OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pop-rock

El pop-rock és un gènere musical que combina elements del rock amb melodies més suaus, originat als anys seixanta del segle XX al Regne Unit i als Estats Units. Les cançons són identificades per ser d'estructura simple, melodia atrapant i repetició del cor o tornada i per usar com a base instrumental la guitarra elèctrica i el teclat. Literalment, pop rock és la traducció abreujada de l'anglès popular rock, que s'evoca a un públic pertanyent a l'àmbit i global. A Catalunya, la revista Enderrock, fundada el 1992 es va especialitzar en el pop-rock català.
El terme va ser utilitzat per primera vegada, per descriure les reeixides cançons de The Beatles, també van ser inclosos dins d'aquest gènere The Grass Roots, Gary Pucket & The Union Gap i The Buckinghams.
Sovint s'utilitza també l'etiqueta pop-rock per designar a la música rock moderna encara que és més factible la paraula soft rock (en qualsevol dels seus subestils), però que tendeix a ser música de radiofórmula, (en anglès se solen utilitzar els termes radio friendly, easy listening i mainstream music), comercialitzada al món popular. En el pop, a diferència del soft rock, la instrumentació està en segon pla, no hi ha clarament riffs i, si hi ha guitarres i bateria, són generalment suaus.
Els subgèneres presenten una gran complexitat en les seves delimitacions: el portal d'Allmusic en dona catorze: Christian Rock, Early Pop/Rock, Pop/Rock, Girl Group, Bubblegum, TeenIdol, Brill Building Pop, Comedy Rock, Baroque Pop, SunshinePop, AM Pop, Celebrity, Korean Pop, Pop Idol i Pop. Un representant del pop-rock japonés és el grup Scandal.

## Referències

* ↑ «Pop-rock». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Pop-rock». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «pop-rock». Termcat - Cercaterm, 18-12-2014. [Consulta: 18 desembre 2017].
* ↑ «Early Pop/Rock Music Genre Overview» (en anglès). AllMusic, s.d. [Consulta: 18 desembre 2017].
* ↑ Família, Fernàndez,. Tot el que sempre has volgut saber sobre Catalunya i ningú no t'ha explicat mai. Barcelona: Grupo Planeta, 2011, p. 21 (La Butxaca). ISBN 9788499302775.
* ↑ Alsina et alii, 1988.
* ↑ Colom, Irene. «L'orientació en màrqueting: un avantatge per als grups de música». A: Màrqueting i aplicació de la comunicació en la música popular. Barcelona: UOC, 2014, p. 148. ISBN 9788490645154.

## Bibliografia

* Alsina, Pep; Encarna, Lara; Sesé, Frederic. Elvis, Beatles, Police: història del pop-rock. Barcelona: Graó, 1988, p. 62. ISBN 9788485729937.
* Oró, Àlex. «El pop i el rock en català». A: ́Ens calen cançons d'ara. Retrospectiva sobre la Nova Cançó a 50 anys. Lleida: Universitat de Lleida, 2010, p. 131 ss. (Epais/Temps n°57). ISBN 9788484094418.
* Picó Sentelles, Alfred; Picó Sentelles, David. Bojos per la música dels 80!. Barcelona: Grup 62, 2017 (Columna - no ficció). ISBN 9788466422598.
# Premi Nacional d'Investigació Santiago Ramón y Cajal

El Premi Nacional d'Investigació Santiago Ramón y Cajal és un premi de biologia convocat pel Ministeri d'Educació i Ciència d'Espanya.
El premi es va instaurar en 2001 i pertany juntament amb altres nou premis als Premis Nacionals d'Investigació.
L'objectiu de tots aquests premis és el reconeixement dels mèrits de les científics o investigadors espanyols que realitzen «una gran labor destacada en camps científics de rellevància internacional, i que contribueixin a l'avanç de la ciència, al millor coneixement de l'home i la seva convivència, a la transferència de tecnologia i al progrés de la Humanitat».

## Premiats

| Any | Investigador | Treball |
| 1946 | Francisco Poggio Mesorana | Caracterització i valoració de les porfirines en líquids biològics |
| 1952 | José Manuel Rodríguez Delgado | |
| 1954 | Miguel Rubio Huertos | |
| 1965 | Carme Estellés Pérez | |
| 1967 | Ricardo Martínez Rodríguez | Histoquímica del metabolisme dels neurotransmissors. |
| 1973 | Manuel Álvarez-Uría Rico-Villademoros | |
| 1982 | Severo Ochoa i Xavier Zubiri | |
| 1983 | Ramon Margalef i López | |
| 1985 | Alberto Galindo Tixaire i Pere Pascual i de Sans | |
| 1987 | Alberto Sols García | |
| 1989 | José Elguero Bertolini | |
| 1995 | Antonio García Bellido | Anàlisi de Mecanismes Morfogenètics en Drosophila |
| 1997 | Félix Vidal Costa | |
| 1999 | Margarita Salas Falgueras | Replicació i transcripció del bacteriòfag ø29 |
| 2002 | Ginés Morata Pérez | Caracterització funcional de gens reguladors en el desenvolupament embrionari |
| 2004 | Jesús Ávila de Grado | Morfologia i funcionalitat de les neurones, processos neurovegetatius com la malaltia d'Alzheimer. |
| 2006 | Joan Modolell i Mainou | Anàlisi molecular dels gens que controlen el desenvolupament del sistema nerviós |
| 2008 | Carlos López Otín | Descobriment i caracterització de proteases implicades en diversos processos fisiològics i patològics |
| 2010 | María Blasco Marhuenda | Aportacions pioneres a la biologia dels telòmers i la telomerasa |
| 2014 | Joan Massagué i Solé | Per les seves contribucions excepcionals al camp de l'oncologia |

## Vegeu també

* Premis Nacionals d'Investigació

## Referències

* ↑ Bases reguladores dels Premis Nacionals d'Investigació Arxivat 2014-11-06 a Wayback Machine. al web del Ministeri d'Economia
* ↑ Fundamentos teóricos y prácticos de la histoquímica, 2008. ISBN 978-84-00-09694-6.
* ↑ Elegidos los Premios Nacionales de Investigación 2014 Arxivat 2014-10-26 a Wayback Machine. al web del Ministeri d'Economia
# Premi Nacional d'Investigació Ramón Menéndez Pidal

El Premi Nacional d'Investigació Ramón Menéndez Pidal és un premi d'Humanitats convocat pel Ministeri d'Educació i Ciència d'Espanya.
El premi es va instaurar en 2001 i pertany juntament amb altres nou premis als Premis Nacionals d'Investigació.
L'objectiu de tots aquests premis és el reconeixement dels mèrits de les científics o investigadors espanyols que realitzen «una gran labor destacada en camps científics de rellevància internacional, i que contribueixin a l'avanç de la ciència, al millor coneixement de l'home i la seva convivència, a la transferència de tecnologia i al progrés de la Humanitat».

## Premiats

| Any | Investigador | Treball |
| 2002 | Álvaro Galmés de Fuentes | filologia hispànica |
| 2004 | Francisco Rico Manrique | contribució als estudis filològics i històrics. |
| 2006 | José Antonio Pascual Rodríguez | filologia hispànica |
| 2008 | Aurora Egido Martínez | filologia hispànica |
| 2010 | Ignacio Bosque Muñoz | filologia hispànica |
| 2014 | Violeta Demonte Barreto | lingüística generativa |

## Vegeu també

* Premis Nacionals d'Investigació

## Referències

* ↑ «Bases de la convocatòria del Premi en 2014». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 15 desembre 2015].
* ↑ Violeta Demonte, Premio Nacional de Investigación 2014
# Popa (vaixell)

La popa és la part posterior del buc d'una nau o vaixell. Habitualment és on es disposen el timó i les eines de navegació. Solia ser la part que ocupaven els oficials. La Galera Reial, destaca la decoració de la popa, amb talles i quadres que representen escenes mitològiques.

## Galeria

* Popa d'un portaavions nord-americà de la classe Nimitz
* Popa decorada del veler neerlandès Amsterdam, s. XVIII
* La popa d'una llanxa de salvament anglesa de la classe Severn
* Popa del gran creuer de passatgers

## Vegeu també

* Mirall de popa
* Proa
* Babord
* Estribord

## Referències

* ↑ «popa». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 20 agost 2013]
Viccionari
# Popap

Popap és un programa de ràdio que s'emet els migdies de 13 a 14h de dilluns a divendres a Catalunya Ràdio. Presentat per Mariola Dinarès, es va estrenar el 29 d'agost del 2016. El programa analitza les tendències socials a la xarxa en un programa que vol ser interactiu, i parlar sobre l'estil de vida i els nous hàbits de la societat actual. Per a fer-ho, el programa convida a experts i veus autoritzades i crea continguts específics més enllà de la ràdio, sobretot per a xarxes socials com Twitter, Facebook o YouTube, entre d'altres.
En la seva primera temporada, al maig del 2017, el programa va rebre una menció d'honor dels premis Ràdio Associació a la qualitat, per la seva innovació. El jurat va argumentar: "per informar i debatre de les tendències a la xarxa tot presentant un mapa de possibilitats, oportunitats i col·laboracions que ajuden a gaudir dels reptes d'un món digital en continua transformació".
El desembre del 2017 Mariola Dinarès va rebre el premi DonaTIC Divulgadora 2017, que reconeix la tasca de divulgació de les TIC en l'àmbit de la comunicació. Els premis són una iniciativa de l'associació Tertúlia Digital i la Secretaria de Telecomunicacions, Ciberseguretat i Societat Digital de la Generalitat de Catalunya.
El setembre del 2018 el programa va rebre una altra distinció: el Premi GrausTIC a la Comunicació i a la Divulgació TIC 2018, un premi que atorga l'associació GrausTIC en el marc de la Diada de les Tecnologies de la Informació i la Comunicació que es fa cada any al Cosmocaixa i que reuneix especialistes del sector de tot Catalunya.
L'any 2019 el programa va obtenir el Premi Bones Pràctiques en Comunicació no sexista de l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya, per la divulgació de referents femenins del món digital, científic i tecnològic.

## Referències

* ↑ «Catalunya Ràdio enceta temporada reforçant l'entreteniment i els esports i amb la mirada posada en el lideratge». La Vanguardia.
* ↑ «Mariola Dinarès presentarà “Popap” a Catalunya Ràdio». matadepera.cat. [Consulta: 18 octubre 2016].
* ↑ «Catalunya Ràdio enceta temporada amb la mirada posada en el lideratge». ElNacional.cat. [Consulta: 18 octubre 2016].
* ↑ Cia, Blanca «Catalunya Ràdio declara el seu ‘estat independent’». El País, 26-08-2016.
* ↑ «Catalunya Ràdio estrenarà la propera temporada un programa de tendències socials dirigit per Mariola Dinarès». VilaWeb.cat. Arxivat de l'original el 2017-10-07. [Consulta: 18 octubre 2016].
* ↑ «'Popap', el nou programa de Mariola Dinarès a Catalunya Ràdio». Ara.cat.
* ↑ «Guanyadores i guanyadors dels Premis de Comunicació no Sexista 2019». Dones. Revista digital, 15-11-2019. Arxivat de l'original el 2021-01-15. [Consulta: 2 gener 2021].

## Enllaços externs

* Popap - Lloc web oficial
# Premi Nacional de Teatre

* No s'ha de confondre amb Premio Nacional de Teatro.
El Premi Nacional de Teatre formà part dels Premis Nacionals de Cultura i era concedit anualment per la Generalitat de Catalunya, reconeixent la trajectòria professional de cada guardonat en la seva categoria i amb una dotació de 18.000 euros.
El premi era designat per un jurat encapçalat pel Conseller de Cultura i era atorgat en una cerimònia presidida pel President de la Generalitat, conjuntament amb la resta de Premis Nacionals de Cultura. A principis d'abril de 2013 es va fer públic que el Govern de la Generalitat de Catalunya reduïa els premis Nacionals de Cultura de 16 a 10 guardonats, i n'abolia les categories, creant un sol guardó de Premi Nacional de Cultura, amb la intenció de "tallar el creixement il·limitat de categories".

## Guanyadors

Des del 1995 el Premi Nacional de Teatre s'ha atorgat a:
* 1995 - La Cubana
* 1996 - Mario Gas
* 1997 - Rodolf Sirera
* 1998 - Joan Brossa
* 1999 - Ricard Salvat
* 2000 - Sergi Belbel
* 2001 - Carles Santos
* 2002 - Feliu Formosa
* 2003 - Anna Lizaran
* 2004 - Josep Maria Pou
* 2005 - Sala Beckett
* 2006 - Lluís Homar
* 2007 - Lluïsa Cunillé
* 2008 - Salvador Sunyer
* 2009 - Francesc Orella
* 2010 - Mercè Arànega
* 2011 - Pere Arquillué
* 2012 - Carme Sansa
* 2014 - Pepa Plana
* 2015 - Núria Espert
* 2016 - Clara Segura
* 2017 - Emma Vilarassau
* 2018 - Josep Anton Codina
* 2019 - Clara Peya

## Referències

* ↑ Closas, Núria «Es redueixen els Premis Nacionals de Cultura». Diari Ara, 03-04-2013, p.31. ISSN: 2014-010X [Consulta: abril 2013].
* ↑ «Llista de Premis Nacionals de Cultura, per disciplines». Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Pere Arquillué i Miguel Poveda, premis nacionals de Teatre i Música». 324.cat, 23-02-2011.
* ↑ (català) Premis Nacionals de Cultura 2012 Arxivat 2013-10-31 a Wayback Machine.
* ↑ «Premis 2014». [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «Lliurament del Premis Nacionals de Cultura 2015». [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «Premis 2016». [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «Premis 2017». [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «Premis Nacionals de Cultura 2018». [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «Premis 2019». Arxivat de l'original el 2019-06-25. [Consulta: 6 setembre 2020].
# Pont de Fontanet

El Pont de Fontanet és una obra d'Organyà (Alt Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont vell d'un sol arc construït en pedra sobre el riuet de Fontanet (continuació del barranc de la Muntanya), afluent de l'esquerra del Segre, emplaçat en un indret proper a la carretera. Es conserva l'arc apuntat, estructurat amb dovelles. Ha estat reforçat amb ciment i pedres.

## Referències

* ↑ «Pont de Fontanet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Província de José Manuel Pando

La província de José Manuel Pando és una de les 20 províncies del Departament de La Paz a Bolívia. La seva capital és Santiago de Machaca.
# Província de Jowzjan

La província de Jowzjan o Jōzjān és una divisió administrativa de primer nivell de l'Afganistan al nord del país. La capital és Sheberghan. La superfície és d'11.798 km² i la població el 2009 de 485.300 habitants sent la comunitat principal els uzbeks (40%) seguida dels turcmens (28%), paixtus (17%) i perses (12%). Aquesta província fou coneguda a l'edat mitjana com a Djuzdjan o Juzjan.

## Districtes

Districtes de Jowzjan :
| Districte | Notes |
| Aqcha | Sub-dividit el 2005 |
| Darzab D | |
| Fayzabad | |
| Khamyab | |
| Khaniqa | Creat el 2005 segregat d'Aqcha |
| Khwaja Du koh | |
| Mardyan | |
| Mingajik | |
| Qarqin | |
| Qush Tepa | Creat el 2005 segregat de Shibirghan |
| Shibirghan | Sub-dividit el 2005 |

## Referències

* ↑ Afghanistan Geographic & Thematic Layers

## Bibliografia

* C. Edmund Bosworth, "JOWZJĀN" a Encyclopaedia Iranica

## Enllaços externs

* Solace International's Girls' School Projects Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine.
* Faizabad Landscape pictures
# Portada/efemèride juliol 30

Hilary Swank
« 29 de juliol · 30 de juliol · 31 de juliol »
# Portada/efemèride juliol 7

Shelley Duvall
« 6 de juliol · 7 de juliol · 8 de juliol »
# Portada/efemèride juny 20

Lionel Richie
« 19 de juny · 20 de juny · 21 de juny »
# Racket (llenguatge de programació)

Racket (en un inici PLT Schema), en ciències de la computació, és un llenguatge de programació de propòsit general que estaria inclòs a la família Lisp-Scheme. Les aplicacions de Racket són genèrics, educació científica i recerca. Matthias Felleisen va fundar PLT a mitjans dels 1990 i el 1995 es va decidir de crear un entorn de programació badat en Scheme.

## Arquitectura

* Racket presenta les millors prestacions dels llenguatges Schema i Lisp.
* Racket és un compilador a bytecode que llavors s'executarà en una màquina virtual Racket.
* L'entorn de programació IDE s'anomena DrRacket.

## Exemples

* Visualitza "Hola món" :
* Càlcul de factorial :

## Referències

* ↑ «Beautiful Racket by Matthew Butterick» (en anglès). https://beautifulracket.com/.+[Consulta: 13 novembre 2017].
* ↑ «Learning Racket #1: Introduction» (en anglès). https://artyom.me.+[Consulta: 13 novembre 2017].
* ↑ «Why Racket? Why Lisp? | Butterick’s Practical Typography» (en anglès). https://practicaltypography.com.+[Consulta: 13 novembre 2017].
# Snell

«Snell» té aquests significats:
* George Davis Snell (Bradford, Massachusetts, 1903 - Bar Harbor, 1996), genetista i professor universitari nord-americà
* Peter George Snell (Opunake, 1938 - 2019), atleta neozelandès
* Willebrord Snel van Royen (1580 - 1626, Leiden), astrònom i matemàtic neerlandès
* Llei de Snell, fórmula simple utilitzada per a calcular l'angle de refracció de la llum en canviar de medi.
# Nétotxka Nezvànova

Nétotxka Nezvànova (en rus: Неточка Незванова) és una novel·la escrita per l'escriptor Fiódor Dostoievski que es va publicar el 1849. L'obra està escrita en primera persona pel seu personatge principal, Nétotxka Nezvànova. En la seva època, aquesta novel·la va ser molt criticada pel crític literari Belinski, que havia elogiat la primera novel·la de l'autor, Pobra gent, però que es va convertir en un dels crítics més negatius de les seves tres obres següents, amb comentaris com: «Jo, el primer crític de Rússia, m'he portat com un ruc, quina mala passada ens fa als homes la falta de perspectiva». Aquesta obra serviria de preludi per a la detenció de l'autor, que va tenir lloc el 1849 a Omsk, Sibèria.

## Estructura

L'obra ens porta a la infància (en un primer moment) de la Nétotxka, que té un pare violinista en estat d'embriaguesa constant i una mare que perd el dot casant-se amb el seu marit i que mor en la més terrible misèria. Tot i l'actitud del seu pare, la Nétotxka l'estima i el recorda durant la resta de la seva història, que continua després de la mort dels pares, l'adopció a casa del príncep i la tutoria d'Aleksandra Mikhàilovna. Amb aquesta última acaba el relat, quan descobreix una carta que li causarà problemes amb el seu marit, Piotr Aleksàndrovitx.

## Enllaços externs

* Text complet de Nétotxka Nezvànova en l'original rus
# Midori (Gunma)

Midori (みどり市, Midori-shi) és una ciutat i municipi del Japó situat a la prefectura de Gunma.

## Geografia

El municipi de Midori es troba a l'àrea oriental de Gunma, al nord de la plana de Kanto. La forma del terme municipal és semblant a la d'un triangle invertit, limitant al nord amb la prefectura de Tochigi i amb la ciutat de Kiryū a l'oest i a l'est. El riu Watarase flueix per algunes zones del terme municipal. Midori limita a més amb els municipis de Isesaki, Ōta i Numata, tots ells a la mateixa prefectura de Gunma i amb Sano, Kanuma i Nikkō a la prefectura de Tochigi.

## Història

El municipi de Midori va ser fundat el 27 de març de 2006 amb la unió dels antics municipis de Ōmama, Kasakake i Azuma pertanyents als ja desapareguts districtes de Yamada, Nitta i Seta, respectivament.

## Economia

Tot i estar relativament prop de la capital de la prefectura, Maebashi, i d'un municipi turístic com és Nikkô (a Tochigi) a més d'estar ben connectat amb Tòquio, l'activitat primordial del municipi és l'agricultura. Midori és conegut per la producció de tomaques i albergínies.
# Marcel Rudloff

Marcel Rudloff (Estrasburg, 1923 – 1996) fou un polític alsacià. Estudià el batxillerat i començà la carrera de dret a la Universitat d'Estrasburg, però el 1942 fugí a Clarmont d'Alvèrnia per tal d'evitar el reclutament de la Wehrmacht. Fou vicepresident de l'Associació Federativa General d'Estudiants d'Estrasburg.
Després de la guerra tornà a Estrasburg, on exercí d'advocat i fou vicepresident de la Unió Nacional de Joves Advocats el 1952. El 1955 es va adherir al Moviment Republicà Popular i el 1965 fou regidor d'Estrasburg, el 1971 tinent d'alcalde i alcalde de 1983 a 1989, així com president de la Comunitat Urbana d'Estrasburg. Deixà el càrrec el 1989, quan fou derrotat per la socialista Catherine Trautmann.
També fou conseller general del Baix Rin de 1976 a 1988 i president del Consell Regional d'Alsàcia de 1980 fins a la seva mort el 1996. El 1977 fou escollit senador i el 1992 membre del Consell Constitucional a proposta del president del senat Alain Poher.

## Enllaços externs

* biografia Arxivat 2008-12-10 a Wayback Machine.
* Associació dels amics de Marcel Rudloff Arxivat 2007-11-16 a Wayback Machine.
# Néstor Togneri

Néstor Togneri (27 de novembre de 1942 - 8 de desembre de 1999) fou un futbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1974.

## Referències

* ↑ Clarin article Arxivat 2008-01-07 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Nestor Togneri en los Mundiales de Fútbol a losmundialesdefutbol.com
# Panteó d'Enric Nuet

El Panteó d'Enric Nuet és una tomba modernista de Lleida (Segrià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Panteó monumental situat al departament de Sant Anastasi, de planta quadrangular de 6x6 metres. La porta d'accés és allindada i està flanquejada per unes columnes que aguanten una cornisa. Per sobre hi ha una gran obertura rectangular amb unes columnes que aguanten la llinda i, més amunt, una finestra d'arc de mig punt. El panteó es corona amb una cúpula. Tot l'exterior està dotat d'una gran plasticitat gràcies a la seva forma, amb entrants i sortints, i la seva decoració escultòrica com un fris amb corones funeràries, gerros coronant els murs o elements metàl·lics en combinació amb la pedra.
A l'interior destaca una pintura al fresc decorant l'altar amb la representació del davallament de la creu.

## Història

Panteó d'Enric Nuet, comte de Torregrossa, que té la porta d'accés sobre l'eix del sistema de trama neoclàssica del pavelló de Sant Anastasi, el més antic del cementeri.

## Referències

* 1 2 3 «Panteó d'Enric Nuet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Otdalionni

Otdalionni - Отдалённый (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants septentrionals del Caucas occidental, a la vora del riu Pxekha, a 43 km al sud d'Apxeronsk i a 121 km al sud-est de Krasnodar, la capital.
Pertanyen a aquest municipi les poblacions de Vérkhnie Tubi, Novi Rejet, Rejet i Tubi.
# Otego

Otego és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.052 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Otego tenia 1.052 habitants, 386 habitatges, i 265 famílies. La densitat de població era de 353,2 habitants per km².
Dels 386 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,2% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 25,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.000 $ i la renda mediana per família de 47.321 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.250 $ mentre que les dones 26.875 $. La renda per capita de la població era de 17.624 $. Entorn del 6% de les famílies i l'11,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Otego». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Otego». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.