OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Almarcha

La Almarcha és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Augusto Mena Tierno | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Rafael Granero Sánchez | AP | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Amadeo Granero García | CDS | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Juan José Toboso García | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Juan José Toboso García | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Francisco Javier Guijarro Moreno | CDS | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Francisco Javier Guijarro Moreno | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Francisco Javier Guijarro Moreno | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# La Aldea de San Nicolás

La Aldea de San Nicolás és un municipi de l'illa de Gran Canària, a les illes Canàries. Fins al 2005 el seu nom oficial era San Nicolás de Tolentino. Consta dels nuclis de població d'Artejevez, Casco, Castañeta, Cercadillos, El Albercón, El Cruce, El Hoyo, El Pinillo, El Polvorín, El Ribanzo, El Taharalillo, Jerez, La Cardonera, La Cruz, La Hoyita, La Ladera, La Playa, Ladera del Palomar, Las Marciegas, Las Tabladas, Lomo del Carmen, Los Cardones, Los Caserones, Los Espinos, Los Pasitos, Mederos, Molino d'Agua, Molino de Viento, Tasarte, Tasartico i Tocodomán.

## Població

| Any | Població | Densitat |
| 1991 | 7.751 | 62,72/km² |
| 1996 | 8.082 | 65,39/km² |
| 2001 | 7.668 | 62,05/km² |
| 2002 | 8.063 | 65,25/km² |
| 2003 | 8.089 | 65,46/km² |
| 2004 | 7.988 | 64,64/km² |
| 2005 | 8.299 | 67,15/km² |
| 2006 | 8.409 | 68,04/km² |
| 2007 | 8.431 | 68,22/km² |

## Persones il·lustres

* Román Rodríguez Rodríguez

## Enllaços externs

* La Aldea de San Nicolás - Lloc web oficial Arxivat 2011-12-27 a Wayback Machine.
* Informació del municipi a la Web del Cabildo de Gran Canària Arxivat 2007-02-05 a Wayback Machine.
# Laeops gracilis

Laeops gracilis és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes de les costes de les Filipines. Pot arribar als 16,5 cm de llargària.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Laeops clarus

Laeops clarus és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 15,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de les Filipines.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# La Ginesta (Lleida)

La Ginesta és un edifici de Sucs, al municipi de Lleida, protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Conjunt aïllat d'edificis d'habitatge i servei per a labors agrícoles conformant un pati. Composició clàssica en aquests tipus d'edificis, amb predomini del massís sobre els buits, de gran senzillesa i correcció. Soterranis interessants. Murs de càrrega de pedra, maó, fusta i teula àrab.

## Història

La zona d'habitatge es modificà per tal d'adaptar-se al nou ús educatiu.

## Referències

* 1 2 «La Ginesta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# La Torre (Llambilles)

La Torre és una obra de Llambilles (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un conjunt rural format per un mas antic amb diferents edificacions i una ampliació eclèctica del segle passat de planta rectangular amb una torre i una gran sala a la planta pis. La part vella és de planta irregular amb diferents construccions. A la façana, que dona a l'est hi ha alguns contraforts. A la planta baixa, a la zona de la cuina, hi ha un gran arc gòtic. La primera planta és coberta amb cairats. Es conserva una porta amb impostes que ajuden a la llinda de pedra a salvar la llum, de reminiscència medieval.

## Història

L'aspecte actual del conjunt és el resultat de l'ampliació efectuada en la segona meitat del segle xix. Actualment la construcció del segle xix es troba desocupada i la part més antiga està ocupada per uns masovers.

## Referències

* 1 2 «La Torre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2016].
# La Golosilla

La Golosilla és un cim del Massís del Penyagolosa, de 1581 m d'alçada. Es troba al terme municipal de Vilafermosa (Província de Castelló).
Està situat al sud-oest del Penyagolosa, i rep el seu nom perquè és de característiques similars, però més petit que el Penyagolosa.

## Referències

* ↑ «Ruta circular por la cara sur de Penyagolosa y vuelta al Golosilla - Notícies - Generalitat Valenciana». www.habitatge.gva.es. [Consulta: 20 desembre 2016].
* ↑ «Las diez montañas más altas de la Comunidad Valenciana. - Club Senderismo de Valencia» (en castellà). Club Senderismo de Valencia, 08-01-2016.
* ↑ Almudéver, José P. Serrador. «descubriendo PENYAGOLOSA: Villahermosa del Río - La Golosilla». descubriendo PENYAGOLOSA, 29-04-2013. [Consulta: 20 desembre 2016].
* ↑ Llop, Xavier. «goterris: LA GOLOSILLA I LOS RINCONES. SOTA ELS CINGLES DEL PENYAGOLOSA». goterris, 20-12-2016. [Consulta: 20 desembre 2016].
# La República perdida

La República perdida és una pel·lícula documental de l'Argentina dirigida per Miguel Pérez sobre el guió de Luis Gregorich, segons la idea d'Enrique Vanoli, que es va estrenar el 30 d'abril de 1983.

## Sinopsi

Documental sobre la història argentina que abasta el període comprès entre 1930 i 1976 utilitzant films documentals de l'època.

## Locució

Juan Carlos Beltrán

## Comentaris

Jorge Abel Martín a Tiempo Argentino va escriure:
| « | «Un documental argentí de visió indispensable.» | » |
Jorge Halperín a Clarín va dir:
| « | «Amb una intel·ligent compaginació….amb no poques troballes, la pel·lícula no aconsegueix, tanmateix, penetrar més enllà d'una visió fàctica de la nostra política amb un esquema històric insuficient» | » |
Manrupe i Portela escriuen:
| « | «Davant la tornada de la democràcia i la necessitat imperant per revisar la història recent, un document parcial -punt de vista radical- bastant ben armat i de molt d'èxit en el seu moment.» | » |

## Referències

* Manrupe, Raúl. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001, p. 502/3. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre La República perdida a cinenacional.com
* La República perdida a YouTube
# Laura Pallarés Chumillas

Laura Pallarés Chumillas (Parets del Vallès, 19 d'abril de 1988) és escriptora i periodista paretana, autora de cinc novel·les publicades.

## Obra publicada

* Pájaros en la piel (Libros Indie, 2020)
* Valle de Robles 1: La desaparición de Sara (2021)
* Valle de Robles 2: Secretos del pasado (2022)
* Valle de Robles 3: Retrato de familia (2023)
* La anfitriona (2023)

## Referències

* La paretana Laura Pallarès publica la seva primera novel·la (Diari Som, consulta 26/05/2022)
* L'escriptora paretana Laura Pallarés estrena la trilogia 'Valle de Robles'. (Diari Som, consulta 26/05/2022)
* Presentació de la primera novel·la de la paretana Laura Pallarés (Diari Som, consulta 26/05/2022)
* RESSENYA LITERÀRIA: ‘PAJAROS EN LA PIEL’ (Revista Parietes, consulta 26/05/2022)
* Laura Pallarés ha presentat el seu darrer llibre ‘La desaparición de Sara’ (parets.cat, consulta 26/05/2022)
* The Joys of Teaching Literature (blog uab, consulta 26/05/2022)
* Presentació de Valle de Robles (9 nou, consulta 26/05/2022)
* https://librosindie.com/producto/pajaros-en-la-piel/ Arxivat 2022-05-26 a Wayback Machine.
* https://www.editoriallxl.com/tienda/La-desaparicion-de-Sara-Valle-de-robles-Laura-Pallares-p369691304
* https://player.fm/series/darrers-podcast-rap-107/laura-pallares-presenta-la-anfitriona-el-16-de-novembre-a-lagrobotiga-la-paretense
# Leporinus sexstriatus

Leporinus sexstriatus és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Papagaio i Tapajós al Brasil.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Oyakawa, O.T. 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Lakes by the Bay

Lakes by the Bay és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 9.055 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lakes by the Bay tenia 9.055 habitants, 3.271 habitatges, i 2.319 famílies. La densitat de població era de 720,9 habitants/km².
Dels 3.271 habitatges en un 40,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,4% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 29,1% no eren unitats familiars. En el 23,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 35,7% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.236 $ i la renda mediana per família de 53.616 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.129 $ mentre que les dones 30.049 $. La renda per capita de la població era de 20.708 $. Entorn del 7,8% de les famílies i el 10,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lakes by the Bay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lakes by the Bay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Leandro Barbosa

Leandro Mateus Barbosa (São Paulo, 28 de novembre de 1982), conegut al seu país com Leandrinho Barbosa, és un tècnic i exbasquetbolista brasiler, que actuava en les posicions d'escorta i base.
Va debutar l'any 1999 al Palmeiras i va jugar amb el Bauru abans de ser elegit per Phoenix Suns en el Draft del 2003. Va disputar 14 temporades en l'NBA amb els Suns (en tres etapes), Raptors, Pacers, Celtics i Warriors.Va ser triat millor sisè home de la 2006-07 i va guanyar el campionat de 2015, amb Golden State. Va tornar a jugar a la lliga brasilera Brasil (Franca BC i Minas Storm) abans de retirar-se el setembre de 2020.
Amb la selecció del Brasil va disputar una desena de torneigs i va guanyar l'or en els campionats FIBA Amèriques de 2005 i 2009.

## Referències

* ↑ «Prospect Profile: Leandrinho Barbosa» (en anglès). Draft 2003. NBA, 2003. Arxivat de l'original el 2019-04-12. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ Wissinger, Greg. «Leandro Barbosa joining Mike Brown's coaching staff, per report» (en anglès americà). Kings Herald, 03-07-2022. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «Baloncesto: el brasileño Leandro Barbosa se retira y será entrenador en los Warriors» (en castellà). Mundo Deportivo, 15-09-2020. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ Roche, Jorge. «Leandro Barbosa anuncia su retirada y se une al staff técnico de los Warriors» (en castellà). NBA Maniacs, 15-09-2020. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «Leandrinho deixa Minas e carreira como jogador para ser auxiliar-técnico na NBA» (en portuguès brasiler). Superesportes, 27-01-2007. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «Leandro BARBOSA (BRA)» (en portuguès brasiler). FIBA. [Consulta: 9 juliol 2023].

## Vegeu també

* Anderson Varejão
* Marcelinho Huertas
* Hortência Marcari
# Leandro Astelarra

Leandro Bautista Astelarra (9 de desembre de 1883, Capilla del Señor, Buenos Aires - † 24 d'agost de 1943, Bahía Blanca) fou el primer bisbe argentí de la diòcesi de Bahía Blanca.

## Biografia

Entrà molt jove al seminari de Villa Devoto, fou un estudiant brillant, i anà a estudiar a la Universitat Gregoriana de roma. Allà s'hi doctorà en filosofia, en teologia i en dret eclesiàstic i fou ordenat sacerdot el novembre del 1908.
De tornada al seu país, fou nomenat tinent capellà d'Avellaneda, i després secretari de la cúria de La Plata, fins a l'any 1929. Formà part de diversos organismes eclesiàstics, com ara el Cos de Consultors Diocesans, la Comissió de Disciplina i Estudi del Seminari de La Plata, canonge, professor de dret catòlic de la Universitat Catòlica Argentina, entre d'altres. Dirigí el periòdic catòlic El Seminario.
Fou nomenat bisbe de la nova creada diòcesi de Bahía Blanca el 13 de setembre de 1935, fou consagrat a La Plata el 3 de març del 1936 i assumí el càrrec el 23 de març del mateix any.
Durant el seu mandat com a bisbe fundà diverses parròquies i creà un seminari al poble d'Adolfo Gonzales Chaves. També consagrà l'ermita de Nostra Senyora de Luján de la Sierra, al poble de Saavedra, i va beneir l'escut de la ciutat de Bahía Blanca.

## Referències

* ↑ «Bishop Leandro Bautista Astelarra †» (en anglès). Catholic Hierarchy.org.
* 1 2 3 Cutolo, Vicente. Novísimo Diccionario Biográfico Argentino. Tomo I. Elche, 2004, p. 139.
* ↑ «Escudo Oficial de Bahía Blanca». Gobierno de la ciudad de Bahía Blanca.
# Les Aldees

Les Aldees és un barri i nucli de població del municipi de Sant Feliu de Codines (Vallès Oriental). Està situat a l'est del poble, entre el bosquet de la Roca Gran i el bosquet d'en Lloveres. Hi viuen 54 persones (2020). El barri porta aquest nom perquè en aquest lloc hi ha el residencial de les Aldees Infantils SOS format per diverses cases i realitzat a partir del 1972.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya». ICGC, 2017. Arxivat de l'original el 2021-10-25. [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ «Nomenclàtor estadístic d'entitats de població de Catalunya (a 01-01-2020)». IDESCAT, Institut d'Estadística de Catalunya, 2020. [Consulta: 25 octubre 2020].
* ↑ «Mapa topogràfic, base 1:5.000». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2021. [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ «Aldea infantil SOS» (PDF). Aldees infantils SOS Catalunya, 2021. Arxivat de l'original el 2021-10-25. [Consulta: 25 octubre 2021].
# Les Alleuds

* Per a altres significats, vegeu «Les Alleuds (Deux-Sèvres)».
Les Alleuds és un municipi francès situat al departament de la Maine-et-Loire i la regió del País del Loira.
# Lillebonne

Lillebonne és un municipi francès situat al departament del Sena Marítim i a la regió de Normandia. L'any 2020 tenia 8.761 habitants.

## Demografia

El 2007 tenia 9.495 haibtants. La població ha evolucionat segons el següent gràfic:Hi havia 4.378 habitatges, 4.152 habitatges principals, 19 segones residències i 208 desocupats. 2.276 eren cases i 2.080 eren apartaments.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 6.092 persones, 4.361 eren actives i 1.731 eren inactives. De les 4.361 persones actives 3.646 estaven ocupades (2.043 homes i 1.603 dones) i 717 estaven aturades (324 homes i 393 dones). De les 1.731 persones inactives 510 estaven jubilades, 530 estaven estudiant i 691 estaven classificades com a «altres inactius».
L'any 2000 hi havia 16 explotacions agrícoles que conreaven un total de 536 hectàrees.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia dos hospitals de tractaments de curta durada, tres hospitals psiquiàtrics, un centre d'urgències, una maternitat, dos centres de salut, tres farmàcies i dues ambulàncies.
El 2009 hi havia tres escoles maternals i sis escoles elementals. Hi havia dos col·legis d'ensenayament secundàri i un liceu d'ensenyament general.

## Personatges il·lustres

* Annie Ernaux (1940-) escriptora
* Jean Flori (1936-2018) historiador i medievalista

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
# Les Crevades

Les Crevades és un poble ubicat al terme municipal de les Useres, a la comarca valenciana de l'Alcalatén. L'any 2009 tenia 132 habitants.
És un dels masos i poblacions disseminades que existeixen per aquesta zona de l'Alcalatén, i tot pertànyer a les Useres, està situat a la vora de la CV-170, entre la Pelejaneta (pedania de la Vall d'Alba) i Atzeneta del Maestrat.
Com a lloc d'interés hi destaca l'Ermita de Sant Antoni, construïda a principis de la dècada dels 20, al segle xx, a iniciativa del mestre d'escola de l'època. Es tracta d'una capella de només 4 metres de longitud per 3 d'amplària, adossada al lateral d'una masia. Compta amb una coberta de teixes amb un sola vessant. El frontó és asimètric i escalonat, amb una espadanya de gran mida amb campana. A l'interior, hi destaca una imatge del sant.
Les seues festes anuals són per Sant Antoni i més recentment, Sant Pasqual Bailón, al mes de juny.

## Referències

* ↑ «Les Crevades». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Bloc de l'Associació Sant Antoni de Les Crevades
* Ermites de les Useres
# Livio Bendaña Espinoza

Livio Bendaña Espinoza (Diriamba, 22 de setembre de 1935) és un exfutbolista nicaragüenc de les dècades de 1950 i 1960.
Fou internacional amb la selecció de Nicaragua entre 1952 i 1967.
Pel que fa a clubs, destacà a Diriangén i F.C. Motagua.
El seu fill Livio José Bendaña també fou un destacat futbolista.

## Referències

* ↑ Livio “Pichichi” Bendaña Arxivat 2012-04-04 a Wayback Machine. - La Prensa (castellà)
* ↑ Nica a prueba con el Madrid - La Prensa (castellà)
* ↑ Livio Bendaña Espinoza (Biography) Arxivat 2011-09-28 a Wayback Machine. - El Nuevo Diario (castellà)
* ↑ Los cuatro fantásticos Arxivat 2013-12-15 a Wayback Machine. - El Nuevo Diario (castellà)
# Livio José Bendaña

Livio José Bendaña (Nicaragua, 22 d'octubre de 1969) és un exfutbolista nicaragüenc de la dècada de 1990.
Fou 11 cops internacional amb la selecció de Nicaragua. and 1997 UNCAF Nations Cups.
Pel que fa a clubs, destacà a Diriangén, Hermanos Molina, Juventus, Real Estelí i Walter Ferretti.
És fill del també futbolista Livio Bendaña Espinoza.

## Referències

* ↑ Livio José Bendaña Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ UNCAF Tournament 1993 - RSSSF
* ↑ UNCAF Tournament 1997 - RSSSF
* ↑ A puro gol Arxivat 2013-12-15 at Archive.is - El Nuevo Diario (castellà)
* ↑ Perfil a ceroacero.es
* ↑ Nica a prueba con el Madrid - La Prensa (castellà)
# Les maniobres de l'amor

Les maniobres de l'amor (títol original en francès: Les Grandes Manœuvres) és una pel·lícula francesa dirigida per René Clair, estrenada el 1955. Ha estat doblada al català.

## Argument

Cap a 1913, Armand de La Verne, tinent dels dragons i un verdader don Joan, té el repte d'esdevenir l'amant d'una dona que l'atzar designarà. Marie-Louise Rivière, bella jove arribada des de fa poc de París per obrir una botiga de modista és «la feliç» escollida, ignorant l'aposta de la qual és objecte. És en principi reticent, coneixent la reputació d'Armand. Sucumbeix tanmateix a les seves declaracions inflamades quan el creu mort en el transcurs d'un duel. Neix un gran amor. Fins i tot es parla d'un pròxim matrimoni. Mentre que Victor Duverger, un pretendent gelós i contrariat, revela l'existència de l'aposta a la jove que n'és, és clar, profundament ferida. La vetlla de la sortida d'Armand per a grans maniobres, el jove intenta justificar-se davant una Marie-Louise afligida i incrèdula. L'endemà, deixa la seva finestra tancada, mentre passa al davant de casa seva la desfilada dels dragons que, a cavall, se'n van cap a les maniobres i amb ells, el tinent que es nega des d'aleshores a estimar.

## Repartiment

* Gérard Philipe: el tinent Armand de la Verne
* Michèle Morgan: Marie-Louise Rivière, la modista
* Jean Desailly: Victor Duverger
* Pierre Dux: el coronel Olivier del 33 de Dragons
* Jacques Fabbri: l'ordenança d'Armand
* Jacques François: Rodolphe Chartier, un civil
* Yves Robert: Félix Leroy, un tinent des Dragons
* Brigitte Bardot: Lucie
* Lise Delamare: Juliette Duverger
* Jacqueline Maillan: Jeanne Duverger, una germana de Victor
* Magali Noël: Thérèse
* Simone Valère: Gisèle Monnet
* Catherine Anouilh: Alice Gervais
* Madeleine Barbulée: la dama del capell groc
* Dany Carrel: Rose-Mousse
* Judith Magre: Ciboulette
* Arlette Thomas: Amélie
* Gabrielle Fontan: Mélanie, la serventa dels "Duverger"
* Viviane Noit: la dona del coronel
* Olivier Hussenot: El prefecte
* Raymond Cordy: El fotògraf i pare de Lucie
* France Asselin: Sophie
* Madeleine Ganne
* Michel Piccoli: Un oficial

## Comentaris

Per René Clair: « A les Grandes Manœuvres, l'única preocupació és l'amor». Va afegir que el film va ser una de les innombrables variacions que es poden fer al voltant del tema peut de Don Juan.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Les maniobres de l'amor. esadir.cat.
* ↑ «Les grandes manoeuvres». The New York Times.