OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gobionellus liolepis

Gobionellus liolepis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Salvador fins a Panamà i, probablement també, Equador.

## Referències

* ↑ Girard, C. F. 1858. Notes upon various new genera and new species of fishes, in the museum of the Smithsonian Institution, and collected in connection with the United States and Mexican boundary survey: Major William Emory, Commissioner. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 10: 167-171.
* ↑ «Gobionellus liolepis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1953. Ten new American gobioid fishes in the United States National Museum, including additions to a revision of Gobionellus. J. Wash. Acad.Sci., 43(1):18-26.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Hugg, D.O. 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Pezold III, F. L., 1984. A revision of the gobioid fish genus Gobionellus. Ph.D. diss., University of Texas: 269 pp.
* Pezold III, F.L., 2004. Redescription and synonymies of species of the American-West African genus Gobionellus (Teleostei, Gobiidae) with a key to species., Copeia, 2:281-297.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Roldán Cortada i Dolcet

Roldán Cortada i Dolcet (Sabadell, 1902 - Molins de Rei, 25 d'abril de 1937) fou un dirigent sindicalista català, assassinat en la rereguarda republicana durant la guerra civil espanyola.
Treballà com a paleta i va començar la seva activitat sindical militant en el Sindicat de la Construcció de la CNT a Sabadell. Uns anys després es va traslladar a Barcelona, on formà part de l'Ateneu Anarquista del Clot. El febrer de 1930 va encarregar-se del diari Acción i formà part del grup Solidaridad. També col·laborà a premsa anarcosindicalista com Cultura Libertaria, Acción Obrera de Guixols i Despertar de Vigo.
L'agost del 1931 formà part del grup que s'oposava al predomini de la Federació Anarquista Ibèrica en la CNT, signant el manifest dels Trenta, que va donar lloc a la constitució el 1932 de l'Ateneu Sindicalista Llibertari de Barcelona, del que en fou vicesecretari. Tanmateix, el 1933 va ingressar en el sindicat UGT, del que en fou nomenat secretari del Sindicat d'Edificacions, i en l'Agrupació Socialista de Barcelona de la Federació Catalana del PSOE. Dins d'aquest partit formarà part de l'anomenada "tendència obrerista", dirigida per Rafael Vidiella i Franch.
Quan el juliol del 1936 la Federació Catalana del PSOE es va integrar en el PSUC va ingressar en el nou partit, i des d'aleshores va exercir càrrecs de responsabilitat en el Comitè del partit de Barcelona.
Durant la guerra civil espanyola va ser secretari general de la Federació de Funcionaris Municipals de Catalunya de la UGT i membre del Comitè Regional de la UGT de Catalunya, i quan Rafael Vidiella i Franch fou nomenat Conseller de Treball i Obres Públiques de la Generalitat de Catalunya va nomenar Cortada secretari seu.
Va ser assassinat el 25 d'abril de 1937 a Molins de Rei (Baix Llobregat) per elements incontrolats en els dies previs als fets de maig de 1937 a Barcelona. Els fets foren condemnats tant per la UGT com per la CNT. No es van descobrir els culpables.

## Referències

* ↑ «Fitxa | Cost humà». [Consulta: 25 juliol 2024].
* ↑ Roldán Cortada i Dolcet al web de la Fundació Pablo Iglesias
* ↑ MARTÍNEZ DE SAS, Teresa; PAGÈS, Pelai. Universitat de Barcelona. Diccionari biogràfic del moviment obrer als Països Catalans. L'Abadia de Montserrat, 2000, p. 853. ISBN 84-8415-2443-X [Consulta: 8 novembre 2014].
* ↑ El secretario del Consejo de Trabajo muere asesinado. La Vanguardia, 27 d'abril de 1937
# Swiss Indoors 2011

El Torneig de Basilea 2011, oficialment conegut com a Swiss Indoors 2011, és un esdeveniment de tennis masculí disputat sobre pista dura que pertany a les sèries 500 de l'ATP. La 42a edició del torneig es va celebrar entre el 29 d'octubre i el 6 de novembre del 2011 al St. Jakobshalle de Basilea, Suïssa.
El tennista local Roger Federer va guanyar el segon títol de la temporada i el cinquè a Basilea després de les victòries els anys 2006, 2007, 2008 i 2010.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | N. Đoković | 6 | 6 | |
| Q | Ł. Kubot | 1 | 2 | | 1 | N. Đoković | 2 | 6 | 6 |
| Q | M. Lammer | 6² | 7 | 3 | | M. Bagdatís | 6 | 2 | 3 |
| | M. Bagdatís | 7 | 6² | 6 | | | | | | 1 | N. Đoković | 6 | 6$^4$ | 0 |
| WC | K. Nishikori | 6 | 7 | | | | | | | WC | K. Nishikori | 2 | 7 | 6 |
| | A. Seppi | 3 | 6$^4$ | | WC | K. Nishikori | 6 | 5 | 6 | | | | | |
| LL | M. Kukuixkin | 6 | 6 | | LL | M. Kukuixkin | 4 | 7 | 4 | | | | | |
| Q | J. Blake | 3 | 4 | | | | | | | | | | | | WC | K. Nishikori | 1 | 3 |
| 7 | A. Roddick | 2 | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 3 | R. Federer | 6 | 6 |
| | R. Štěpánek | 6 | 3 | 3 | 7 | A. Roddick | 3 | 2 | | | | | | |
| | J. Nieminen | 1 | 6 | 3 | 3 | R. Federer | 6 | 6 | | | | | | |
| 3 | R. Federer | 6 | 4 | 6 | | | | | | 3 | R. Federer | 7 | 6 | |
| | F. Mayer | 6 | 6 | | | | | | | | S. Wawrinka | 6⁵ | 2 | |
| | I. Ljubičić | 3 | 1 | | | F. Mayer | 2 | 2 | | | | | | |
| | S. Wawrinka | 4 | 6 | 6 | | S. Wawrinka | 6 | 6 | |
| | R. Haase | 6 | 1 | 2 | | | | | |

## Quadre doble masculí

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Michaël Llodra Nenad Zimonjić | w/o | | |
| | Mardy Fish Andy Roddick | | | | 1 | Michaël Llodra Nenad Zimonjić | 6 | 7 |
| 3 | Christopher Kas Alexander Peya | 6 | 4 | [5] | | Ivan Dodig Viktor Troicki | 2 | 6⁵ |
| | Ivan Dodig Viktor Troicki | 4 | 6 | [10] | | | | | 1 | Michaël Llodra Nenad Zimonjić | 6 | 7 |
| | Colin Fleming Ross Hutchins | 3 | 6 | [4] | | | | | 2 | Maks Mirni Daniel Nestor | 4 | 5 |
| | Xavier Malisse Dick Norman | 6 | 2 | [10] | | Xavier Malisse Dick Norman | 2 | 2 |
| | Robin Haase Florian Mayer | 3 | 5 | | 2 | Maks Mirni Daniel Nestor | 6 | 6 |
| 2 | Maks Mirni Daniel Nestor | 6 | 7 | | | | | |

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (alemany) (anglès) (francès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre doble masculí PDF
Basilea :
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2022
2023 :
ATP World Tour 2011
< 2010
2012 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Sant Martí de Taüll

Sant Martí de Taüll era una església romànica de la localitat de Taüll al terme municipal de la Vall de Boí, dins de l'antic terme de Barruera.

## Particularitats

Es troba a la part sud-oriental del centre del nucli vell de Taüll, a mig camí de Santa Maria i de Sant Climent de Taüll. Possiblement havia estat la primitiva església parroquial, anteriorment a la construcció de les altres dues.
Aquesta església, o les seves restes, foren colgades en part per una esllavissada en el segle xix, a més d'haver estat transformada la nau en escola, de manera que va quedar del tot transformada i desfigurada.
Vers l'any 1970 tornaren a sortir a la llum dos dels seus absis (el septentrional és del tot perdut), però no es conserven prou elements per a poder reconèixer-hi un temple de tres naus i tres absis, o d'una església d'una sola nau amb capçalera triabsidal amb planta de creu llatina. A més, només l'absis central presenta restes d'arcuacions llombardes, i la unió entre els dos absis conservats (el central i el meridional) no presenta una perfecta continuïtat, cosa que fa suposar que era una església bastant primitiva que les altres dues de Taüll.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i BOIX I POCIELLO, Jordi. "Sant Martí de Taüll", a Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7.
* GAVÍN, Josep M. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7.
# Tití paressí

El tití paressí (Plecturocebus parecis) és una espècie de primat de la família dels pitècids. És endèmic del centre-oest del Brasil, on viu a la zona de transició entre la selva amazònica i la sabana de cerrado. Es diferencia dels seus congèneres pel color del pelatge. S'alimenta principalment de polpa de fruita madura, llavors i arils. Com que fou descobert fa poc temps, el seu estat de conservació encara no ha estat avaluat, però els científics que el descrigueren el consideren una espècie «gairebé amenaçada» per l'impacte de la desforestació resultant de la ramaderia bovina, les plantacions de soja i blat de moro, els incendis forestals i la construcció de centrals hidroelèctriques. Fou anomenat en referència a la Chapada dos Parecis, que al seu torn deu el seu nom al grup indígena dels paressís.

## Referències

* ↑ Almério Câmara Gusmão, Mariluce Rezende Messias, Jeferson Costa Carneiro, Horacio Schneider, Thiago Bento de Alencar, Armando Muniz Calouro, Júlio Cesar Dalponte, Fabio de Souza Mattos, Stephen F. Ferrari, Gerson Buss, Renata Bocorny de Azevedo, Eduardo Marques Santos Júnior, Stephen D. Nash, Anthony B. Rylands i Adrian A. Barnett «A New Species of Titi Monkey, Plecturocebus Byrne et al., 2016 (Primates, Pitheciidae), from Southwestern Amazonia, Brazil» (en anglès). Primate Conservation, 33, 2019, pàg. 1–15.
# Petersburg (Nebraska)

Petersburg és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 374 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Petersburg tenia 374 habitants, 165 habitatges, i 102 famílies. La densitat de població era de 390,3 habitants per km².
Dels 165 habitatges en un 28,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,5% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 37,6% no eren unitats familiars. En el 37,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 26,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 19,3% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 28,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.688 $ i la renda mediana per família de 39.792 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.375 $ mentre que les dones 21.964 $. La renda per capita de la població era de 17.312 $. Aproximadament el 3,8% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Petersburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Petersburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Murgàntia

Murgàntia (en llatí Murgantia) va ser una ciutat del Samni que només menciona Titus Livi i que la qualifica de ciutat forta (validam urbem). Va ser conquerida per assalt pel cònsol romà Publi Deci Mus, en un sol dia l'any 296 aC.
És la moderna Baselice, prop del riu Fortore (Frento), al territori dels hirpins a uns 30 km a l'oest de Lucèria.
En temps de Septimi Sever segons una inscripció encara existia com a ciutat o com a municipi, però la inscripció inscripció és dubtosa.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Murgantia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 28 juliol 2022].
# São João da Madeira

São João da Madeira és un municipi portuguès, situat al districte d'Aveiro, a la regió del Nord i a la subregió d'Entre Douro e Vouga. L'any 2006 tenia 21.706 habitants. Limita al nord amb Santa Maria da Feira i és envoltat per Oliveira de Azeméis.
Població del concelho de São João da Madeira (1930 – 2004) :
| 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 5481 | 11921 | 16444 | 18452 | 21102 | 21538 |

## Freguesies

* São João da Madeira
# Titó (programa de televisió)

Titó és un programa de televisió català dirigit a un públic infantil d'entre 3 i 6 anys que es va emetre per primera vegada al SX3 el 10 d'octubre de 2022.
En cada capítol podem seguir al personatge d'en Titó en una de les seves excursions a diversos indrets de Catalunya on descobreix diferents realitats de l'entorn i s’emociona davant el món com ho faria un nen. Interacciona amb els espectadors a través de la pantalla. Els capítols tenen una duració d'uns 10 minuts.
Esdevení el programa més vist del SX3 i un dels més vistos de TV3, fet que provocà la creació de l'"Espectacle teatral del Titó" un espectacle en directe on els nens i nenes acompanyen el Titó i el seu inseparable John C en persona, a les seves excursions. També hi apareixen la música i els personatges del "Fa la la". l'obra, d'una duració de dues hores, va ser estrenada l'11 de novembre de 2023 al Teatre Lliure de Montjuc.
També se n'han fet diversos llibres:
* Les excursions d'en Titó
* Titó excursió a la selva
* Titó excursió al fons del mar

## Personatges

* Titó: Interpretat per Bittor Fernàndez. És un jove alegre i curiós que li agrada ballar i cantar. Vesteix amb colors llampants i duu un barret de llana amb dues orelles de gat i una motxilla en forma de sol.
* John C: Interpretat per Joan Carles Romeu és un personatge que apareix en tots els capítols i parla en anglès, dona un to còmic al programa.
Els dos personatges s'entenen perfectament tot i no parlar la mateixa llengua.
Sempre que es troben es saluden amb una espècie d'encaixada de mans.

## Referències

* ↑ Vall, Pere. «El secret de l'èxit del Titó», 20-10-2023. [Consulta: 10 juny 2024].
* 1 2 Verdoy, Carme. «"L’èxit del Titó és ensenyar la realitat del que ens envolta"», 21-07-2023. [Consulta: 26 abril 2024].
* ↑ CCMA. «Entrades per al primer espectacle teatral del Titó!», 11-10-2023. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «Titó, l'espectacle» (en castellà). [Consulta: 10 juny 2024].
* ↑ «Col·lecció llibres Titó». [Consulta: 26 abril 2024].
* ↑ «Bittor Fernández: "Hi ha nens que han dit Titó abans que mama i papa"», 22-10-2023. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «Qui hi ha darrere el fenomen generacional del Titó?». [Consulta: 9 gener 2024].
# Pic Pančić

Pic Pančić (en serbi: Панчићев врх) és el punt més alt de la serralada de Kopaonik, a Sèrbia. El pic es troba a la frontera entre Sèrbia i Kosovo. Al costat de la torre de radio a la seva part superior està un monument dedicat a Josif Pančić. El pic té 2017 m d'altura, i es pot arribar a ell fàcilment des del complex turístic Konaci a peu. La part del pic de Pančić controlada per Sèrbia i la muntanya Kopaonik són part del Parc nacional Kopaonik. El pic de la muntanya va ser anomenat anteriorment Pic de Milà (Миланов врх, Milanov vrh) en honor del que va ser el primer rei de la Sèrbia moderna, Milà I de Sèrbia. El 7 de juliol de 1951 va rebre el nom del botànic serbi Josif Pančić, que està enterrat a la part superior en un petit mausoleu. Aquest va ser danyat el 1999 durant el bombardeig de l'OTAN sobre Iugoslàvia.

## Vegeu també

* Tomba
* Mausoleu
* Monument

## Referències

* ↑ «Josif Pančić i Kopaonik» (en serbio). Arxivat de l'original el 3 de gener de 2011. [Consulta: 2 febrer 2014].
# Pont al carrer del Pont

El pont al carrer del Pont al sud del nucli urbà de Capmany. Pont bastit l'any 1792, tal com ho testimonia la data gravada en una pedra commemorativa damunt l'arc de l'estructura.
Situat dins del nucli urbà de la població de Capmany, a la banda de ponent del nucli antic de la vila, donant sortida a l'antic recinte emmurallat sobre el riu Merdançà. Es tracta d'un pont reformat que consta d'un sol arc de mig punt d'uns quatre metres d'amplada per tres metres d'alçada en el punt més alt, recolzat als marges del riu. Per la banda de tramuntana l'arc està bastit amb dovelles de granit, mentre que per la de migdia està construït amb maons disposats a sardinell. A la part superior hi ha baranes fetes de pedra desbastada de diverses mides i abundant morter de calç. Damunt la dovella clau de la cara nord hi ha una placa integrada a la barana amb l'any de construcció, 1792.

## Referències

* 1 2 «PONT». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 novembre 2022].
# Murgeni

Murgeni és una ciutat del comtat de Vaslui, a l'oest de Moldàvia (Romania). Tenia una població de 7.674 habitants el 2002 i va adquirir la condició de ciutat el 2003. La ciutat administra sis pobles: Cârja, Floreni, Lățești, Sărățeni, Schineni i Raiu. Murgeni se situa a la cantonada sud-oriental de districte, a la cruïlla de les carreteres 24A i 26.

## Referències

* ↑ http://en.db-city.com/Romania/Vaslui/Murgeni
* ↑ Mapa de Murgeni
# Roger de Flor (Chapí)

Roger de Flor és una òpera en tres actes, amb música de Ruperto Chapí i llibret de Mariano Capdepón. Es va estrenar l'11 de febrer de 1878 al Teatro Real de Madrid, amb motiu de les noces entre Alfonso XII i la seva primera esposa, Maria de la Mercè d'Orleans.
Des de llavors no es va tornar a interpretar, i es va considerar perduda la partitura d'un acte. Aquesta va ser trobada pel musicòleg Emilio Casares en els arxius del Teatro Real de Madrid. Estava previst recuperar-la al Palau de la Música de València el 8 d'octubre de 2009, però per culpa d'una polèmica per canviar part del text del llibret, eliminant les referències a Catalunya, no es va portar a terme per imposició política. Finalment es va recuperar el 10 de març del 2012 en versió de concert.

## Referències

* ↑ «Biografía de R. Chapí». Arxivat de l'original el 2018-01-25. [Consulta: 25 gener 2018].
* ↑ "El Palau de la Música pospone la ópera de Chapí tras la polémica por el texto"
* ↑ «´Roger de Flor´, sin censuras» (en castellà). levante-emv.com. [Consulta: 25 gener 2018].
* ↑ López Estevan, Miguel. «Roger de Flor, una ópera de Ruperto Chapí» (en castellà). elperiodicodevillena.com. [Consulta: 25 gener 2018].
# Sant Martí de Taravaus

Sant Martí de Vilanant és una església romànica del poble de Taravaus, al municipi Vilanant (Alt Empordà), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església de Sant Martí és un edifici d'una sola nau amb absis semicircular. La façana d'accés, situada a ponent, es troba emblanquinada. Té la porta allindada, amb quatre arcs de mig punt en gradació decreixent. Al centre de la façana hi ha un òcul modern.
El campanar s'eleva a la banda nord; és de planta quadrada, amb obertures d'arc de mig punt i coberta de pavelló. La nau, també amagada per la calç, es cobreix amb volta apuntada i seguida pervivència d'un romànic tardà.

## Història

L'església de Sant Martí de Taravaus va ser consagrada el 17 de maig del 1321, encara que l'existència d'un temple amb aquesta dedicació apareix documentada des del 1279. Probablement, aquest primer temple fou reconstruït durant els primers anys del segle xiv. Segons l'autor J. Badia, l'església de Taravaus demostra el llarg manteniment de les formes romàniques en l'arquitectura popular.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Martí de Vilanant». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Església de Sant Martí de Taravaus». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Pius XII, davall del cel de Roma

Pius XII, davall del cel de Roma (títol internacional, Under the Roman Sky) és una minisèrie de televisió de dues parts coproduïda per Itàlia i Alemanya. Es va emetre a Rai 1 del 31 d'octubre a l'1 de novembre de 2010. S'ha doblat al valencià per a À Punt.
La minisèrie, formada per dos episodis de cent minuts cadascun, està coproduïda per Rai Fiction, Lux Vide, Eos Entertainment, Tellux, Bayerischer Rundfunk i Rai Trade. Els productors són Matilde i Luca Bernabei, amb la col·laboració de Martin Choroba. Fabrizio Bettelli va dissenyar la història, i juntament amb Francesco Arlanch també va escriure el guió. Dirigida pel canadenc Christian Duguay.
Els actors principals són: Alessandra Mastronardi en el paper de Miriam, una noia jueva de vint anys; James Cromwell com el papa Pius XII; Marco Foschi com a Davide, un jueu enamorat de la Miriam, i Ettore Bassi com a Marco, un jove partisà.

## Referències

* ↑ «Grandi manovre dietro a Pio XII» (en italià). [Consulta: 25 març 2023].
* ↑ «Di Segni contro fiction su Pio XII. Il rabbino: "Patacca propagandistica" - televisione -Tgcom - pagina 1», 05-11-2010. Arxivat de l'original el 2010-11-05. [Consulta: 25 març 2023].
* ↑ «Pius XII, davall del cel de Roma». À Punt. [Consulta: 25 març 2023].
* ↑ Tiziana Lupi «Alessandra Mastronardi, dai Cesaroni a Sotto il cielo di Roma». TV Sorrisi e Canzoni [Consulta: sì].