OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Quarte

La Quarte és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 81 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Quarte era de 81 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 48 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 15 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 43 eren cases i 5 eren apartaments. Dels 30 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 8 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Quarte el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 46 persones, 31 eren actives i 15 eren inactives. De les 31 persones actives 26 estaven ocupades (13 homes i 13 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 15 persones inactives 7 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a La Quarte hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Quarte a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Quarte a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Esfera Bernal

L'esfera Bernal és un tipus d'hàbitat espacial destinat com a casa a llarg termini per a residents permanents, proposat el 1929 per John Desmond Bernal, fent-lo així el primer projecte de ciutat espacial. La proposta original de Bernal descrivia una esfera d'1,6 km de diàmetre. La qual podia albergar més de 20.000 persones en el seu interior. D'aquesta idea principal se'n van fer dos adaptacions posteriors:

## Galeria d'imatges

* L'interior de l'esfera segons es veu des del "portal" de la llum solar
* Mòdul agrícola d'una Esfera Bernal
* Exterior d'una esfera Bernal
* Una esfera Bernal al costat d'un satèl·lit de l'energia solar i una estació de mineria d'asteroides

## Vegeu també

* Esfera de Dyson
* Hàbitat espacial
** Cilindre O'Neill també conegut com la "Illa 3", el disseny del germà de la "Illa 1"
** Stanford Torus
* Colonització de l'espai

## Referències

* ↑ Darling, David J. The complete book of spaceflight: from Apollo 1 to zero gravity (en anglès). John Wiley and Sons, 2003, p. 52. ISBN 0471056499.
* 1 2 3 O'Neill, Gerard K. The high frontier: human colonies in space, Volum 1 (en anglès). Apogee Books, 2000. ISBN 189652267X.
# Aiamans

* No s'ha de confondre amb Aiamans (Mallorca).
Els aiamans eren una ètnia americana que vivia en territori del que ara és el centre nord de Veneçuela quan van arribar els europeus. El seu territori corresponia al que avui és el sud de Falcón i gran part de l'estat Lara i confinava amb zones habitades pels Jirajaras, Gayón i Caquetíos.
L'alemany Nicolás Federmann, que treballava per a la casa comercial dels Welser, va ser un dels primers a escriure sobre ells en la seva Història Indiana. Federmann va recórrer el seu territori per primera vegada en 1530.
Els aiamans eren reconeguts per ser de grandària molt reduïda. Federmann reportava que hi havia adults d'1,10 a 1,20 metres d'altura.
D'ençà l'obra de Federmann, aquesta tribu ha estat nomenada "Ayamanes" en castellà, o les adaptacions fonètiques corresponents a altres llengües, però tal com explica Alfredo Jahn, la forma més propera a la pronuncia seria Ayomanes.
Quan el bisbe Mariano Martí va visitar en 1776 la regió de Siquisique, va trobar encara un llogaret amb indis aiamans, el llogaret de San Miquel dels Aiamans. El científic veneçolà Alfredo Jahn va visitar San Miquel el 1910 i va poder comprovar que els pocs habitants del poble ja no parlaven l'idioma i es va assabentar dels seus habitants que molts s'havien dispersat i deixat de parlar el seu idioma cap a 1880.

## Referències

* 1 2 3 4 Jahn Hartmann, Alfredo. [http://cic1.ucab.edu.ve/cic/ajhdigital/paginas/archivodigital.html Los Aborígenes del Occidente de Venezuela Su Historia, Etnografía y Afinidades Lingüísticas] (en castellà). Caracas: Monte Ávila, 1973.
* ↑ Herrera Pacheco, Natali. El Baile de las Turas Un acercamiento etnohistórico al ritual de las Turas de San Pedro de Maparari, Estado Falcón (tesi) (en castellà). Mérida: Universidad de los Andes, p. 9. Arxivat 2023-02-26 a Wayback Machine.
* ↑ Arellano, Fernando: Una Introducción a la Venezuela Prehispánica.
# Cantó de Saint-Cloud

El cantó de Saint-Cloud és un cantó francès del departament dels Alts del Sena, dividit entre el districte de Boulogne-Billancourt i el de Nanterre. Compta amb cinc municipis.

## Municipis

* Saint-Cloud
* Garches
* Marnes-la-Coquette
* Vaucresson
* Ville-d'Avray

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1973 | Francis Chaveton | CD |
| 1973-1989 | Jean-Pierre Fourcade | RI, després UDF |
| 1989-2011 | Odile Fourcade | UDF, després NC |
| 2011- | Éric Berdoati | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 26.472 | 28.158 | 28.139 | 28.561 | 28.597 | 28.157 | 29.873 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Edward Joris

Edward Joris (Anvers, 1876 - 1957) va ser un anarquista belga que va estar implicat en un atemptat contra el Sultà Abdul Hamid II a Istanbul al 1905.

## Vida

Nascut el 1876, Joris va deixar l'escola als 13 anys per començar a treballar com a empleat naval. Va ser secretari de la branca local del Partit dels Treballadors belgues de 1895 a 1898 i va contribuir al diari Anarquista Ontwaking sota el pseudònim Edward Greene.
Al 1901 va viatjar a Istanbul, on va treballar breument escrivint correspondència comercial en francès i anglès i més tard a l'empresa de màquines de cosir Singer. Al 1902 la seva promesa, Anna Nellens, se li va unir a Istanbul i es van casar.
A través d'un company de feina, Joris es va implicar en la Federacio Revolucionària Armènia i per extensió en una trama per assassinar el Sultan Abdul Hamid II. El conspiradors es van reunir i van emmagatzemar explosius i armes de foc a seva casa. L'atemptat va ser dut a terme el 21 de juliol de 1905, assassinant 26 persones i ferint-ne 58, però no va matar el Sultà. Joris va ser arrestat sis dies més tard. Va ser portat a judici el 25 de novembre i sentenciat a mort el 18 de desembre. A causa de la pressió diplomàtica de Bèlgica, la sentència mai va ser va duta a terme. Un comitè de suport va ser creat per intel·lectuals d'ala esquerra a Bèlgica per mantenir pressió sobre el govern belga per treballar pel seu alliberament. Joris va ser mantingut dins presó fins al 23 desembre de 1907 quan va retornar a Bèlgica. Les seves cartes de presó van formar la base d'un llibre sobre la seva implicació en la trama.
Després del seu retorn a Bèlgica, Joris va treballar com a llibreter i va secretari a Anvers de la branca de la Lliga dels drets de l'home. Després de la Primera Guerra Mundial va ser condemnat acusat de col·laborar amb la Flamenpolitik de les forces d'ocupacio, i va buscar refugi als Països Baixos. Va tornar a Bèlgica després d'una amnistia al 1929 i va treballar com a agent de publicitat. Va morir el 1957.

## Referències

* 1 2 3 4 Maarten Van Ginderachter, "Edward Joris: Caught between Continents and Ideologies?" in To Kill a Sultan: A Transnational History of the Attempt on Abdülhamid II (1905), edited by Houssine Alloul, Edhem Eldem and Henk de Smaele (Palgrave Macmillan, 2018), pp. 67-98.
* ↑ Richard Bach Jensen, The Battle against Anarchist Terrorism: An International History, 1878–1934 (Cambridge University Press, 2014), p. 307.
* ↑ Christophe Verbruggen, Schrijverschap in de Belgische belle époque: een sociaal-culturele geschiedenis (Ghent and Nijmegen, 2009), pp. 161-166.
* ↑ Walter Resseler and Benoit Suykerbuyk, Dynamiet voor de sultan: Carolus Edward Joris in Konstantinopel (Antwerp, b+b, 1997).
# Jaecoo 7

El Jaecoo 7 és un SUV crossover compacte produït per Chery des del 2023 sota la marca Jaecoo, utilitzat fora de la Xina. Es va presentar durant l'Auto Shanghai 2023 com el prototip Chery TJ-1 C-DM. El model de producció es ven amb dues plaques d'identitat: Chery Explore 06 (xinès: 奇瑞探索06; pinyin: Qíruì Tànsuǒ 06) per al mercat nacional xinès i com a Jaecoo 7 en mercats d'exportació.

## Característiques

El Jaecoo 7 o TJ-1 està propulsat per un motor de gasolina turboalimentat d'1,6 litres acoblat a una transmissió de doble embragatge de 7 velocitats. Un híbrid endollable turbo d'1,5 litres amb una capacitat de 115 kW (156 PS; 154 hp) i 220 N·m (22.4 kg·m; 162 lb·ft) aparellat amb una transmissió híbrida dedicada (DHT) i estarà disponible amb una autonomia elèctrica pura de més de 100 km. Tracció total està disponible. Aquest cotxe també està programat per marcar la introducció de la submarca Jaecoo a Sud-àfrica.
A la Xina, l'interior estarà disponible en blanc i negre amb botons físics mínims, un tauler d'instruments rectangular, una pantalla tàctil de 14,8 polzades, una pantalla i una plataforma de càrrega sense fil. La pantalla d'infoentreteniment funciona amb un xip Qualcomm 8155 i admet FOTA, reconeixement facial i un sistema d'assistència a la conducció de nivell 2 o superior.
* Interior
* Chery TJ-1 C-DM
* Vista posterior de Chery TJ-1 C-DM

## Referències

* ↑ «Vehicle tot terreny lleuger Chery TJ-1 presentat oficialment a la Xina, disponible a ICE i PHEV» (en anglès americà), 08-04-2023.
* ↑ Santiago, Red. «El Jaecoo 7 serà la primera oferta de la marca xinesa a PH», 12-05-2023.
* ↑ «Filipí spec Jaecoo 7 revelat», 16-05-2023. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ Amani. «Jaecoo 7: motor i característiques» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2023-05-19. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ «Chery presenta el SUV Jaecoo J7 abans del llançament de Mzansi», 23-04-2023. Arxivat de l'original el 2023-05-01.
* ↑ «Vehicle tot terreny lleuger Chery TJ-1 presentat oficialment a la Xina, disponible a ICE i PHEV» (en anglès americà), 08-04-2023. [Consulta: 2023- 05-19].

## Enllaços externs

* Jaecoo 7 - Lloc web oficial
# 505

El 505 (DV) fou un any comú començat en dissabte del calendari julià.

## Naixements

* L'emperador romà d'Orient, Anastasi I Dicor, decideix convertir el poble fronterer de Dara en una ciutat fortificada anomenada Anastasiòpolis.

## Referències

* ↑ Mitchell, 2015, p. 371.

## Bibliografia

* Mitchell, S. A History of the Later Roman Empire, AD 284–641 (en anglès). 2a edició. Wiley-Blackwell, 2015. ISBN 978-1-118-31242-1.
# Landaben

Landaben és un barri de la ciutat de Pamplona, capital de la Comunitat Foral de Navarra. Es tracta d'un polígon industrial situat a la part més occidental de la ciutat. Limita a l'est amb San Jorge / Sanduzelai i a l'oest amb Arazuri (Oltza Zendea), Orkoien i Gatzolatz (Zizur Zendea). S'hi situa entre altres grans empreses Volkswagen, que és la indústria que més llocs de treball genera a la conca de Pamplona; en 2009 té una plantilla de 5.000 treballadors aproximadament.

## Història

Fou construït dins del Pla de Promoció Industrial de Navarra (PPI) de 1964, promogut per la Diputació Foral de Navarra, juntament amb uns altres 14 polígons industrials repartits arreu de Navarra. El fet més significatiu fou la implantació d'AUTHI (Automóviles de Turismo Hispano Ingleses) el 1966, instal·lacions que des de 1975 passaren a ser de SEAT i des de 1994 de Volkswagen.

## Referències

* ↑ «Sectores de ocupación laboral en Navarra». cmapserver.unavarra.es. Arxivat de l'original el 2012-01-30. [Consulta: 27 juliol 2009].
* ↑ Bernardo Estornés Lasa. «Economía de Pamplona». Enciclopedia Auñamendi.
* ↑ Navarra y la Caja en 75 años. Caja de Ahorros de Navarra, 1996.
# Estret del Príncep Guillem

L'estret del Príncep Guillem (en anglès Prince William Sound) és un estret que es troba al golf d'Alaska, als Estats Units. Es troba a la part est de la península de Kenai. El seu port més gran és Valdez. Altres assentaments de l'estret són Cordova i Whittier, a més dels pobles dels aborígens de Chenega i Tatitlek.
L'estret va ser batejat el 1778 per George Vancouver en honor del príncep Guillem Enric, un fill del rei Jordi III del Regne Unit. El 1830 aquest príncep va esdevenir el rei Guillem IV (King William IV).
La major part de les terres que envolten l'estret forma part del Bosc Nacional Chugach (Chugach National Forest). A la costa hi ha moltes illes i fiords, alguns dels quals contenen glaceres de marea (tidewater glaciers). Les principals illes que formen l'estret són les de Montague, Hinchinbrook i Hawkins.
James Cook entrà a l'estret el 1778 i el va anomenar estret de Sandwich, pel seu patró el comte de Sandwich. Els editors dels mapes de Cook canviaren el nom pel del Príncep Guillem.
El 1964 un tsunami provocat per un potent terratrèmol hi matà moltes persones i destruí la població de Valdez.
El 1989, el petrolier Exxon Valdez, en xocar amb un escull prop de Valdez, causà un gran vessament i un desastre que va matar 250.000 ocells marins, prop de 3.300 pinnnípedes, 250 àguiles calbes i 22 orques.
El 2020 la regressió de la glacera del Barry Arm (un dels fiords que desemboquen al Prince William Sound) va deixar desprotegit els vessants de la vall. Un vessant inestable va començar a lliscar, amb el risc que el moviment esdevingués una esllavissada que provoques un tsunami que afectaria sobretot la població de Whittier.

## Referències

* ↑ Philip Ziegler, King William IV (London: Collins, 1971, ISBN 978-0-00-211934-4), pp. 23-27
* ↑ Explorations: Bering and Cook Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine., Alaska.net
* ↑ «1989: Exxon Valdez creates oil slick disaster». BBC, 24-03-1989 [Consulta: 3 desembre 2007].
* ↑ «Barry Arm Landslide | Alaska Division of Geological & Geophysical Surveys» (en anglès). [Consulta: 13 novembre 2020].
# My Wife's Relations

My Wife's Relations és un curtmetratge de comèdia estatunidenc del 1922 dirigit i protagonitzat per Buster Keaton. A través d'un error judicial, Buster es troba casat amb una gran dona dominant amb un pare hostil i quatre germans intimidadors.

## Repartiment

* Buster Keaton com el marit
* Monte Collins com a el pare (sense acreditar)
* Wheezer Dell com a germà (sense acreditar)
* Harry Madison com a germà (sense acreditar)
* Kate Price com a dona (sense acreditar)
* Joe Roberts com a germà (sense acreditar)
* Tom Wilson com a germà (sense acreditar)

## Referències

* ↑ «Progressive Silent Film List: My Wife's Relations». silentera.com. [Consulta: February 26, 2008].

## Enllaços externs

* El curtmetratge My Wife's Relations es pot trobar en descàrrega lliure a Internet Archive.
* My Wife's Relations a International Buster Keaton Society
# Cappelle-Brouck

Cappelle-Brouck (en neerlandès Kapellebroek) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 1.137 habitants. Limita al nord amb Bourbourg, al nord-est amb Looberghe, a l'oest amb Saint-Pierre-Brouck, a l'est amb Merckeghem, al sud-oest amb Holque, al sud amb Watten i al sud-est amb Millam.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 862 | 939 | 977 | 953 | 1.047 | 1.086 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1958-1995 | Pierre Outtier | |
| 1995- | Michel Decool | UMP |
# Edgar du Perron

Edgar du Perron (Meester Cornelis, actualment Djatinegara, Java, 1899 — Bergen, Països Baixos, 1940) va ser un escriptor holandès que va escriure també amb el pseudònim Duco Perkens. Va treballar de periodista a París i a Holanda i fundà la revista “Forum” (1932-35) juntament amb Menno Ter Braak. La seva obra és de caràcter liberal i cosmopolita. Escrigué Het land van herkomst, “El país del retorn” (1935) i De man van Lebak, ‘L'home de Lebak’ (1937), una biografia de Douwes Dekker.

## Referències

* ↑ «Edgar du Perron». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jaroslav Vogel

Jaroslav Vogel (Plzeň, 11 de gener de 1894 - Praga, 2 de febrer de 1970) va ser un director d'orquestra, compositor i escriptor txec. Va ser director principal de l'Orquestra Filharmònica de Brno (1959-1962).
Primer va ser director a la seva nativa Plzeň (1914-1915) i a Ostrava (1919-1923), retornant com a director titular des de 1927 fins a 1943. Va dirigir a Praga entre 1923 i 1927. Era conegut per la realització d'òperes de Janáček, Smetana, i Novák. Va ser l'autor de 4 òperes.
Va escriure una extensa biografia de Janáček.

## Referències

* ↑ «edenhell.net - Soul Profile». Arxivat de l'original el 2016-08-13. [Consulta: 27 desembre 2016].
* ↑ Vogel, Jaroslav. Leos Janácek, a Biography. Artia, 1982.
# 6.8 mm Remington SPC

El 6.8 mm Remington SPC o 6,8 × 43 mm és un tipus de cartutx per fusell, desenvolupat en estreta col·laboració amb membres del SOCOM dels Estats Units, en un intent de millorar la balística terminal de la carabina M4 amb un cartutx 5,56 OTAN. Es basa en el calibre 30 Remington, es troba entre les característiques del 5,56 x 45 OTAN i el 7,62 x 39 que fa al seu diàmetre i velocitat. És adaptable a les armes actuals que utilitzen el 5,56 OTAN, sent la seva longitud molt similar.
És similar balísticament al 280 British dels anys 50 i té una càrrega propulsora millorada que li permet tenir un casquet més petit. Té una velocitat de sortida de 2.625 peus per segon (aproximadament 800 metres per segon) des d'un canó de 16 polzades (406 mm) utilitzant una bala OTM Hornady de 115 grans.

## Característiques

El 6.8 mm SPC (Special Purpose Cartridge) va ser dissenyat per tenir un millor acompliment en fusells de canó curt, com els utilitzats en combats a curta distància. Aquest allibera un 44% més energia que un 5,56 OTAN (amb la M4) des de 100 fins a 300 m. Quan el 6.8 mm és comparat amb el 7,62 x 51 OTAN, queda curt en les comparatives però posseeix característiques com un menor retrocés, major maniobrabilitat i lleugeresa, (això permet a la tropa portar major quantitat de munició amb un pes similar).
Mentre que el 6.8 mm genera 2.385 joules d'energia de sortida amb un cartutx de 115 grans, el 7,62 OTAN (M80) allibera 3.335 joules d'energia amb un cartutx de 147 grans.

## Vegeu també

* Remington Arms

## Referències

* ↑ «30 Rem». Chuckhawks.com. [Consulta: 15 setembre 2011].
* ↑ «Silver State Armory specializes in 6.8 SPC Ammunition, 115gr OTM, and custom brass cases - 6.8 Ammunition, 6.8 SPC Ammunition, SSarmory.com, SilverStateArmory.com». Ssarmory.com. Arxivat de l'original el 2011-10-28. [Consulta: 15 setembre 2011].
* ↑ «Hornady Manufacturing Company :: Ammunition :: Rifle :: Choose by Caliber :: 6.8 mm SPC :: 6.8 mm SPC 120 GR SST®». Hornady.com. Arxivat de l'original el 2011-09-29. [Consulta: 15 setembre 2011].
* ↑ «6.8 SPC 110 grain Sierra Pro Hunter Ammunition, 20 rounds/box., SilverStateArmory.com». Ssarmory.com. Arxivat de l'original el 2012-05-22. [Consulta: 26 maig 2012].

## Enllaços externs

* Cartutx 6.8 mm Remington SPC Informació de Remington (Oficial) Arxivat 2010-03-02 a Wayback Machine.
* Història i desenvolupament (En anglès)
# Khuldat

Khuldat (en rus: Хулдат) és un poble de la República de Buriàtia, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 142 habitants.

## Referències

* ↑ Карта Джидинского района Бурятии
* ↑ Численность населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2017 года Arxivat 2017-07-31 a Wayback Machine. Plantilla:Retrieved
* ↑ Расстояние от Алцака до Петропавловки 73 км
# Espai separable

En topologia, un espai topològic és un espai separable si inclou un subconjunt dens numerable.
Un espai de Hilbert és separable si i només si admet una base ortonormal numerable.

## Espais de Hilbert separables

Sigui (H, <, >) un espai de Hilbert separable. Si {i$_k$}$_{k∈B}$ és una base ortonormal numerable de V, llavors cada element x de V es pot escriure com
    $x=\sum _{k\in B}\langle e_{k},x\rangle e_{k}$
Aquesta suma també s'anomena l'expansió de Fourier de x.
Exemples d'espais de Hilbert són $\mathbb {K} ^{n}\,$ amb $\mathbb {K} =\mathbb {R}$ o $\mathbb {K} =\mathbb {C} ,$ l'espai de les successions complexes quadrat-sumables $\ell ^{2}(\mathbb {K} )$ i l'espai de les funcions quadrat-integrables en el sentit de Lebesgue $L^{2}(\mathbb {R} ^{n}).$ Una gran varietat d'espais de Hilbert que es presenten en la pràctica són separables i són en particular els espais $\mathbb {K} ^{n}$ i $\ell ^{2}(\mathbb {K} )$ els prototips principals d'espais de Hilbert, ja que tot espai de Hilbert separable de dimensió finita $n\,$ és isomorf a $\mathbb {K} ^{n}$ mentre que tot espai de Hilbert separable de dimensió infinita és isomorf a $\ell ^{2}(\mathbb {K} )$.

## Exemples
### Espais separables

* El conjunt dels nombres reals R amb la topologia usual és separable per ser el conjunt dels nombres racionals Q un subconjunt dens numerable. En general, l'espai euclidià R $^n$ és separable per ser Q $^n$ dens i numerable, ja que és el producte de conjunts numerables.
* Igualment el conjunt dels nombres complexos C és separable sent en general, l'espai euclidià C $^n$ també separable.
* Tot espai topològic numerable és separable.
* El conjunt de les funcions contínues en l'interval [0,1] també és separable.

### Espais de Hilbert no separables

* El conjunt de totes les funcions reals $f:\mathbb {R} \longrightarrow \mathbb {R}$, que només són diferents de zero en un conjunt finit o comptable de punts S $_f$ tals que:
   $\sum _{x\in S_{f}}|f(x)|^{2}<\infty$
Constitueix un espai de Hilbert no separable, dotat del producte escalar entre dues funcions f i g :
   $\langle f,g\rangle =\sum _{S_{f}\cap S_{g}}{\overline {f(x)}}g(x)$
Necessàriament aquestes funcions d'aquest espai de Hibert no són contínues, ja que els espais normats de funcions reals contínues definides en $\mathbb {R} ^{n}$ són sempre separables.
# Bélaia

El Bélaia - Белая (rus) - és un riu de Rússia, l'afluent més gran per l'esquerra del riu Kama, que és l'afluent més gran del Volga. Neix a les muntanyes de l'Iremel, té una llargària de 1.430 km i s'estén per una conca de 142.000 km² (semblant a l'extensió de països com Grècia o Nicaragua). El riu discorre gairebé íntegrament per la República de Baixkíria i al seu curs final pel Tatarstan, a Rússia.
El Bélaia passa per les ciutats de Beloretsk, Sermenovo, Uzkhan, Kara, Kutànovo, Ira, Meleuz, Salavat, Iximbai, Sterlitamak, Ufà, Blagovésxensk i Birsk.

## Referències

* ↑ «Река БЕЛАЯ», Russian State Water Registry
* ↑ «Belaya River». A: Britannica.com.
* ↑ «Belaya River | river, Russia | Britannica» (en anglès). [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «Белая (река в Башк. АССР)». Gran Enciclopèdia Soviètica. [Consulta: 19 desembre 2021].