OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amber (Índia)

Amber o Amer és una ciutat de l'estat de Rajasthan, l'Índia a uns 5 km al nord de la morderna Jaipur. Conquerida pels rajputs el 1037 al mines Susawat (segons la tradició) o potser ja al segle xii, fou capital de la Rajputana fins a ésser substituïda per Jaipur el 1728. Actualment és deshabitada.
El nom d'Amber és mencionat per primera vegada per Claudi Ptolemeu. Fundada per la tribu dels Minas, fou presa, el 1037, pels rajputs Kachhwaha al rei dels Susavat Mines. El rajputs en van fer la capital fins que l'abandonaren en benefici de Jaipur, una ciutat moderna construïda, el 1727, a una desena de quilòmetres. Durant aquest temps l'estat es va dir també Amber.
La situació pictòrica de la fortalesa d'Amber, a la sortida d'un coll de muntanya, en la qual s'amaga un bonic llac, ha atret l'admiració de molts viatgers. El 2013 va ser declarat patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.
Conserva molts monuments, entre els quals el palau de Man Singh i el temple de Vixnu, decorats amb mosaics i escultures de marbre. El vell palau, començat per Man Singh I cap al 1600, només és superat pel de Gwalior. L'edifici principal és el Diwan-i-Khas construït per Mirza Raja. Els visitants poden pujar cap a fortalesa en un curt trajecte en elefant seguint la tradició.

## Llocs d'interés

* La fortalesa d'Amber, declarat patrimoni de la Humanitat des de 2013

## Referències

* 1 2 «Amber». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 27 març 2023].
* ↑ «Amber (city)». Encyclopædia Britannica, Volume 1, 1911, pàg. 792.
* 1 2 Pratap Singh, Mahim «Unesco declares 6 Rajasthan forts World Heritage Sites» (en anglès). The Hindu, 21-06-2013. ISSN: 0971-751X.
# Abd-ar-Raixid (nom)

Abd-ar-Raixid és un nom masculí teòfor àrab islàmic (àrab: عبد الرشيد, ʿAbd ar-Raxīd) que literalment significa «Servidor del Ben Dirigit», essent «el Ben Dirigit» un dels epítets de Déu. Si bé Abd-ar-Raixid és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul Rashid... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «رشد». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «رشد». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «رشد» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Latzurita

* No s'ha de confondre amb la latzulita ni amb l'atzurita.
La latzurita és un mineral de la classe dels silicats. El seu nom deriva de la paraula àrab lazurd que significa "cel". Un sinònim usat és pigment blau ultramar o ultramarina. Després de ser considerada durant molt de temps com una varietat d'haüyna, l'any 2021 va ser redefinida i acceptada per l'Associació Mineralògica Internacional al demostrar-se portadora tant de sulfat (VI) com de trisulfur com a anions essencials.

## Característiques

Químicament és un aluminosilicat amb altres anions de sodi i calci, de color blau intens. La seva fórmula química és: Na₇Ca(Al₆Si₆O$_{24}$)(SO₄)(S₃)·H₂O. La latzurita és el component de color blau que s'observa en la gemma decorativa denominada lapislàtzuli, la qual és una roca formada per tres minerals: latzurita, calcita i pirita. De vegades es pren erròniament el nom d'aquesta roca com a sinònim de latzurita.
Sovint ha estat confosa amb la latzulita o amb l'atzurita, dos minerals que no tenen res a veure i que només s'assemblen en el seu color blau. Es distingeix bé de la latzulita perquè aquesta té un llustre vitri molt marcat, i de l'atzurita perquè aquesta reacciona fortament amb els àcids.

## Formació i jaciments

Apareix en roques calcàries sotmeses a metamorfisme de contacte, normalment associada als minerals calcita, pirita, diòpsid i moscovita, així com afghanita. També pot trobar-se en granulites d'alta temperatura.
És un mineral car i conegut popularment per ser el blau de la gemma lapislàtzuli. El lapislàtzuli ha estat extret durant segles d'unes mines que encara segueixen en explotació a Afganistan, a la vall de Kokscha, d'on era exportat a orient proper i d'aquí a Europa des de fa més de mil anys. Es troba també a Ovalle (Xile), Birmània, Sibèria, Angola, Canadà i als Estats Units. A Europa es molia la latzurita fins a una pols fina, el pigment anomenat blau ultramar o blau marí, que era usat com a tint per acolorir de blau.
Avui dia aquest pigment es fabrica de forma artificial, per la qual cosa ha deixat d'explotar-se aquest mineral amb aquesta finalitat. Els cristalls ben formats i nets de latzurita pura són molt valorats pels col·leccionistes.

## Referències

* ↑ «Lazurite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 maig 2021].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «Newsletter 60» (en anglès). Mineralogical Magazine, 14-04-2021, pàg. 1–5. Arxivat de l'original el 6 de maig 2021. DOI: 10.1180/mgm.2021.30 [Consulta: 6 maig 2021].

## Enllaços externs

* Dades sobre localització de latzurita
* Lloc web amb dades de latzurita
# Fairview Lanes

Fairview Lanes és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.015 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fairview Lanes tenia 1.015 habitants, 394 habitatges, i 306 famílies. La densitat de població era de 1.059,2 habitants/km².
Dels 394 habitatges en un 34,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 22,1% no eren unitats familiars. En el 19,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.891 $ i la renda mediana per família de 57.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.375 $ mentre que les dones 26.541 $. La renda per capita de la població era de 23.864 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fairview Lanes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fairview Lanes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Joan Vilanova (organista)

Joan Vilanova (? – ?) fou organista i mestre de capella català.

## Biografia

Gràcies a la recerca de Gabriel Castellà, sabem que a mitjans del segle XVII l’organista de la basílica de Santa Maria d'Igualada fou Joan Vilanova; ja que el Llibre de Taula del clavari conté un buit cronològic entre els anys 1606 – 1663.
Gràcies a un rebut del 4 de febrer de 1645, tenim constància que Vilanova rebia «deu lliures per ajuda de costa de tocar lo orga y les sinch lliures per lo salari de relotger.» Un altre rebut del 28 de novembre de 1649, ens confirma que Joan Vilanova rebia del consell de la confraria de Sant Isidre 12 lliures «per lo die de la 8ª de Corpus per la cantoria de las completes.» El seu sou d’organista i rellotger, va començar a augmentar en quantitat de forma progressiva, arribant a les 20 lliures anuals l’any 1660.
També sabem que tenia una filla, Angelina Vilanova, que es va casar amb Joan Jutglar, mestre de minyons.
Se suposa que va morir entre la tardor de 1660 i l'estiu de 1662.

## Referències

* 1 2 3 4 Josep Maria Gregori i Cifré, Anna Romeu i Solà. «Fons de la basílica de Santa Maria d'Igualada de l'Arxiu Comarcal de l'Anoia, 2016, p. XIII-CXV».
# Fortí del Llorito

El Fortí del Llorito és una obra de Tarragona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Torratxa de maçoneria de vuit costats d'1 m, amb la base troncopiramidal i cos prismàtic. Es conserva la porta d'entrada de mig punt, de pedra picada. També són de pedra picada les cantoneres de la base atalussada. És el darrer vestigi del fortí situat en aquest cim, que formava la primera línia de defensa al voltant de Tarragona (finals del segle xvii o XVIII) destruït durant la guerra del Francès.

## Referències

* ↑ «Fortí del Llorito». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 maig 2018].
# Cleto Zabala

Cleto Zabala Arámbarri (Bilbao, 26 d'abril de 1847 - Madrid, 1 de gener de 1912) fou un compositor, pianista i director basc.

## Biografia

Es va iniciar en la música amb el seu pare i, poc després, amb Nicolás Ledesma, mestre de la capella de Santiago de Bilbao. A Madrid va aprendre harmonia i composició i va continuar els seus estudis de piano. Va estudiar amb Emilio Arrieta al Conservatori de Madrid. Va ser un autor bastant primerenc i a la seva tornada, va estrenar a Bilbao l'òpera La hija del pescador (1881), que va obtenir un rotund èxit, cosa que va motivar que la Diputació de Biscaia, el 1882, el bequés per ampliar els seus estudis a Itàlia. Va recórrer el país transalpí durant cinc anys i es va impregnar de música culta i popular. Durant aquesta llarga estada va compondre no poques obres íntimament lligades al folklore del Mezzogiorno. De nou en la seva terra, va ser nomenat pianista de la societat liberal El Sitio. Posteriorment, va ser nomenat director de l'Orfeó Bilbaí, més tard anomenat Societat Coral de Bilbao. Amb aquesta agrupació va aconseguir premis en concursos a San Sebastià, Gernika, Durango, Madrid i Barcelona. En els anys següents va despuntar com un dels millors autors corals del País Basc. A mitjan dècada de 1890 va girar la mirada cap al teatre líric, per la qual cosa va decidir fixar la seva residència a Madrid. Allà va treballar a Teatre Apolo i al Novetats, estrenant el 1895 les sarsueles El señor barón i El Niño de Jerez i el 1899 Varietés, sarsueles veritablement ambicioses que van despertar l'entusiasme. El 1901 va estrenar la seva òpera Marcia, posteriorment desapareguda. També és autor d'una Missa i de diverses obres corals.

## Bibliografia

* Diccionario Biográfico de los Grandes Compositores de la Música. Marc Honegger. ESPASA CALPE. Madrid,1994.
# Nicodàmids

Els nicodàmids (Nicodamidae) són una família d'aranyes araneomorfes. Són aranyes de mida petita o mitjana que fan teranyines en llençol als terres dels boscos d'eucaliptus. En la majoria dels casos el cefalotòrax i les potes són totes vermelles i l'abdomen negre.
Tots els gèneres viuen a Austràlia i un, Dimidamus, també es troba a Nova Guinea.

## Sistemàtica

Segons el World Spider Catalog, amb data de desembre de 2018, hi ha 7 gèneres (amb 27 espècies):
* Ambicodamus Harvey, 1995 – Austràlia
* Dimidamus Harvey, 1995 – Austràlia, New Guinea
* Durodamus Harvey, 1995 – Austràlia
* Litodamus Harvey, 1995 – Austràlia
* Nicodamus Simon, 1887 – Austràlia
* Novodamus Harvey, 1995 – Austràlia
* Oncodamus Harvey, 1995 – Austràlia

### Superfamília

Els nicodàmids havien format part dels dictinoïdeus (Dictynoidea), una superfamília formada per sis famílies entre les quals cal destacar pel seu nombre d'espècies els dictínids (562) i els anifènids (508).
Les aranyes, tradicionalment, havien estat classificades en famílies que van ser agrupades en superfamílies. Quan es van aplicar anàlisis més rigorosos, com la cladística, es va fer evident que la major part de les principals agrupacions utilitzades durant el segle XX no eren compatibles amb les noves dades. Actualment, els llistats d'aranyes, com ara el World Spider Catalog, ja ignoren la classificació de superfamílies.

## Referències

* 1 2 3 4 (anglès) Referència World Spider Catalog : Nicodamidae +base de dades . Accés el 26 de desembre de 2018.
* ↑ Coddington, 2005, p. 24.
* ↑ World Spider Catalog, 2018.

### Bibliografia

* Coddington, Jonathan A. Spiders of North America: an identification manual. American Arachnological Society, 2005, p. 18–24 [Consulta: 24 setembre 2015]. «Phylogeny and classification of spiders»
* World Spider Catalog. «World Spider Catalog version 19.0». Natural History Museum Bern, 2018. [Consulta: 11 juliol 2018].
* The World Spider Catalog, V7.5
* Harvey, M.S. (1995). The systematics of the spider family Nicodamidae (Araneae: Amaurobioidea). Invertebrate Taxonomy 9(2):279-386

## Enllaços externs

* Picture of a Durodamus species Arxivat 2006-07-06 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Dictinoïdeu
* Classificació de les aranyes
# Abhandlungen der Kaiserlich-königlichen Geologischen Reichanstalt

Abhandlungen der Kaiserlich-königlichen Geologischen Reichanstalt, (abreujat Abh. K.K. Geol. Reichsanst. Wien), va ser una revista amb il·lustracions i descripcions botàniques que va ser editada a Viena des de 1852 fins a 1914. Va ser reemplaçada per Abh. Geol. Bundesanst

## Referències

* ↑ A Tropicos

## Enllaços externs

* a IPNI
# LibreCAD

LibreCAD és una aplicació informàtica de codi lliure de disseny assistit per ordinador (CAD) per a disseny 2D. Funciona en els sistemes operatius Linux/Unix, macOS i Microsoft Windows. El desenvolupament de LibreCAD està basat en les biblioteques Qt4, podent ser executat en diverses plataformes de manera idèntica. Bona part de la interfície i dels conceptes sobre el seu ús són similars als d'AutoCAD, fent l'ús d'aquest més còmode per a usuaris amb experiència en aquesta mena de programes CAD comercials. LibreCAD utilitza el format de l'arxiu d'AutoCAD DXF internament i per a guardar i importar arxius, així com permet l'exportació d'aquests en diversos formats.

## Història

LibreCAD va ser desenvolupat a partir d'un fork de QCad Community Edition. A partir de la versió 2.0.8, s'ha inclòs de manera experimental el suport per a la lectura d'arxius en format DWG utilitzat per AutoCAD.
Després de 6 anys de desenvolupament, la versió 2.2.0 aportà novetats, sobretot de caràcter intern. Destacà el pas de QT4 a QT5, però també la reescriptura de les funcions Undo i Redo o la millora de la vista prèvia a la impressió.

## Vegeu també

* DraftSight
* AutoCAD
* SketchUp
* Qcad
* Freecad

## Referències

* ↑ F.Manuel. «LibreCAD, un programa sencillo para iniciarse en el mundo del CAD» (en castellà), 13-01-2012. [Consulta: 31 agost 2020].
* ↑ «LIBRECAD | Alternativa 2D gratuita a AutoCAD | ProgramasCAD» (en castellà), 04-04-2020. [Consulta: 31 agost 2020].
* ↑ «LibreCAD 2.2.0, Weekly recap — 18 December 2022» (en anglès). LibreArts, 18-12-2022. [Consulta: 19 desembre 2022].
* ↑ Darkcrizt; Darkcrizt. «LibreCAD 2.2 llega con QT5, rediseños y mas». Ubunlog, 20-12-2022. [Consulta: 21 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del projecte (anglès)
* Lloc del projecte a SourceForge (anglès)
* Lloc del projecte a GitHub (anglès)
* LibreCad Wiki (anglès)
# Feixes del Barranc del Bosc

Les Feixes del Barranc del Bosc és una partida d'antigues vinyes disposades en feixes, actualment abandonades, del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp, al Pallars Jussà, en territori del poble de Cellers.
Estan situades al sud-oest de les Cases de l'Estació de Cellers, al capdamunt d'una cinglera de la riba esquerra del barranc del Bosc, a migdia del Serrat Curt i al nord de les Raconades. Sota i a migdia de l'extrem de ponent de les Feixes hi ha lo Pas Nou, i sota del de llevant hi ha el Canal de Sòls.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Joan Vilaregut i Albafull

Joan Vilaregut i Albafull (Barcelona, 1 de novembre de 1800 - 1854) fou un industrial català, fill de Miquel Vilaregut i Padrós (1769-1842), originari de Manlleu i establert a Barcelona vers el 1790 i teixidor d'indianes, i de Maria Albafull i Canadell, filla d'un fabricant de baietons.

## Biografia

De ben jove es va decantar per les idees liberals. El 1820 marxà a Mèxic, on va lluitar contra els independentistes mexicans d'Agustín de Itúrbide. Tornà a la península en ple trienni liberal i s'allistà a la Milícia Nacional. També formà part de la Societat Patriòtica de Barcelona, on hi conegué Manuel Torrents i Josep Torres Sagristà, de la casa Torres i Amat de Sallent. El 1826 es casà amb Bibiana González Diamante.
En començar la guerra dels Malcontents i la repressió del comte d'Espanya (1827-1832), en la qual foren empresonats el seu pare i el seu germà, es va exiliar a Londres, on conegué Francisco Espoz y Mina, Juan Álvarez Mendizábal i Pascual Madoz, alhora que descobrí els avenços tècnics industrials.
Per la Reial Cèdula de 26 de novembre de 1829, un cop a Catalunya, fa societat amb Josep Bonaplata i Corriol llogant una fàbrica a Sallent i obtenint permís oficial per a introduir maquinària a Catalunya. Per aquesta raó en Bonaplata marxà a Anglaterra, d'on tornà el 1830. Ambdós i el fabricant d'estampats Joan Rull constituïren el 30 de setembre de 1831 la societat en comandita Bonaplata, Rull, Vilaregut i Cia. per a fabricar filats de cotó. El 22 de desembre de 1831 van obtenir privilegi estatal d'importar maquinària, ferro colat i coure, malgrat les reticències de la Junta de Comerç i l'oposició inicial de la Comissió de Fàbriques.
Es va construir una nova factoria al carrer dels Tallers de Barcelona, coneguda com a El Vapor, que fou inaugurada el 1833. Aquell mateix any es va fer càrrec en solitari de la fàbrica de Sallent.
La nit del 6 d'agost del 1835, en les bullangues, fou cremada la fàbrica Bonaplata i una fàbrica de blanqueig de Vilaregut a Gràcia. El 1837, Bonaplata va marxar a Madrid, entregà el que restava de la fàbrica al seu gendre Valentí Esparó i Giralt i dissolgué la societat. Vilaregut continuà amb la fabricació a Sallent, on tenia 300 treballadors i que va mantenir fins al 1850 malgrat les dificultats durant la guerra dels matiners, i reconstruí la de Gràcia, va cedir un temps al seu germà Pelegrí. Fou elegit diputat a les Corts Espanyoles pel Partit Progressista de Barcelona a les eleccions de 1841, 1843, 1846, 1851 i 1853, i des del seu escó defensà la indústria catalana.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats

## Bibliografia

* Solà i Montserrat, Roser. Joan Vilaregut i Albafull, industrial i progressista, Barcelona 1800-1854. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, Biblioteca Serra d'Or, 2001. ISBN 8484153150.

## Vegeu també

* Història de la indústria cotonera a Catalunya
# Ralph Elmer Wilson

Ralph Elmer Wilson (14 d'abril de 1886 - 25 de març de 1960) fou un astrònom dels Estats Units, expert en la determinació de velocitats radials estel·lars.

## Biografia

Wilson es graduà al Carleton College i entrà a la Universitat de Virgínia el 1906, on es doctorà el 1910 amb una tesi basada en el seu treball a l'Observatori Leander McCormick, en què treballà amb Ormond Stone. Posteriorment passà a l'Observatori Dudley i el 1939 a l'Observatori de Mount Wilson. El 1929 esdevingué editor associat de l'Astronomical Journal. Fou escollit per a l'Acadèmia Nacional de Ciències dels Estats Units el 1950.
Publicà diversos articles sobre magnituds absolutes estel·lars, moviments propis i velocitats radials de diversos estels, juntament amb sistemes d'estrelles binàries i deduccions orbitals de binàries espectroscòpiques. Entre les seves publicacions hi ha el Catàleg general de velocitats radials estel·lars de 1953.

## Eponímia

El cràter Wilson a la Lluna duu el seu nom, honor compartit amb els científics que porten el mateix cognom Alexander Wilson (1714-1786) i Charles Wilson (1869-1959).

## Referències

* ↑ «Ralph Elmer Wilson» (en anglès). National Academy of Sciences, 1962. [Consulta: 13 octubre 2017].
# Fortí del Pla de la Bandera

El Fortí del Pla de la Bandera és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Construcció de caràcter militar que van fer les forces liberals establertes a Ripoll durant la primera guerra carlina per defensar la vila. El fortí és una torre de planta circular, de la que en queda la part inferior, amb dos contraforts. El fortí té un radi intern de 1,80 m, i extern de 2,90 m; el perímetre intern d'11,31m i l'amplada dels murs és d'1,10 m. Els murs tenen una alçada aproximada d'1,70m -1,85m.

## Referències

* ↑ «Fortí del Pla de la Bandera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Châtenois-les-Forges

Châtenois-les-Forges és un municipi francès del departament del Territori de Belfort i de la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2005 tenia 2728 habitants.

## Geografia

El municipi, que és capital del Cantó de Châtenois-les-Forges, se situa al sud-est del departement a mig-camí entre Belfort i Montbéliard.
# Neàpolis de Jònia

Neàpolis (en grec antic Νεάπολις) era una ciutat de Jònia al sud d'Efes, en el camí entre Anaea i Maratesi. Era una ciutat petita que pertanyia als efesis i més tard als samians que la van rebre d'Efes a canvi de Maratesi, una de les possessions de l'illa de Samos a terra ferma, segons diu Estrabó.
Correspon a la moderna Tshangli o Changli.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «3. Neapolis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 11 gener 2021].
# Abhandlungen der Kaiserlich-königlichen Zoologisch-botanischen Gesellschaft in Wien

Abhandlungen der Kaiserlich-königlichen Zoologisch-botanischen Gesellschaft in Wien, (abreujat Abh. K.K. Zool.-Bot. Ges. Wien), és una revista il·lustrada amb descripcions botàniques que va ser editada a Àustria. Va començar la seva publicació l'any 1901.

## Referències

* ↑ a Tropicos

## Enllaços externs

* a IPNI
# Les Comes

«Les Comes» té aquests significats:
* El Camp de les Comes, nucli de població del municipi de Sant Julià de Ramis (Gironès)
* Les Comes de Santa Eugènia
* Les Comes (Amposta), nucli de població del municipi d'Amposta (Montsià)
* Les Comes (Aramunt)
* Les Comes (Cellers)
* Les Comes (Castellbell i el Vilar), nucli de població del municipi de Castellbell i el Vilar (Bages)
* Les Comes (Castellterçol)
* Les Comes (Cellers)
* Les Comes (Figuerola d'Orcau), indret del municipi d'Isona i Conca Dellà (Pallars Jussà)
* Les Comes (Marçà)
* Les Comes (Muntanyola), enclavament del municipi de Muntanyola, dins del de Santa Eulàlia de Riuprimer
* Les Comes (Puig-reig), masia del municipi de Puig-reig, casal familiar de l'arquebisbe Arnau Sescomes.
* Les Comes (Sant Feliu de Guíxols), nucli de població del municipi de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà)
* Les Comes (Sant Martí de Centelles)
* Les Comes (Serradell)
* Les Comes (Sils), nucli de població del municipi de Sils (la Selva)
* Les Comes (Sossís)
* Les Comes (Súria), masia de Cererols
* Les Comes (Talarn)
* Les Comes (Torallola)
* Les Comes (Torrefarrera), nucli de població del municipi de Torrefarrera (Segrià)
* Les Comes (Vallcebre), nucli de població del municipi de Vallcebre (Berguedà)