OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Compota de poma

La compota de poma és una compota feta amb pomes pelades o sense pelar i es pot condimentar o endolcir. És un producte econòmic i consumit àmpliament a l'Amèrica del Nord i part d'Europa.
S'utilitza una àmplia gamma de varietats de poma per elaborar-ne la compota, segons la preferència per la dolçor o l'acidesa; les més àcides donaran un puré més fi. Antigament, les pomes àcides s'utilitzaven per fer compota de poma salada. Les versions comercials estan disponibles als supermercats i altres punts de venda.
La compota de poma es fa cuinant pomes amb aigua o sidra de poma. Si les pomes no es pelen, les pells i les llavors se solen separar en un passapuré. S'hi pot afegir sucre i espècies com la canyella o pebre de Jamaica. Es pot utilitzar suc de llimona, àcid cítric o altres acidificants per preservar-ne el color i garantir una acidesa prou elevada per a un emmagatzematge segur. L'àcid ascòrbic (vitamina C) també en conserva el color. També es pot fer al forn en lloc de bullir-la; en aquest cas les pomes es pelen i se'ls treu el cor abans de coure-les.
Per tal de preservar-ne la frescor, tant la compota casolana com la comercial s'esterilitzen amb calor.

## Referències

* ↑ Palmatier, Robert Allen. Food: a dictionary of literal and nonliteral terms. Greenwood, 2000, p. 11. ISBN 978-0-313-31436-0.
* ↑ Erin Huffstetler, "The 11 Best Apples for Applesauce", The Spruce Eats 10/02/2019
* ↑ "Recommended Uses of Apple Varieties", in Tim Burford, Apples of North America: Exceptional Varieties for Gardeners, Growers, and Cooks, 2013, ISBN 1604692499, p. 278
* ↑ Hale, Sarah Josepha Buell. The good housekeeper: or, The way to live well and to be well while we live : containing directions for choosing and preparing food, in regard to health, economy and taste. Weeks, Jordan, 1839, p. 79.
* ↑ Mark Bittman, How to Cook Everything: Simple Recipes for Great Food, 20th anniversary edition, 2019, ISBN 1328545679, p. 364
* ↑ Eliza Acton, Modern Cookery, for Private Families, 1860, p. 124
* ↑ «Applesauce» (en anglès britànic).
# Comprar i mantenir

Comprar i mantenir (en anglèsBuy and hold) és una estratègia d'inversió mitjançant la qual un inversor compra instrument financers (accions, fons) amb la idea de mantenir-los durant molt de temps, amb l'objectiu de que augmenti el seu valor, malgrat la volatilitat.[cal citació]
Aquest enfocament implica confiança en que el valor de les inversions serà major en el futur. Els inversors no s'han de veure afectats pel biaix recent o les emocions i han d'entendre la seva propensió a l'aversió al risc. Els inversors han de comprar instruments financers que esperen que s'apreciïn a llarg termini. Els inversors que compren i mantenen no venen després d'una disminució del valor de l'actiu. No participen en els moviments del mercat (com vendre un valor amb l'objectiu de recomprar-lo a un preu més baix).
Comprar i mantenir és un exemple de gestió passiva. Ha estat recomanat per inversors com Warren Buffett, Jack Bogle, John Templeton, Peter Lynch i Benjamin Graham ja que a la llarga, hi ha una alta correlació entre la borsa i el creixement econòmic.

## Hipòtesi dels mercats eficients

Segons la hipòtesi dels mercats eficients, si cada acció es valora en tot moment, aleshores no hi ha cap interès en negociar-la. Alguns inversors porten l'estratègia de comprar i mantenir a l'extrem, defensant que mai no s'ha de vendre un títol a menys que es necessitin els diners. Tanmateix, Warren Buffett és un exemple d'inversor que ha rebutjat l'hipòtesi dels mercats eficients en els seus escrits i ha construït la seva fortuna invertint en empreses quan estaven infravalorades.

## Costos més baixos

Altres han defensat la teoria de comprar i mantenir per motius purament basats en els costos. En totes les transaccions es produeixen costos com el diferencial compra-venda i les comissions, i l'estratègia de comprar i mantenir implica un menor nombre de transaccions per un import constant invertit. La llei tributària també té la seva importància; els impostos sobre les plusvàlues a llarg termini poden ser inferiors als de les plusvàlues a curt termini, i els impostos només es liquiden quan es ven l'actiu.

## Referències

* ↑ Lake, Rebecca. «8 Mistakes That Can Wreck Your Buy-and-Hold Strategy». U.S. News & World Report, 19-06-2019.
* ↑ Malkiel, Burton G. A Random Walk Down Wall Street. W. W. Norton, Jan 5, 2015. ISBN 0-393-03888-2
* ↑ Elkins, Kathleen «Warren Buffett and Jack Bogle agree on the formula for long-term success: ‘Buy and hold'». CNBC, 18-09-2018.
* ↑ Meadows, Richard. «Kindly Stop Saying The Efficient Market Hypothesis is Dead». Deep Dish, 14-05-2020.

## Enllaços externs

* Never Sell: Buy and Hold Forever (Efficient Market Canada, Investment Magazine) (anglès)
# Cnesterodon hypselurus

Cnesterodon hypselurus és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Lucinda, P. H. F. & J. C. Garavello: Two new species of Cnesterodon Garman, 1895 (Cyprinodontiformes: Poeciliidae) from the upper rio Paraná drainage. Comun. Mus. Ciênc. Technol. PUCRS, Sér. Zool. Porto Alegre v. 13 (no. 2) [Dec.]: 119-138. Any 2001.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
# Carlos Fernando Borja

Carlos Fernando Borja (25 de desembre de 1956) és un exfutbolista bolivià.

## Selecció de Bolívia

Va formar part de l'equip bolivià a la Copa del Món de 1994.

## Referències

* ↑ Web Cindario: Idols
* ↑ «Bolívar topscorers». Arxivat de l'original el 2009-02-22. [Consulta: 25 octubre 2009].
* ↑ Carlos Fernando Borja Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Carlos Fernando Borja - International Appearances - RSSSF
* ↑ Carlos Fernando Borja a National-Football-Teams.com (anglès)
# Ca l'Olivella

* Per a altres significats, vegeu «Ca l'Olivella de Font Clara».
Ca l'Olivella és una antiga masia reformada i decorada posteriorment amb elements modernistes al municipi de Pallejà (Baix Llobregat) protegida com a bé cultural d'interès local.
Edifici de dos pisos on el segon té una interessant galeria. Presenta molts finestrals, sobretot al primer pis. És de planta rectangular i de sostre a doble vessant. Presenta elements decoratius modernistes.

## Notes

* ↑ «CAN OLIVELLA». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 febrer 2016].
# Eastpoint

Eastpoint és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 2.158 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eastpoint tenia 2.158 habitants, 804 habitatges, i 612 famílies. La densitat de població era de 113,7 habitants/km².
Dels 804 habitatges en un 36,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,3% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 23,8% no eren unitats familiars. En el 18,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 13,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.324 $ i la renda mediana per família de 29.940 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 25.179 $. La renda per capita de la població era de 13.382 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 12,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eastpoint». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eastpoint». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Epson HX-20

L'Epson HX- 20 (també conegut com a HC-20) és generalment considerat com el primer ordinador portàtil; anunciat el novembre de 1981, encara que no es va començar a vendre àmpliament fins al 1983. Aclamat per la revista BusinessWeek com la "quarta revolució en computació personal", és generalment considerat el primer ordinador tipus notebook portàtil i és per aquesta raó que és molt valorat entre col·leccionistes.
Amb les dimensions aproximades d'un full A4, l'Epson HX-20 compta amb un teclat, bateria de níquel cadmi recarregable, una pantalla LCD de 120×32 píxels integrada (més petita que la de qualsevol aparell de telefonia mòbil actual) i que permetia 4 línies de 20 caràcters, dos microprocessadors Hitachi 6301 (configurat com a Màster-Slave) de 0,614 MHz, un impressora matricial de la mida d'una calculadora de butxaca, el llenguatge de programació EPSON BASIC, memòria RAM de 16 Kb expandible a 32 Kb i un dispositiu d'emmagatzematge de dades en micro-casset integrat. Utilitza un sistema operatiu propietari, que consisteix en l'intèrpret d'Epson Basic i un programa de monitoratge del sistema, i pesa aproximadament 1.6 kg. Els colors més coneguts de la màquina són platejat i crema, encara que alguns prototips eren gris fosc. La HX-20 venia acompanyada d'un maletí gris. Un acoblador acústic extern, el CX-20, estava disponible per a la HX-20, igual que un dispositiu d'emmagatzematge de dades per disquet extern, el TF-20, i un "Artefacte augmentador de comunicació" sintetitzador de veu extern (ACD, per les sigles en anglès), anomenat "RealVoice". La vida de la bateria de la HX-20 era aproximadament de 50 hores. I un cost de 800 dòlars.
La posterior i més popular línia del TRS-80 Model 100, dissenyada per Kyocera, li devia gran part del seu disseny a la HX-20.

## Models Epson similars

* HC-80
* HC-88
* HX-40
* HX-45
* KX-1
* PX-16
* PX-4
* PX-8 (Geneva)
* QX-10, QX-16
* EHT-30, EHT-40

## Problemes

Una queixa comuna trobada en la majoria de les computadores HX-20 actualment és la falla de la bateria recarregable interna Ni- Cd. Pot ser fàcilment reemplaçada per una bateria de Ni-Mh (o equivalent). No es considera que aquest canvi redueixi el valor de col·leccionista de l'ordinador, ja que el fer-ho no provoca cap dany intern.
Un fàcil arranjament consisteix a reemplaçar amb quatre piles elèctriques mida AA, però no és recomanable.

## Referències

* ↑ «El primer ultraportàtil de la història, el Epson HX-20».

## Enllaços externs

* Epson HX-20 Documents, manuals i suport
* Entrada en pastbytes.com Arxivat 2013-10-03 a Wayback Machine.
* Reportatge a Público.es Arxivat 2008-02-21 a Wayback Machine.
# Inčukalns

El municipi d'Inčukalns (en letó: Inčukalna novads) és un dels 110 municipis de la República de Letònia, que es troba localitzat al centre del país bàltic, i que té com a capital la localitat d'Inčukalns. El municipi va ser creat l'any 2006 després de la reorganització territorial.

## Ciutats i zones rurals

* Inčukalna pagasts (zona rural)
* Vangaži (ciutat)

## Població i territori

La seva població està composta per un total de 8.504 persones (2009). La superfície del municipi té uns 112,2 kilòmetres quadrats, i la densitat poblacional és de 75,79 habitants per kilòmetre quadrat.

## Referències

* 1 2 «Iedzivotaju skaits Latvija 2009.gada 14.janvari, pašvaldibu velešanu izsludinašanas diena» (en letó). Comissió Central d'Elecció de la República de Letònia. Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 11 gener 2015].
* ↑ «Administrativi teritorialais iedalijums» (doc) (en letó). Ministeri de Protecció del Medi Ambient i Desenvolupament Regional, 2008. Arxivat de l'original el 2012-02-16. [Consulta: 11 gener 2015].
# Casa unifamiliar al carrer Vic, 12 (Castellterçol)

La Casa unifamiliar al carrer Vic, 12 és una obra eclèctica de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre parets mitgeres que consta de planta baixa i dos pisos. La composició de la façana és simètrica, amb tres obertures rectangulars a cada pis. Al primer i segon pis cada obertura té un balcó. Les portes del primer pis estan flanquejades per pilastres amb capitells que sustenten un entaulament amb un frontó, el central semicircular i els dels costats triangulars. Les obertures dels altres pisos tenen motllures de tipus neoclàssic

## Història

Les cases del carrer Vic i del carrer Barcelona constitueixen l'eixample que va desenvolupar-se a principis del segle xx.

## Referències

* 1 2 «Casa unifamiliar al carrer Vic, 12». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Castell de Castellruf

El castell de Castellruf és un edifici de Santa Maria de Martorelles (Vallès Oriental) declarat bé cultural d'interès nacional. Era un castell avui desaparegut, que estava situat al turó de Castellruf, vora l'antic poblat ibèric del Turó de Castellruf, però en les excavacions arqueològiques no s'han trobat restes medievals.

## Història

El terme del castell de Ruf és esmentat per primera vegada l'any 1060. La primera referència pròpiament del castell de Ruf és del 1141, quan Berenguer Bernat de Cabanyes el donà a la seva filla Adelaida amb totes les seves pertinences. El 1159 la mateixa Adelaida el cedeix a Guerau, el seu marit, i els seus fills. El 1175 Guerau va fer testament abans d'anar a Tolosa amb el rei, i llega el castell de Ruf i totes les seves pertinences a favor del seu fill Pere de Rocavert. El 1255 Bernat de Sant Vicenç era el senyor del castell de Ruf. D'aquesta fortalesa depenia la parròquia de Santa Maria de Martorelles.

## Referències

* 1 2 «Castell de Castellruf». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
* ↑ «Castell de Castellruf. Santa Maria de Martorelles | Mapes de Patrimoni Cultural», 22-04-1949. [Consulta: 4 agost 2024].
# Castell de Schauwenburg

El Castell de Schauwenburg (en luxemburguès: Schlass Schauwebuerg; en francès: Château Schauenburg), està situat a Bertrange al sud-oest de Luxemburg té una història que es remunta a l'edat mitjana, quan, segons les referències històriques de principis del segle xiii, els Senyors de Bertrange van ocupar un castell.

## Història

L'actual edifici es va originar al segle xvi com atesten les finestres renaixentistes en les ales est i nord, la façana es va completar el 1710. Al voltant de 1780, la família d'Huart que va viure en el castell va trobar les instal·lacions massa petites i va construir un edifici més gran, el Château de Colnet d'Huart, a les proximitats. Durant aquests anys, el castell de Schauwenburg ha tingut molts propietaris diferents i s'ha utilitzat per a una gran varietat de propòsits. Des de 2008, ha albergat temporalment les oficines administratives de la comuna i la seu de l'ajuntament.

## Referències

* ↑ «Monuments historiques» (en francès). Commune de Bertrange. Arxivat de l'original el 2012-09-04. [Consulta: 4 octubre 2015].

## Vegeu també

* Llista de castells de Luxemburg
# Castellanosia (cingulat)

Castellanosia és un gènere extint de mamífers cingulats de la família dels clamifòrids que visqueren a Sud-amèrica durant el Pliocè/Plistocè. Se n'han trobat restes fòssils a la costa del departament de San José (Uruguai). Les espècies d'aquest grup són conegudes a partir de diverses beines caudals i d'una branca mandibular. Aquestes restes mostren que té una morfologia caudal única entre els gliptodontins. Es calcula que la maça caudal pesava uns 28 kg i tenia un moment d'inèrcia d'1,884 kg·m². Els estudis fan pensar que es reservava per al combat intraespecífic o altres situacions que no exigissin una alta velocitat i que no hauria estat gaire útil com a arma defensiva contra depredadors veloços com els fèlids de dents de sabre.

## Referències

* 1 2 Rinderknecht, A.; Bostelmann T., E. «Nuevo registro del género Castellanosia Kraglievich, 1931» (en castellà). Actas de las VIII Jornadas de Zoologia del Uruguay, 2005, pàg. 99.
* ↑ Blanco, Jones i Rinderknecht, 2009, p. 3.973.
* ↑ Blanco, Jones i Rinderknecht, 2009, p. 3.976.
* ↑ Blanco, Jones i Rinderknecht, 2009, p. 3.977.

## Bibliografia

* Blanco, R. E.; Jones, W. W.; Rinderknecht, A. «The sweet spot of a biological hammer: the centre of percussion of glyptodont (Mammalia: Xenarthra) tail clubs» (en anglès). Proceedings of the Royal Society B, 276, 1.675, 2009, pàg. 3.971-3.978. DOI: 10.1098/rspb.2009.1144.
# Cathorops kailolae

Cathorops kailolae és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes que es troba al llac d'Izabal (Guatemala) i al riu Usumacinta (Mèxic i Guatemala).
Els mascles poden assolir els 21,4 cm de llargària total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Castilblanco

Castilblanco és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Vegeu també

* Fets de Castilblanco
* Timoteo Jurado, guerriller antifranquista.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Cementiri del Bosc de Riga

El Cementiri del Bosc de Riga (en letó:Rīgas Meža kapi) és un cementiri a Riga, capital de Letònia. Es troba entre els barris de Mežaparks i Ciekurkalns. El seu territori es divideix en dues seccions i mesura 85 hectàrees.

## Història

La decisió de fundar el cementiri va ser presa el 1910, en aquesta època la ciutat era encara la capital del Govern de Livònia, va ser inaugurat el 19 de juny 1913 per reemplaçar el Gran Cementiri de Riga (obert el 1773), que s'havia quedat insuficient.
L'arquitecte paisatgista Georg Kuphaldt a l'elaboració del plànol, va proposar construir un parc amb un passadís central perpendicular a carrerons i tota mena de petits viaranys boscosos. L'esclat de la Primera Guerra Mundial va fer que no es pogués realitzar tot el projecte i els primers soldats caiguts, van haver de ser enterrats en aquest lloc d'emergència.
Una capella va ser construïda el 1935. Les figures artístiques, els militars i polítics letons tradicionalment han estat enterrats al cementiri del Bosc. Té moltes escultures i monuments funeraris.

## Referències

* ↑ «Meža kapi» (en letó). [Consulta: 17 febrer 2015].
# Cimera del G-20 de Hangzhou

La Cimera del G-20 de Hangzhou va ser l'onzena cimera de caps d'estat i de govern dels països del G-20. Les reunions dels mandataris es van celebrar del 4 al 5 de setembre de 2016 a Hangzhou, a la Xina.
Durant el transcurs de la cimera els líders es van declarar a favor dels següents objectius:
* Lluita contra el frau fiscal (es va demanar a l'Organització de Cooperació i Desenvolupament Econòmic creació d'una llista dels paradisos fiscals).
* Augment del comerç internacional i les inversions.
* Lluita contra el proteccionisme.
* Innovacions per accelerar el creixement econòmic.
* Lluita contra els atacs populistes davant la globalització.
* Suport als refugiats.

## Referències

* ↑ Ramírez Morán, David «La cumbre de jefes de Estado del G20 en Hangzhou, China». bie3: Boletín I.E.E.E.. Ministeri de Defensa d'Espanya: Institut Espanyol d'Estudis Estratègics, Núm. 4, 2016, pàg. 8-16. ISSN: 2530-125X [Consulta: 12 setembre 2019].
* ↑ «Cumbre del G-20, Hangzhou (China), 4-5.9.2016». Consell de la Unió Europea. [Consulta: 12 setembre 2019].
* ↑ «Accord du G20 pour « s'opposer au protectionnisme » et lutter contre l'évasion fiscale Le G20 s'est achevé lundi à Hangzhou, en Chine. Les dirigeants ont notamment chargé l'OCDE de lui remettre « d'ici à juin 2017 » une liste noire des pays non coopératifs dans la lutte contre l'évasion fiscale.». Le Monde, 05-09-2016 [Consulta: 12 setembre 2019].
# Centro Deportivo Olmedo

El Centro Deportivo Olmedo és un club de futbol, equatorià de la ciutat de Riobamba.

## Història

El club va ser fundat l'11 de novembre de 1919. El seu major èxit fou la lliga equatoriana del 2000. A més ha arribat dos cops a la primera ronda de la Copa Libertadores.

## Palmarès

* Campionat equatorià de futbol:
** 2000

## Referències

* ↑ «Ecuador - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Cirrhilabrus walshi

Cirrhilabrus walshi és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Samoa Americana.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J. E. & R. L. Pyle 2001. Three new species of labrid fishes of the genus Cirrhilabrus from islands of the tropical Pacific. Aqua, J. Ichthy. Aquat. Biol. v. 4 (no. 3): 89-98.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cirrhinus inornatus

Cirrhinus inornatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Irrawaddy (Myanmar).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Roberts, T.R., 1997. Systematic revision of the tropical Asian labeon cyprinid fish genus Cirrhinus, with descriptions of new species and biological observations on C. lobatus. Nat. Hist. Bull. Siam Soc. 45:171-203.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.