OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gila elegans

Gila elegans és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 62 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Baillie, J. i Groombridge, B., 1996. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 1996. UICN, Gland, Suïssa.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* IUCN Conservation Monitoring Centre, 1986. 1986 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* IUCN Conservation Monitoring Centre, 1988. 1988 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* UICN, 1990. Llista Vermella d'Animals Amenaçats de la UICN 1990. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gila pandora

Gila pandora és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les conques dels rius Grande i Pecos (Colorado, Nou Mèxic i Texas).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Garzón

«Garzón» té aquests significats:
* Garzón (Uruguai), localitat de l'Uruguai al departament de Maldonado
* Garzón (Colòmbia), localitat colombiana al departament de Huila
* Manuel Blasco Garzón (1885-1954), advocat i polític
* Baltasar Garzón Real (1955), magistrat espanyol
* Jaime Garzón
* José Antonio Garzón Roger (1963), historiador dels escacs i periodista valencià
* José Luis Garzón Muñoz (1974), futbolista català
* Alberto Garzón Espinosa (1985), polític i economista espanyol
* Miguel Ángel Llera Garzón (1979), futbolista andalús
* Operació Garzón, operació policíaca que consistí en la detenció de 45 persones vinculades al moviment independentista català
# Férénc Hirzer

Ferenc Hirzer (21 de novembre de 1902 - 28 d'abril de 1957), també conegut com a Ferenc Híres, fou un futbolista hongarès de la dècada de 1920 i entrenador.
Durant la seva etapa de jugador destacà com a futbolista de la Juventus FC. També fou internacional amb la selecció d'Hongria amb la qual participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924.

## Palmarès
### Juventus

* Serie A: 1925-26

### MTK Hungária

* Lliga hongaresa de futbol: 1928-29

### Individual

* Màxim golejador de la lliga italiana de futbol: 1925-26

## Referències

* ↑ Perfil a Forza-Juventus.com
* ↑ Perfil a LabDarugo.be
# Piermont (Nou Hampshire)

Piermont és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 709 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Piermont tenia 709 habitants, 294 habitatges, i 199 famílies. La densitat de població era de 7,1 habitants per km².
Dels 294 habitatges en un 27,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,1% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 25,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 28,1% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.611$ i la renda mediana per família de 44.531$. Els homes tenien una renda mediana de 30.855$ mentre que les dones 22.143$. La renda per capita de la població era de 22.183$. Entorn del 3,9% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Piermont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Piermont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La vall de la por

La vall de la por (títol original en anglès: The Valley of Fear) és la quarta novel·la protagonitzada per Sherlock Holmes i escrita per Arthur Conan Doyle. Aquesta novel·la va ser publicada per primera vegada al Strand Magazine entre el setembre de 1914 i el maig de 1915. La primera edició en format llibre va ser publicat a Nova York el 27 de febrer de 1915.

## Argument

La història té lloc el 1888, amb un flashback basat en el llibre d'Allan Pinkerton sobre els Molly Maguires a les mines de carbó de Pennsilvània, el 1875. La novel·la està dividida en dues parts ben diferenciades. A la primera part, Sherlock Holmes, utilitzant les tècniques habituals, descobreix la identitat d'un homicida. Un cop aturat l'assassí, la història torna enrere en el temps, i narra en tercera persona els antecedents de l'assassí i la víctima. Aquesta narració està basada en els Molly Maguires, una organització que va existir realment als Estats Units. Al final s'explica breument com es va arribar a la situació inicial i els motius de l'assassinat, enllaçant les dues històries. En aquest sentit, La vall de la por, l'última novel·la de Sherlock Holmes, imita l'estructura d'Estudi en escarlata, que va ser la primera.
A La vall de la por destaca la participació del Professor Moriarty, fent que el mateix Arthur Conan Doyle sigui el primer de diversos escriptors que ignora el fet, narrat a El problema final, que el doctor Watson va sentir parlar de Moriarty poc abans de la seva mort, sense existir cap aventura en comú.

## Curiositats

El nom de La vall de la por és una traducció del nom d'una vall al sud de França. Durant l'època de les croades aquesta vall va ser popularitzada pels càtars, i alguns creuen que el Sant Grial va arribar fins allà des de Terra Santa.
És clara la influència d'aquesta obra en una posterior de l'escrit nord-americà Dashiell Hammet, titulada "Collita vermella". Molts consideren que La vall de la por anticipa a la novel·la negra com a gènere.

## Referències

* ↑ Doyle,, Arthur Conan. The second Sherlock Holmes illustrated omnibus: a facsimile edition of Sir Arthur Conan Doyle's Sherlock Holmes stories other than those illustrated by Sidney Paget as they originally appeared in the Strand Magazine.. J. Murray, 1979. ISBN 071953691X. OCLC 7587317 [Consulta: 8 febrer 2019].

## Bibliografia

* Gregg, Robert. «Valleys of fear: Policing terror in an imperial age, 1865–1925». A: Beyond sovereignty. Palgrave Macmillan UK, 1 gener 2007, p. 169–90. DOI 10.1057/9780230626522_9. ISBN 9781349540891.
* Wynne, Catherine. The Colonial Conan Doyle: British Imperialism, Irish Nationalism, and the Gothic. Greenwood Press, 2002. ISBN 978-0-313-32005-7.
* Kestner, Joseph A. Sherlock's Men: Masculinity, Conan Doyle, and Cultural History. Ashgate, 1997. ISBN 978-1-85928-394-3.
* Conan Doyle and an Anglo-Irish Quarrel, Jane Stanford, Carrowmore, 2017, pp. 50–57.

## Enllaços externs

* La novel·la en anglès a Proyecto Gutenberg
* La novel·la en anglès a Ye Olde Library
# José Ramón García Hernández

José Ramón García Hernández (Àvila, 5 de juliol de 1971) és un diplomàtic i polític espanyol del Partit Popular (PP), diputat durant les x, xi i xii legislatures del Congrés dels Diputats.

## Biografia

Doctor en Ciència Política per la Universitat Complutense de Madrid (UCM), llicenciat en Ciències Econòmiques i Empresarials per la Universitat Pontifícia de Comillas i en Ciències Polítiques i Sociologia per la Universitat Nacional d'Educació a Distància (UNED) i diplomat en Alts Estudis de la Defensa pel Centre Superior d'Estudis de la Defensa Nacional (CESEDEN). La seva tesi doctoral va versar sobre el pensament del filòsof Edmund Burke i la resposta liberal a la crisi de legitimitat política del segle xviii. Ha exercit la docència a la Universitat Francisco de Vitòria.
En 2004 va ser destinat a la legació diplomàtica espanyola a Bòsnia i Hercegovina; després d'aquesta experiència, va publicar el llibre Cartes de Sarajevo: reflexiones de política y relaciones internacionales.
Al febrer de 2012 va ser nomenat secretari executiu de Relacions Internacionals del Partit Popular (PP). Membre del Comitè Executiu Nacional del PP, a l'abril de 2014 va accedir al Congrés dels Diputats per la circumscripció de Madrid en substitució d'Ignacio Astarloa, i va ser reelegit per Àvila en les generals de 2015 i 2016.
Aspirant a liderar la presidència del PP el 2018, l'anunci del seu precandidatura de cara a les primàries prèvies a la celebració del XIX Congrés del PP va ser considerada dins del partit com a representant del «vot catòlic».
Després de no revalidar el seu escó com a diputat del Congrés a les eleccions generals d'abril de 2019 i ser substituït al juliol de 2019 com a secretari de relacions internacionals del PP per Valentina Martínez Ferro, va tornar a la carrera diplomàtica.

## Referències

* ↑ «García Hernández, José Ramón». [Consulta: 20 desembre 2017].
* ↑ «García Hernández, José Ramón». [Consulta: 20 desembre 2017].
* ↑ «La respuesta liberal de Edmund Burke a la crisis de legitimidad política del siglo XVIII». [Consulta: 25 setembre 2018].
* ↑ «El diputado José Ramón García Hernández optará a presidir el PP». [Consulta: 3 setembre 2018].
* ↑ García Hernández, José Ramón. Cartas de Sarajevo: reflexiones de política y relaciones internacionales, 2011. ISBN 978-84-8469-300-0.
* ↑ «El abulense José Ramón García Hernández, nuevo secretario Ejecutivo de Relaciones Internacionales del PP». Diario de Ávila, 18-02-2012.
* ↑ «El abulense José Ramón García Hernández, nuevo diputado del PP». [Consulta: 20 desembre 2017].
* ↑ Hernández, Marisol «El responsable de Relaciones Internacionales del PP anuncia su candidatura a liderar el partido». El Mundo, 26-06-2018.
* ↑ «García Hernández regresa a la carrera diplomática». Diario de Ávila, 12-08-2019.
* ↑ «García Hernández, que compitió con Casado, regresa a la carrera diplomática». www.eldiario.es. eldiario.es, 12-08-2019.
# Diccionari bilingüe

Un diccionari bilingüe és un diccionari utilitzat per a la traducció de paraules o frases d'una llengua a una altra. Aquests poden ser unidireccionals, o bidireccionals. De cada entrada pot donar la pronúncia expressada segons l'alfabet fonètic internacional.

## Enllaços externs

* Recull de diccionaris bilingües en català Arxivat 2014-04-07 a Wayback Machine.
# Latsch

Latsch (italià Laces) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del districte i de Vinschgau. L'any 2007 tenia 5.006 habitants. Comprèn les fraccions de Goldrain (Coldrano), Morter, St. Martin am Kofel (San Martino al Monte) i Tarsch (Tarres). Limita amb els municipis de Kastelbell-Tschars (Castelbello-Ciardes), Martell (Martello), Schnals (Senales), Schlanders (Silandro), i Ulten (Ultimo).

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 97,32% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 2,61% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,07% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Karl Weiss | SVP |
# Hilocomiàcies

Les hilocomiàcies (Hylocomiaceae) són una família de molses de l'ordre de les hipnals. Són molses robustes, que formen tapissos i gespes de grans extensions, a voltes amb parafil·les presents. Les càpsules de l'esporòfit són corbades i asimètriques.

## Taxonomia

Un total de 17 gèneres formen part d'aquesta família:
* Hylocomiadelphus
* Hylocomiastrum
* Hylocomium
* Leptocladiella
* Leptohymenium
* Loeskeobryum
* Macrothamnium
* Miehea
* Neodolichomitra
* Orontobryum
* Pleurozium
* Rhytidiadelphus
* Rhytidiastrum
* Rhytidiopsis
* Rhytidium
* Schofieldiella
* Stenothecium

## Referències

* ↑ Wolkmar Wirth; Ruprecht Düll; Xavier Llimona; Rosa María Ros; Olaf Werner. Guía de campo de los líquenes, musgos y hepáticas. Barcelona: Omega, 2004. ISBN 84-282-1266-X.
* ↑ «Hylocomiaceae». The Plant List. [Consulta: 6 octubre 2019].
# Grémecey

Grémecey és un municipi francès, situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 103 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Grémecey era de 103 persones. Hi havia 40 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 41 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 2 estaven desocupats. 39 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 38 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 2 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 28 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 24 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Grémecey el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 71 persones, 55 eren actives i 16 eren inactives. De les 55 persones actives 52 estaven ocupades (28 homes i 24 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 16 persones inactives 6 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de transport i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Grémecey hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 420 hectàrees.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia una escola maternal integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Grémecey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Grémecey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Hippopotamyrus psittacus

Hippopotamyrus psittacus és una espècie de peix africà del gènere Hippopotamyrus en la família Mormyridae, endèmic en diverses conques hidrogràfiques d'Àfrica, com el riu Congo (en el centre africà) i els rius Níger, Benué, Volta, Ouémé i Ogun (cap a l'oest). És nativa d'Angola, Benín, Burkina Faso, Camerun, República Centreafricana, Costa d'Ivori, Ghana, Guinea, Mali, Nigèria, Togo i la República Democràtica del Congo.

## Morfologia

En funció de la seva morfologia, pot agrupar-se dins dels denominats «lluços del riu Nil» juntament amb el Brienomyrus, Mormyrops, Marcusenius, Petrocephalus y Pollimyrus.
Posseeix petites barbes i es caracteritza per posseir un cap allargat que pot arribar a mesurar el doble del seu alt. Manquen de l'extensió de l'aparell bucal dels peixos elefant.
Pot aconseguir una grandària aproximada de 300 mm.

## Estat de conservació

Respecte a l'estat de conservació es pot indicar que d'acord amb la UICN aquesta espècie es pot catalogar en la categoria de «risc mínim (LC o LR/lc)».

## Referències

* 1 2 Hippopotamyrus psittacus.Llista Vermella de la UICN
* ↑ Bigorne, 1990, p. 122-184.
* ↑ Hippopotamyrus psittacus, en Fishbase
* ↑ Boulenger, 1897, p. 422-427.
* ↑ Taverne, 1971, p. 1-143.
* ↑ Günter, 1866.
* ↑ Poll, 1945, p. 36-77.

## Bibliografia

* Bigorne, R.; Lévêque, C.; Paugy, D.; Teugels, G.G.. Faune des poissons d'eaux saumâtres d'Afrique de l'Ouest (en francès). París: Faune Trop. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, and ORSTOM, 1990.
* Boulanger, G.A.. Descriptions of new fishes from the upper Congo. (en anglès). Annals and Magazine of Natural History (Series 7), 1897.
* Günther, Albert. Catalogue of the Fishes in the British Museum (en anglès). The Trustees, 1866.
* Poll, M. Descriptions de Mormyridae et de Characidae nouveaux du Congo belge avec une étude du genre Stomatorhinus et des genres de Characidae nains africains (en francès). Revue de Zoologie et de Botanique Africaines, 1945.
* Taverne, Louis. Ostéologie des genres Marcusenius Gill, Hippopotamyrus Pappenheim, Cyphomyrus Myers, Pollimyrus Taverne et Brienomyrus Taverne (Pisces, Mormyriformes) (en francès). 188, 1971. issn 0378-0953
# ISO 9362

El BIC és un codi d'identificació per a bancs. Els codis estan regularitzats per la norma ISO 9362. Aquest codi s'utilitza, entre altres coses, per a les transferències bancàries internacionals.
El BIC té l'estructura següent: AAAABBCC, en què:
* AAAA és el codi del banc (lletres)
* BB és el codi de l'estat (lletres)
* CC és el codi de la zona geogràfica (lletres i/o números)

## Vegeu també

* IBAN
* Codi de registre de les entitats financeres

## Enllaços externs

* Comitè Europeu d'Estàndards Bancaris (anglès)
# ISSN

L'ISSN (International Standard Serial Number) és un codi internacional d'identificació de revistes, diaris, etc. Va ser promogut el 1971 per l'ISO (International Organization for Standardization) en el marc del Programa UNISIST (United Nations Information System in Science and Technologyde) de la UNESCO per tal d'identificar correctament les publicacions seriades. Està normalitzat pel text ISO 3297, creat el 1975. L'ISBN és un identificador similar que serveix per identificar els llibres o publicacions de volum únic.
El 1978 es va crear el Centro Español del ISSN. Actualment està integrat dins del Departament de Control Bibliogràfic de la Biblioteca Nacional d'Espanya, que és qui designa l'ISSN per a les publicacions seriades editades a Espanya, excepte a Catalunya, on és gestionat per la Biblioteca de Catalunya.
L'ISSN està format pel codi alfabètic "ISSN" seguit de dos grups de 4 dígits separats per un guió. Les primeres xifres indiquen el tipus de publicació, les centrals són el codi concret d'aquella revista o diari i s'acaba amb un dígit de control generat segons un algoritme que té en compte les xifres del codi central.

## Enllaços externs

* Gestió de l'ISSN de la Biblioteca de Catalunya.
* Centro español del ISSN Arxivat 2007-12-18 a Wayback Machine. (castellà)
# Gozan

Gozan és el nom dels següents llocs:
* Nom alternatiu de Guzana, ciutat aramea, capital del regne de Bit Bahiani.
* Nom alternatiu de Gilzan, regne del nord-oest del llac Urmia, regió de Zaravand.
# Heinrich Geissler

Heinrich Geissler (lgelshieb, 26 de maig de 1814- Bonn, 24 de gener de 1879), fou un inventor alemany. Geissler dominava la tècnica del bufat de vidre i posseïa un negoci de fabricació d'instruments científics. L'any 1857, va inventar una bomba de buit, sense elements mecànics mòbils, basada en els treballs fets per Evangelista Torricelli. D'aquesta manera, aprofitant el buit creat pel descens de la columna de mercuri tancada en el tub, va aconseguir assolir nivells de buit no aconseguits amb anterioritat. Els recipients en els quals es practica el buit d'aquesta manera, anomenats tubs de Geissler, van tenir un paper molt important en els experiments de descàrrega en tubs de buit i van contribuir a l'estudi de l'electricitat i dels àtoms.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Geissler, Heinrich». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 145. ISBN 8429270043.