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona.

## Enllaços externs

* Web del Centro Cultural
# Cirrhinus caudimaculatus

Cirrhinus caudimaculatus és una espècie de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els adults poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tailàndia i Cambodja.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Rainboth, W.J. 1996 Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, 265 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Roberts, T.R. 1997 Systematic revision of the tropical Asian labeon cyprinid fish genus Cirrhinus, with descriptions of new species and biological observations on C. lobatus. Nat. Hist. Bull. Siam Soc. 45:171-203.
# Chaerephon shortridgei

Chaerephon shortridgei és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids. Fou anomenat en honor del zoòleg britànic Guy Chester Shortridge.

## Taxonomia

Considerada un antic nom del ratpenat cuallarg de Chapin (C. chapini) i sovint una subespècie d'aquesta, el 1995 Peterson va tractar aquest tàxon com una espècie diferent, basant-se en diferències de mida significatives.

## Distribució i hàbitat

Viu a les sabanes seques i humides de Botswana, la República Democràtica del Congo, Sud-àfrica, Angola, Namíbia, Zàmbia i Zimbàbue.

## Referències

* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 378–379. ISBN 978-0801893049.
* ↑ Don E. Wilson, DeeAnn M. Reeder. Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference. vol.12, p.435. (anglès)
* ↑ Peterson et al. (1995)

## Enllaços externs

* Mammals'Planet Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Circuit d'Okayama

El Circuit de TI (també: Okayama International Circuit) és un circuit privat d'automobilisme situat en la ciutat de Mimasaka, Prefectura d'Okayama, Japó. TI és l'acrònim de "Tanaka International", el holding propietari del circuit.

## Història

El traçat va ser construït l'any 1992 com un traçat privat per curses de gent adinerada. Va tenir diversos consultors britànics, entre els quals hi havia Hobbs i Attwood).
A les temporades 1994 i 1995 el circuit va allotjar les proves corresponents al Gran Premi del Pacífic de Fórmula 1, amb la victòria de Michael Schumacher les dues vegades.
Degut a la seva localització en una remota zona del Japó no va tenir continuïtat al món de la F1.
Al març del 2003, Tanaka International Company va vendre el circuit a Unimat, i el traçat va ser rebatejat com a Okayama International Circuit l'1 de maig del 2004.
L'any 2008 en el circuit es disputarà una cursa del campionat del món de turismes.

## A la F1

| Any | Data | Pilot | Equip | Resultats |
| 1995 | 22 d'octubre | Michael Schumacher | Benetton - Renault | Resultats |
| 1994 | 17 d'abril | Michael Schumacher | Benetton - Ford | Resultats |
# Collet dels Becís

El Collet dels Becís és una collada dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 1.725,1 metres d'altitud, en el límit dels termes comunals d'Estoer i de Vallestàvia, tots dos a la comarca del Conflent (Catalunya del Nord).
Està situat a l'extrem sud-oest del terme de Vallestàvia, al límit amb Estoer i molt a prop al nord del triterme amb el de Vallmanya.

## Referències

* ↑ El Collet dels Becís en els ortofotomapes de l'IGN
# Club Bàsquet Olesa

El Club Bàsquet Olesa (CB Olesa) és un club de basquetbol d'Olesa de Montserrat.
El bàsquet començà a Olesa al Casal Catequístic l'any 1929. El febrer de 1932 s'integrà a la Federació de Joves Cristians de Catalunya, organisme que organitzava les seves competicions de basquetbol, amb el nom Rerum Novarum. Després de la guerra civil el CC Olesa es reorganitzà i ingressà a la Federació Catalana la temporada 1948-49. Per problemes econòmics el club va haver de deixar la Federació i es va inscriure a la competició que organitzava l'Obra Atlètic-Recreativa (OAR). Els problemes econòmics provocaren diverses aparicions i desaparicions, fins a la desaparició definitiva del Casal l'any 1978.
El CB Olesa, per la seva banda, va tenir les arrels en el club fundat pel Frente de Juventudes el 1939, que acabà desapareixent. El CB Olesa va ser fundat el 1943. L'any 1952, l'equip format per Salvador Ballús, Salvador Boada, Lluís Checa, Francesc Carreras, Òscar Duxans, Emili Ribas, Francesc Margarit i Eugeni Company, entrenat per Francesc Jansana, arriba a la primera divisió del Campionat de Catalunya, on durant força temporades competirà contra Barça, Joventut, Espanyol o Laietà.
L'equip femení va néixer l'any 1965 sota l'aixopluc de la Sección Femenina. Més tard va renéixer amb el nom Centre d'Esports Femení-CEF, fins a l'any 1984, en que s'integrà dins del CB Olesa. El CB Olesa - Espanyol va participar en la lliga espanyola de bàsquet femení, gràcies a la col·laboració del Reial Club Deportiu Espanyol, que va ajudar el Club Bàsquet Olesa a comprar la plaça del desaparegut UB Barça.

## Palmarès

* 2 Lligues catalanes de bàsquet femenina: 2008-09, 2009-10
* 1 Lliga catalana de bàsquet femenina 2: 2004-05

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 OLESA I EL BÀSQUET: UN RECORREGUT PER LA SEVA HISTÒRIA BLANCA MAMPEL, RICARD RAFEGAS, M. ÀNGELS SOLER
* ↑ «Club Bàsquet Olesa». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Secció de bàsquet del RCD Espanyol
# Colloquium marianum

El Colloquium marianum va ser un moviment jesuïta d'elit, fundada pel jesuïta Jakob Rem el 1594 a Ingolstadt, Baviera, amb l'objectiu d'assolir la santedat de la vida a través d'un amor cada vegada més profunda de la Mare de Déu.
La filiació al Marianum Col·loqui, un grup d'elit dins de la Confraria de la Mare de Déu, es va basar en la pràctica d'una vida virtuosa, lliure de pecats capitals. Misses diàries davant de la imatge de la Mater admirabilis fomentant el fervor espiritual i un estil de vida mariana. La congregació va ser aprovada el 1612 pel Papa Pau V i, posteriorment, el pare Rem va admetre 400 nous membres. Durant la Guerra dels Trenta Anys (1618-1648), el Colloquium marianum va contribuir a la defensa de l'oració de la fe amb milers de membres masculins. Va arribar amb el temps a ser una organització d'elit, que incloïa membres ben coneguts de la política i la vida pública de l'Església del moment. Durant el Segle de les Llums, i després que l'Ordre dels Jesuïtes fou prohibida pel Papa Clement XIV el 1773, el Colloquium marianum va perdre molts socis i van desaparèixer a poc a poc. El moviment de Schönstatt i la Legió de Maria ressuscitada va recuperar la idea del Pare Rem amb èxit en el segle xx.

## Referències

* Rudolf Graber, Colloquium Marianum (Romanum), in Lexikon der Marienkunde, Regensburg, 1967

## Vegeu també

* Maria, mare de Jesús