OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Carles V (Hondarribia)

El castell de Carles V és una fortificació localitzada al municipi d'Hondarribia (Guipúscoa), al País Basc, actualment destinat a parador i considerat un dels edificis més significatius de la ciutat.

## Història

Existia l'any 1200 i tenia planta quadrangular amb cubs aproximadament circulars als angles, dels quals en resten actualment vestigis visibles de dos. Fou ampliat considerablement per Carles V, que el dotà d'una gran plataforma artillera rectangular a la qual devem la representativa façana actual de l'edifici.
Durant la major part de la seva història fou una caserna i residència del governador de la plaça militar. Ha patit molts avatars al llarg de la seva història: el 1660 servia de residència de la família reial espanyola durant el casament de la infanta espanyola amb el futur rei francès Lluís XIV de França a la propera Illa dels Faisans. El 1794 quedà greument danyat per les tropes franceses. A principis del segle xx l'edifici estava en ruïnes. El 1968 fou rehabilitat i transformat en parador, funció que continua tenint en l'actualitat, i és l'únic d'aquesta xarxa d'hotels estatals que és a la província de Guipúscoa. La façana principal ha estat modificada per tal de dotar-la de més monumentalitat, incorporant un escut i un guardapols, alhora que se n'han canviat alguns carreus.

## Galeria d'imatges

* Saló d'entrada.
* Façana de l'edifici.
* Interior.
* Interior.
* Entrada al castell.

## Referències

* ↑ «Bertan 18 - Bertan 18 Fortificaciones en Gipuzkoa: siglos XVI-XIX. Capítulo 7: El castillo de Carlos V en Hondarribia». [Consulta: 25 novembre 2019].
# Bokovka

Bokovka (en rus: Боковка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 39 habitants. Pertany al districte municipal de Saràtov.

## Referències

* ↑ «О преобразовании Соколовского, Михайловского, Краснооктябрьского, Вольновского, Дубковского, Расковского, Усть-Курдюмского, Александровского муниципальных образований Саратовского муниципального района Саратовской области, муниципального образования "Город Саратов" и внесении изменений в некоторые законодательные акты Саратовской области от 25 ноября 2021 - docs.cntd.ru». Arxivat de l'original el 2021-12-27.
* ↑ «Карта села Александровки в Саратовской области с улицами и номерами домов». mapdata.ru. Arxivat de l'original el 2020-10-17. [Consulta: 30 març 2020].
# Eurofins Scientific

Eurofins Scientific és un grup francès de laboratoris amb seu a Luxemburg que ofereix proves i serveis de suport a les indústries farmacèutiques, alimentàries, mediambientals, agrícoles i de productes de consum i als governs.
El Grup Eurofins té una xarxa internacional de més de 900 laboratoris a 50 països i una cartera de més de 200.000 mètodes analítics validats per caracteritzar la seguretat, identitat, puresa, composició, autenticitat i origen de productes i substàncies biològiques. Eurofins també ofereix serveis de proves de diagnòstic clínic i productes de diagnòstic in vitro. Mitjançant la investigació i el desenvolupament, les llicències i les adquisicions, el Grup es basa en els últims desenvolupaments en l'àmbit de la biotecnologia i les ciències analítiques.

## Referències

* ↑ Le réseau, botte secrète d'Eurofins, L'Usine Nouvelle n° 2965, 26 May 2005
* ↑ «Eurofins. Der Testsieger. Warum der Labormulti von Skandalen in aller Welt und neuen EU-Verordnungen profitiert». Arxivat de l'original el 2018-06-22. [Consulta: 26 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Eurofins Scientific - Lloc web oficial
# Félix J. Palma

Félix José Palma Macías, conegut com a Félix J. Palma (Sanlúcar de Barrameda, Cadis, 1968), és un escriptor espanyol. Ha publicat cinc llibres de contes, entre els quals destaquen El vigilante de la salamandra (1998) i Los arácnidos (Premio Iberoamericano de relatos Cortes de Cádiz, 2003). Però és conegut sobretot per les seves tres novel·les que formen la Trilogía Victoriana; El mapa del tiempo (XL Premio Ateneo de Sevilla, 2008), El mapa del cielo (2012) i "El mapa del caos" (2014)que han estat traduïdes i editades als Estats Units, Regne Unit, Austràlia, Noruega, Itàlia, Xina, Brasil, Alemanya, França i Japó.

## Obra literària
### Narracions

* El vigilante de la salamandra (1998, Pre-Textos).
* Métodos de supervivencia (1999, Fundación Municipal de Cultura de Cádiz).
* Las interioridades (2001, Castalia). Premi Tiflos 2001.
* Los arácnidos (2003, Algaida). Premio Iberoamericano de relatos Cortes de Cádiz.
* El menor espectáculo del mundo (2010, Páginas de Espuma).

### Novel·les

* La hormiga que quiso ser astronauta (2001, Quorum). Novel·la juvenil.
* Las corrientes oceánicas (2005, Algaida). Premi Luis Berenguer.
* El mapa del tiempo (2008, Algaida). XL Premi Ateneo de Sevilla 2008. 1a parte de la "trilogía victoriana".
* El mapa del cielo (2012, Plaza & Janés). 2a part de la "trilogía victoriana".
* El mapa del caos (2014, Plaza & Janés). 3a part de la "trilogía victoriana".
* El abrazo del monstruo

## Referències

* ↑ Festival MOT, Ajuntament de Girona i Ajuntament d'Olot, Catalunya, 2014
* ↑ Félix J. Palma gana el Ateneo de Sevilla con una defensa de la imaginación
* ↑ Félix Palma homenajea a Wells en su novela 'El mapa del cielo'», Diario de Sevilla, 17 de febrero de 2012.
* ↑ Abella, Anna «Morbos d'ahir i d'avui». el Periódico, 13-02-2019.
# Baldomer Bonet Ancejo

Baldomer Bonet Ancejo fou un activista i agitador polític barceloní. Treballava de forner i era membre del sector més extremista del Partit Republicà Radical d'Alejandro Lerroux. El 24 de juliol de 1909 participà en la reunió en la Casa del Pueblo del Poblenou per tal d'acordar si el partit donava suport la vaga general convocada. Quan el 27 de juliol de 1909 començaren els fets de la Setmana Tràgica va encapçalar un grup d'incendiaris que va cremar l'Església-escola de l'Orde de la Immaculada Concepció a l'Eixample de Barcelona. Fou detingut per aquests fets, però en el judici que se li va fer el maig de 1910 fou absolt per un tribunal civil. Per altar banda, fou un dels principals acusadors en el judici a Francesc Ferrer i Guàrdia.

## Referències

* ↑ Pascual Velázquez Vicente El proceso a Francisco Ferrer Guardia, p. 55 i 62

## Enllaços externs

* Diccionari biogràfic del moviment obrer als Països Catalans de Maria Teresa Martínez de Sas, p. 237
# Chinatown

«Chinatown» té aquests significats:
* Chinatown, en el món anglosaxó, és el barri xinès, la zona de la ciutat on resideix una gran quantitat de població d'origen xinès.
* Chinatown (Manhattan), veïnat de la ciutat de Nova York.
* Chinatown (San Francisco), veïnat de la ciutat de San Francisco.
* Chinatown (Los Angeles), veïnat de la ciutat de Los Angeles.
* Chinatown (Westminster), veïnat de la ciutat de Londres.
* Chinatown (pel·lícula), pel·lícula dels Estats Units de 1974 dirigida per Roman Polanski.
# Bokoro

Bokoro (en àrab بوكورو, Būkūrū) és una ciutat del Txad. La ciutat es comunica amb l'exterior per l'aeroport de Bokoro.

## Demografia

| | Població |
| 1993 | 10 841 |
| 2009 | 18 262 |

## Referències

* ↑ «City Population - Population Statistics in Maps and Charts for Cities, Agglomerations and Administrative Divisions of all Countries of the World». [Consulta: 18 juliol 2020].
# Districte d'Akurenam

El districte d'Akurenam és un districte de Guinea Equatorial, a la part meridional de la província Centre Sud, a la regió continental del país. La capital del districte és Akurenam, al sud del riu Muni. El cens de 1994 hi mostrava 11.631 habitants.

## Referències

* ↑ Ncogo, Gregorio Eyí. En busca de los inmortales: epopeyas de Eyí Moan Ndong (en castellà). CEIBA Ediciones, 2004, p. 199. ISBN 978-84-933643-3-5.
* ↑ Ruiz, José Manuel Novoa. Iboga, la sociedad secreta del Bueti, Guinea Ecuatorial: un viaje de investigación al interior de las selvas guineanas en busca de la socieded secreta de los bandjis (en castellà). BPR Publishers, 1998, p. 223. ISBN 978-84-605-7187-2.
* ↑ Dades de la població de Guinea Equatorial, 1994
# Facundo Roncaglia

Facundo Roncaglia (10 de febrer de 1987, Chajarí, Entre Ríos) és un futbolista argentí. La seva posició dins del rectangle de joc és de defensa, jugant tant de central com de lateral dret.

## Carrera

Va iniciar la seva trajectòria al club de la seva ciutat Ferrocarril, del que va ser traspassat al Club Atlético Boca Juniors de la primera divisió argentina.
L'estiu del 2009 fou cedit al RCD Espanyol, club que es reservà una opció de compra a final de temporada, malgrat que no la va exercir.
En el mercat d'hivern de la temporada 2018-2019 va arribar cedit al València CF fins a final de temporada, sense opció de compra.

## Palmarès
### Boca Juniors

* 1 Recopa Sud-americana: 2007-08.
* 2 Campionats argentins: 2008, 2011.
* 1 Copa Argentina: 2011-12.

### Estudiantes de la Plata

* 1 Campionat argentí: 2010.

### València CF

* 1 Copa del Rei: 2018-19.

## Referències

* ↑ «Oficial: Roncaglia cedit fins a la fi de la temporada». Blanquinegres, 31-01-2019.

## Enllaços externs

* «Perfil i estadístiques de Facundo Roncaglia» (en alemany). transfermarkt.de.
# Félix Gouin

Félix Gouin (Puegpin, 4 d'octubre de 1884 - Niça, 25 d'octubre de 1977) fou un polític socialista francès, cap del govern provisional el 1946. El 1940 va ser un dels pocs que va votar en contra de concedir plens poders al mariscal Henri Philippe Pétain. El 1942 defensà en el judici de Riom Léon Blum i reconstituí el Partit Socialista francès.
El 1946, va succeir a Charles de Gaulle com a cap del govern provisional francès. El mandat de Gouin va ser, sens dubte, més notable per veure la promulgació de les primeres lleis de jubilació i compensació dels treballadors, obligatòries i àmpliament finançades a França. A més, es va restablir tant la llei de les 40 hores com la paga extraordinària, mentre que els comites d'entreprise (comitès d'empresa) es van estendre a les empreses de 50 treballadors. L'abril de 1946, el Parlament francès va adoptar un estatut que abolia l'estatus legal colonial de les quatre colònies més antigues de França: Reunió, Guyana, Martinica i Guadalupe. El temps de Gouin al càrrec també va ser testimoni d'una extensió significativa del paper de l'estat en el funcionament de l'economia francesa, amb l'electricitat, el gas, el carbó i els nou grups d'assegurances principals nacionalitzats.

## Honors i premis

Gran Creu de la Légion d'Honor
Gran Condecoració d'Honor en Plata amb Faixa per Serveis a la República d'Àustria.

## Referències

* ↑ Hicks, Alexander. Social Democracy and Welfare Capitalism: A Century of Income Security Politics. Ithaca, NY: Cornell University Press, 1999. ISBN 0801485568.
* ↑ Steinhouse, Adam. Workers' Participation in Post-liberation France. Lexington Books, 2001. ISBN 9780739102831.
* ↑ PLC Revues
* ↑ A History of the Twentieth Century: Volume Two: 1933-1951 by Martin Gilbert
* ↑ «Reply to a parliamentary question» (en alemany) p. 38. [Consulta: 2 octubre 2012].
# Batalla de Morella

La batalla de Morella fou un dels episodis de la guerra entre l'Emirat de Larida i Turtusha i l'Emirat de Saraqusta pel repartiment dels dominis a la mort de Sulaiman al-Mustain entre els seus fills.

## Antecedents

El 1079 Rodrigo Díaz de Vivar va ser comissionat pel rei per a cobrar les paries al rei de Sevilla i va ser atacat pel rei de Granada i García Ordóñez. Rodrigo va sortir victoriós d'aquests enfrontaments, però al seu retorn a la cort és traït per García Ordóñez i Pedro Ansúrez, poderosos nobles lleonesos, qui van convèncer el rei perquè el desterrés.
Acompanyat de la seva tropa, el Campeador va oferir els seus serveis primer al comte de Barcelona Ramon Berenguer II i després a Berenguer Ramon II, però en ser rebutjat, va decidir ajudar a Ahmed al-Muktadir, l'emir de Saraqusta tributari del Regne de Castella, per a qui havia de controlar la zona sud de l'Emirat de Larida i Turtusha, dominada pel seu germà Yússuf ibn Sulayman al-Mudhàffar, amb el qual es trobava en guerra des de la divisió de dominis a la mort del pare d'ambdós, Sulaiman al-Mustain, una divisió que havia deixat a Saraqusta sense sortida al mar.
Rodrigo Díaz de Vivar va realitzar una campanya important en el territori de l'Emirat de Larida i Turtusha que va culminar la batalla d'Almenar el 1082 en la que va vèncer i capturar a Berenguer Ramón II, aliat d'al-Mudhàffar.

## Desenvolupament tàctic

Rodrigo Díaz de Vivar va fer una segona campanya contra els territoris de l'Emirat de Larida, en la qual va vèncer prop de Morella el 14 d'agost de 1084 l'exèrcit de socors que havien bastit Sanç Ramires i al-Mudhàffar, quan el Cid estava assetjant la fortalesa.

## Conseqüències

Després d'envair i saquejar els territoris dels Ports, el Cid rep l'ordre de reconstruir un castell derruït que, a la Historia Roderici, és nomenat Alolala, actualment desaparegut que pot haver estat a Alcalà de Xivert, Olocau del Rei o l'actual La Pobla d'Alcolea.

## Referències

* ↑ «Batalla de Morella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Diversos autors. Guerra en Šarq Al'andalus: Las batallas cidianas de Morella (1084) y Cuarte (1094). Instituto de Estudios Islámicos y del Oriente Próximo, 2005. ISBN 84-95736-04-7.
* ↑ Segons Malo de Molina
* ↑ Segons Menéndez Pidal, secundat posteriorment per Montaner i Martínez Díez
* ↑ Segons Boix Jovani, esgrimint arguments filològics i, sobretot, estratègics: segons l'autor, aquesta localització té més sentit estratègicament, ja que era el lloc idoni per controlar les vies de comunicació de l'època (la Via Augusta i la ruta musulmana Morella-El Forcall-Zorita) i obstruir el abastament entre al-Mudhàffar i el seu aliat Sanç Ramires

## Bibliografia

* Diversos autors. Guerra en Šarq Al'andalus: Las batallas cidianas de Morella (1084) y Cuarte (1094). Instituto de Estudios Islámicos y del Oriente Próximo, 2005. ISBN 84-95736-04-7.
# Clavecí elèctric

El clavecí elèctric o electrònic (també conegut amb l'anglicisme Electric Harpsichord) és un dels electròfons (instrument musical electrònic) més antics. Va veure la llum en plena era del Barroc (l'any 1759), a París, de la mà del jesuïta, físic i matemàtic francès Jean-Baptiste de Laborde.
Es tractava d'un teclat de clavecí convencional, que activava batalls carregats amb electricitat estàtica, que s'utilitzaven per fer sonar parelles de campanes. Era, per tant, molt semblant a un carilló elèctric.
Jean-Baptiste Thillais Delaborde (també De Laborde i De La Borde) va néixer el 9 juny 1730 a Nevers i va morir a finals de gener de 1777 a Colancelle. Va ser l'autor del llibre titulat Le clavessin Electrique; avec une Nouvelle théorie du Mechanism Et des Phénomènes de l'électricité, publicat per Guérin & Delatour.

## Notes

* ↑ Llibre: Le clavessin Electrique
* ↑ Selected Eighteenth Century Works: L Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine. "Chez HL Guerin & LF Delatour"

## Referències

* Dunn, David. 1992 "A History of Electronic Music Pioneers", al catàleg d'acompanyament de l'exposició Eigenwelt der Apparatewelt: Pioners de l'Art Electrònic, comissariada per Woody and Steina Vasulka i presentat com a part d'Ars Electronica 1992, a Linz, Àustria.
# Cal Pa-sol

Cal Pa-sol és una obra de la Pobla de Claramunt (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta rectangular i dos pisos coberta a dues vessants i amb dependencies i construccions auxiliars annexes.
La casa és feta de tàpia i els caires de pedres de turó. Aquí la tpapia no s'ha arrebossat, però moltes cases fetes de tàpia, a la mateixa població, presnten un arrebossat emblanquinat damunt els murs de tàpia.
La façana ha estat, però, reformada i s'ha tapiat alguna finestra com la del segon pis o galeria.

## Història

Data dels segles XVIII-XIX.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Pa-sol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2018].
# Bit de paritat

Bit de paritat és un mètode per a la detecció d'errors de transmissió o emmagatzemament de dades. Consisteix a afegir 1 bit per a cada paraula, on s'especifica si la quantitat de bits amb valor 1 de la paraula és parell o senar, és a dir, es fa la suma dels bits anteriors i es redueix a un bit.
Aquest mètode detecta els errors, però no els corregeix (només en el cas que la paraula transmesa sigui de mida 1 bit).
La paritat parell és un cas especial del control de redundància cíclica (CRC), on el bit de CRC es genera pel polinomi x +1.

## Exemple de càlcul del bit de paritat

| 7 bits de dades | byte amb el bit de paritat | byte amb el bit de paritat |
| 7 bits de dades | parell | imparell |
| 0000000 | 00000000 | 00000001 |
| 1010001 | 10100011 | 10100010 |
| 1101001 | 11010010 | 11010011 |
| 1111111 | 11111111 | 11111110 |

## Vegeu també

* Detecció d'errors
# Districte d'Alps-Danubi

Alps-Danubi (alemany: Alb-Donau-Kreis) és un districte alemany situat a l'estat federat de Baden-Württemberg. Confronta amb (del sud i en sentit del rellotge) els districtes de Biberach, Reutlingen, Göppingen i Heidenheim, els districtes bàvars de Günzburg i Neu-Ulm i la ciutat d'Ulm.

## Enllaços externs

* Districte d'Alps-Danubi - Lloc web oficial (alemany)
# Facundo Perezagua

Facundo Perezagua (Toledo, 1860 - Bilbao 1935) fou un polític socialista espanyol. Va formar part del grup madrileny de la Nueva Federación Madrileña dins la FRE de l'AIT amb Pablo Iglesias, José Mesa, Pagés, i Antonio García Quejido. El 1885 es va traslladar a Bilbao, on fou un dels principals organitzadors del PSOE. Quan es va produir l'escissió del Partit Comunista Obrer Espanyol s'hi va incorporar. Realitzà una tasca important en l'organització dels miners i metalúrgics bascos dins el futur PCE.
# Gironella al segle XIX

Durant el segle xix Gironella va experimentar un important creixement demogràfic. Passà dels 331 habitants el 1717 als 2.953 el 1900. Això es degué sobretot a la construcció de les indústries tèxtils a la riba del Llobregat a l'últim quart de segle.
Un dels episodis convulsos que va patir la vila fou que el comte d'Espanya la va cremar durant la Primera Guerra Carlina.

## Gironella segons el Diccionario Geográfico de Madoz (1842)

Segons Pascual Madoz Ibáñez en el seu Diccionario Geográfico (1847), Gironella tenia 127 veïns (vec.) i 454 ànimes (alm.), ja que la vila havia estat cremada pel comte d'Espanya durant la Primera Guerra Carlina.
Gironella a mitjan segle ja tenia ajuntament i depenia del partit judicial de Berga i del bisbat de Solsona. Madoz ens afirma que gaudia d'un clima saludable i una bona ventilació i que feia pocs anys era una vila pròspera. Gironella era el cap del marquesat de Gironella, que també comprenia els pobles de Fígols, Baells, Cercs (i Blancafort), Olvan, Fumanya, Peguera i Vallcebre.
El terme municipal delimita amb els termes de Casserres, Olvan, Obiols, Biure i Valldoriola.

### Geografia i hidrografia

El seu terreny és muntanyenc i té poques zones planes aptes per al cultiu.
El terme és travessat pel riu Llobregat, sobre el qual hi ha un pont. El cabal del riu no és suficient per al reg i només és aprofitat per un molí.

### Història

L'incendi que havia provocat el comte d'Espanya havia afectat la meitat de les cases del poble i la gent s'havia disseminat pels pobles dels voltants. El marquès de Gironella i de Sentmenat va ajudar a la reconstrucció de la vila ("Hace pocos años se hallaba floreciente esta pobl., y contaba mas de 80 casas; mas reducida á cenizas por el Conde de España en la última guerra civil, (...) á lo cual contribuye generosamente el marqués de Gironella y de Sentmenat.") cedint pedra del seu castell enrunat per a construir les cases noves.
El 1900 es produí en favor de Carles de Borbó i Àustria-Este el fracassat Alçament de Badalona, Gironella i altres viles catalanes i del País Valencià liderat per Salvador Soliva

### Economia

Segons Madoz produïa un capital de 2.700.000 i en pagava 67.650 d'impostos.

#### Sector primari

Produeix blat, blat de moro i cereals. Té ramaderia i zona de caça.

#### Indústria

Té 16 telers de cotó.

### Equipaments i habitatge

Gironella tenia més de 80 cases abans de la Tercera Guerra Carlina.
Té una església parroquial (Santa Eulàlia de Gironella), que està servida per un mossèn de segon ascens de patronat reial.
Hi ha una escola de primària pagada per fons propis.
Té fonts amb aigua bona perquè en gaudeixi la població.

#### Infraestructures viàries

Té camins locals i de ferradura.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Madoz, Pascual «Gironella». Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar, 8, 1847, pàg. 428.
* ↑ Canal i Morell, Jordi. El carlisme català dins l'Espanya de la Restauració. Eumo, 1998, p. 301. ISBN 8476022433.
# Cal Núvol (Banyeres del Penedès)

Cal Núvol és una obra del municipi de Banyeres del Penedès (Baix Penedès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici consta de tres plantes separades per cornises i ocupa el xamfrà del carrer Pau Casals. Els baixos tenen una gran portalada amb llinda però amb els angles arrodonits. A cada banda hi ha dues finestres rectangulars, la del costat esquerre inferior s'ha convertit en una porta rectangular. El pis noble presenta tres balcons sostinguts per mènsules, amb barana de ferro forjat i trencaaigües en forma de frontó. El segon pis té una sèrie de finestres aparellades de forma rectangular i de poca alçada. A sobre hi trobem la cornisa sostinguda per carteles. Rematant l'edifici hi ha una barana.

## Història

La casa fou comprada els anys quaranta pels propietaris actuals (1983). Abans era del Sr. Miquel, resident a Barcelona on tenia una botiga de peix a Banyeres (Cal Quim) i decidí invertir la seva fortuna en la compra d'una casa, modificà l'edifici: hi instal·là aigua corrent,... Sembla que la casa data de principis de segle xx.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Núvol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].
# Cases Colònia Noguera

Les Cases Colònia Noguera és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta de dos edificis d'habitatges, destinats a acollir els treballadors de la fàbrica tèxtil Noguera, estan construïts a tocar de la carretera N-152. L'edifici més proper a la carretera (projectat el 1958) està conformat per planta baixa i tres pisos; la façana posterior té la base feta amb còdols de riu treballats. A la façana principal hi ha sis obertures per planta; a les plantes primera i segona hi ha dos balcons. La teulada és a dues vessants.
L'altre edifici (projectat el 1951), exempt com l'anterior, té la silueta d'una gran masia, amb teulada a dues vessants. Està format per planta baixa, tres pisos i altell. Per planta hi ha quatre finestres i dos balcons. Les obertures de l'altell són arcs de punt rodó. A la façana principal hi ha una porta d'accés a l'interior. A la façana lateral, que dona a Campdevànol s'hi accedeix per una escala que salva el desnivell que hi ha respecte als baixos, hi ha dues portes d'accés a l'interior. A les façana lateral que dona a la fàbrica hi ha un cos afegit, que havia fet les funcions d'escala, i està coronat per un terrat.

## Referències

* 1 2 «Cases Colònia Noguera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Bollwiller

Bollwiller (en alsacià Bollwiller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2004 tenia 3.580 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.536 | 2.846 | 3.007 | 2.591 | 3.194 | 3.552 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Richard Lasek | |