OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Martin Cellarius

Martin Borrhaus - en llatí Martin Cellarius - (Stuttgart, 1499 – Basilea, 11 d'octubre de 1564) va ser un humanista alemany i teòleg reformador. Escrigué De operibus Dei (1527) i De haereticis an sint gladio puniendi (1554). Cellarius va estar associat amb Sebastiano Castellio, Celio Secondo Curione i Miquel Servet, i a més d'antitrinitari, també rebutjava el baptisme dels nens.
Fill adoptiu de Simon Keller, va estudiar a la Universitat de Tübingen, on es va graduar en 1515 i hi va conèixer Philipp Melanchthon. El 1520, es va traslladar a la Universitat d'Ingolstadt per estudiar-hi grec, hebreu i teologia en les classes de Johannes Eck. Després d'una disputa amb Eck, se'n va anar a Wittenberg, on hi va ensenyar matemàtiques a l'escola privada de Melanchthon. Tanmateix, a causa de la radicalitat de les seves idees, va ser expulsat com a heretge a l'abril de 1522.
En els anys següents Cellarius va viatjar en companyia de Felix Manz a través de Suïssa, Àustria, Polònia i Prússia. El 1526 es va assentar a la ciutat alsaciana d'Estrasburg, casant-se amb Odília d'Utenheim. Sota la influència de Wolfgang Capito, Cellarius va publicar la seva primera obra, "De operibus Dei", l'any 1527. Es tractava de la primera obra obertament mil·lenarista del cercle luterà, i el primer atac a la Santíssima Trinitat. Va inspirar l'Unitarisme transilvà de Giorgio Blandrata i Ferenc Dávid.
El 1536 va morir la seva esposa i es va anar a Basilea, on es va guanyar la vida com vidrier, i s'hi va casar de nou. El 1541 el seu amic Simon Grynaeus va aconseguir col·locar-lo com a professor de filosofia a la Universitat de Basilea. Per al 1544 ja hi va començar a ensenyar l'Antic Testament i va ser-ne rector els anys 1546, 1553 i 1564.

## Bibliografia

* Christian Neff: Martin Borrhaus. Global Anabaptist Mennonite Encyclopedia Online (anglès)
# Shim Sung-bo

Shim Sung-bo (nascut el 1972) és un director de cinema i guionista sud-coreà. Es va donar a conèixer quan va coescriure Sarinui chueok amb el director Bong Joon-ho el 2003. A més de guanyar nombrosos premis i ser considerada àmpliament com una de les millors pel·lícules coreanes de tots els temps, Sarinui chueok va ser elogiada per les seves convencions de gènere que la van convertir en un gran èxit a Corea (amb més de 5,1 milions d'entrades, la qual cosa la va convertir en la pel·lícula més vista durant l'any 2003 a Corea del Sud), així com una peça d'èxit de cinema social que es va relacionar amb la problemàtica història de Corea.
Per al debut com a director de Shim, Bong i Shim es van reunir com a productors i directors, i van coescriure Boira (Haemoo) (2014), que va guanyar diversos premis, inclòs el millor director novell als 15è Premis dels Crítics de Cinema de Busan i Orquídia d'or a la millor pel·lícula narrativa al Festival Internacional de Cinema de Hawaii el 2014, i el premi a la millor pel·lícula (Orient Express) al Fantasporto el 2015.

## Filmografia

* Sarinui chueok (2003) - guionista, ajudant de direcció, editor de guió, actor
* Visiting Report in Korea (curtmetratge, 2004) - director
* What the...? (2011) - director
* Boira (Haemoo) (2014) - director i guionista

## Premis

* 2003 - 11ns Chunsa Film Art Awards: Millor guió (Sarinui chueok)
* 2003 - 2ns Korean Film Awards: Millor guió (Sarinui chueok)
* 2014 - 15ns Busan Film Critics Awards: Millor director novell (Boira (Haemoo))

## Referències

* ↑ «SHIM Sung-bo». Korean Film Biz Zone. [Consulta: 26 maig 2016].
* ↑ «ND/NF Interview: Shim Sung-bo Talks About Taking The Helm On HAEMOO». Twitch Film, 24-03-2015. Arxivat de l'original el 2016-05-07. [Consulta: 26 maig 2016].
* ↑ «Meet the (New) Director: Shim Sung-bo Haemoo». Film Society of Lincoln Center, 19-03-2015. [Consulta: 26 maig 2016].
* ↑ «Sea Fog's Shim Sung-bo On Migration, Bong Joon-ho, Criminality». Variety, 23-09-2014. [Consulta: 26 maig 2016].
* ↑ «Top Honors for HAEMOO in Hawaii». Korean Film Council, 13-11-2014. [Consulta: 26 maig 2016].
* ↑ «DEEP TRAP Earns Best Asian Film at Fantasporto». Korean Film Biz Zone, 22-03-2016. [Consulta: 26 maig 2016].

## Enllaços externs

* Shim Sung-bo al Korean Movie Database
* Shim Sung-bo a HanCinema
# Pròpolis

La pròpoli o pròpolis (del grec πρόπολις 'davant la ciutat', és a dir, 'primers barris que hom troba en arribar a una ciutat', 'suburbi') és una substància resinosa feta per les abelles amb diverses utilitats.
Les abelles obtenen la pròpolis dels borrons de diverses espècies d'arbres pi, castanyer, roure, etc., i la barregen amb cera. Dins del rusc és utilitzat per tapar qualsevol forat o embalsamar els cossos d'insectes o petits animals com ratolins que hagin entrat al rusc i les abelles no siguin capaces de treure. Amb pròpolis les abelles enganxen les tapes del rusc, per exemple, per tal que quedi immobilitzat.
En l'antiguitat ja s'usava la pròpolis en cosmètica i actualment és un producte molt valorat, per la qual cosa s'introdueixen en el rusc alguns dispositius perquè les abelles l'omplin d'aquesta substància i es pugui recollir fàcilment.

## Propietats de la pròpolis

* Composició aproximada: 30% de ceres, 60% de resines i bàlsams i 5% d'olis essencials.
* Antibiòtic natural
* Cicatritzant
* Immunoestimulant

## Referències

* ↑ «Pròpoli». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Pròpolis». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Pròpolis». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Pròpolis». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1433. ISBN 9788441224223.
# Pataudi (ciutat)

Pataudi és una ciutat i comitè municipal del districte de Gurgaon a Haryana a 26 km de Gurgaon al peu de les muntanyes Aravalli a 28° 19′ N, 76° 47′ E﻿ / ﻿28.32°N,76.78°E﻿ / 28.32; 76.78. Al cens del 2001 consta amb una població de 16.064 habitants. El 1901 tenia 4.171 habitants. Conserva l'antiga residència dels nawabs.

## Història

Fou fundada en temps de Djalal al-Din Firuz Shah Khalji (1290-1296) per Pata, un mewati, del que va agafar el nom. Fou la capital de l'estat de Pataudi concedit per Lord Lake vers el 1804 a un senyor d'origen afganès.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# IoTivity

IoTivity és un protocol de xarxa de la capa aplicació del model OSI de la Fig.1 creat per aplicacions d'internet de les coses. Fou creat per la Linux Foundation i segueix les especificacions de l'OCF.
Característiques:
* Sistema de codi obert basat en estandards oberts (RFC 7252, RFC 7049, RFC 5988...)
* La capa d'aplicació es fonamenta en el protocol CoAP (RFC 7252 Constrained Application protocol)
* Basat en Linux.
* Versions del programari:
** IoTivity 1.2.1 del 2/12/2016.
** IoTivity 1.2.0 del 1/11/2016
** IoTivity 1.1.1 del 31/07/2016
** IoTivity 1.1.0 del 19/04/2016
** IoTivity 1.0.1 del 18/12/2015

## Vegeu també

* Ostro

## Referències

* ↑ «Home | IoTivity». www.iotivity.org. Arxivat de l'original el 2017-02-03. [Consulta: 31 desembre 2016].
* ↑ «OCF - IoTivity» (en anglès). Open Connectivity Foundation (OCF).
* ↑ «característiques d'IoTivity» (en anglès). Linux Foundation. Arxivat de l'original el 2017-01-10. [Consulta: 30 desembre 2016].
* ↑ «CoAP — Constrained Application Protocol | Overview». coap.technology. Arxivat de l'original el 2017-01-03. [Consulta: 31 desembre 2016].
* ↑ Zach, Shelby,; Klaus, Hartke,; Carsten, Bormann,. «The Constrained Application Protocol (CoAP)». tools.ietf.org. [Consulta: 31 desembre 2016].
# Indian Hills (Texas)

Indian Hills és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 2.036 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Indian Hills tenia 2.036 habitants, 424 habitatges, i 399 famílies. La densitat de població era de 328,9 habitants per km².
Dels 424 habitatges en un 73,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 76,4% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 5,7% no eren unitats familiars. En el 5,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 47,6% tenia menys de 18 anys, un 11,3% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 10,7% de 45 a 60 i un 3,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 19 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.877 $ i la renda mediana per família de 14.921 $. Els homes tenien una renda mediana de 12.147 $ mentre que les dones 9.485 $. La renda per capita de la població era de 3.583 $. Aproximadament el 58,6% de les famílies i el 62,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Indian Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Indian Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Isabel de Oviedo y Luján

Isabel de Oviedo y Luján (Madrid, c. 22 de desembre de 1584 - valor desconegut), de nom religiós María Isabel de San Pablo, va ser una religiosa agustina recol·lecta castellana.
Nascuda a Madrid el 1584, va rebre el baptisme el 22 de desembre a la parròquia de Santiago. Era filla de Juan de Oviedo Sigonei, natural de Brussel·les i ajuda de cambra i grefier de Felip II de Castella, i de la madrilenya María de Luján, membre d'un antic llinatge de la vila.
Va prendre l'hàbit d'agustina recol·lecta al Reial Convent de Santa Isabel, situat en aquell moment al carrer del Príncipe, on va professar el 28 de febrer de 1605. Dedicada contínuament a la pregària, va ser una persona humil i caritativa al llarg de la seva vida, despertant l'admiració de la resta de la comunitat. Per les seves virtuts, Mariana de San José, la seva superiora, se la va endur per dur a terme la fundació del Reial Monestir de l'Encarnació, on Oviedo va col·laborar en l'organització de la comunitat. Acabada la tasca, va retornar a Santa Isabel.
Es desconeixen el lloc i la data de mort.

## Referències

* 1 2 3 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 489.
* 1 2 3 Álvarez Baena, José Antonio. Hijos de Madrid ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). vol. 2. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1790, p. 420-421.
* 1 2 3 Castellanos de Losada, Basilio Sebastián (dir.). Biografía eclesiástica completa (en castellà). vol. 16. Madrid: Imprenta de D. Alejandro Gómez Fuentenebro, 1863, p. 193.
# Isidre Gomà i Civit

Isidre Gomà i Civit (La Riba, Alt Camp, 14 de maig de 1917 - Barcelona, 4 de novembre del 2000) va ser un teòleg professor del Nou Testament al Seminari de Barcelona durant 45 anys, des del 1942 fins a la seva jubilació. La teòloga catalana Núria Calduch Benages estava entre els seus alumnes.

## Biografia

Estudià als seminaris de Tarassona i Barcelona i després va fer Teologia a la Pontifícia Universitat Gregoriana i Sagrades Escriptures a l'Institut Bíblic de Roma. Ordenat prevere el 1939, la seva primera parròquia va ser la de Sant Andreu de Llavaneres (1941). El 1942 va ser nomenat coadjutor de Santa Engràcia de Verdum (1942) i va començar a donar classes del Nou Testament i grec bíblic al Seminari de Barcelona. El 1944 fou nomenat capellà de les Esclaves del Sagrat Cor (1944) i secretari d'Estudis del Seminari. Des del 1946 era també professor de religió del Col·legi Montserrat, i durant 52 anys va estar amb la Congregació de les Missioneres Filles de la Sagrada Família de Natzaret.
Des del 1948 fou canonge de la Catedral de Barcelona. Quan va morir era Prelat d'Honor de Sa Santedat i canonge emèrit de la Catedral de Barcelona. Va col·laborar en revistes religioses com Apostolado Sacerdotal, Historia y Vida, La Biblia día a día, Revista Catalana de Teologia i en altres d'estrangeres. També va publicar diversos llibres.
Va fer una donació a la biblioteca episcopal. Els últims anys de la seva vida va rebre diversos homenatges. Va morir a la residència del Col·legi Montserrat de Barcelona després d'uns quants mesos malalt.

## Referències

* 1 2 «Rvdm. Mons. Isidre Gomà i Civit». Butlletí de l'arquebisbat de Barcelona, XI, 140, 30-11-2000 [Consulta: 5 agost 2016].
* ↑ Epeb «El Seminari de Barcelona estrena la nova sala de lectura de la Biblioteca Episcopal». Flama.info, 02-02-2011 [Consulta: 5 agost 2016].
* ↑ Sánchez Bosch, Jordi «In memoriam: El Dr. Isidre Gomà i Civit». Revista Catalana de Teologia, 26, 1, 2001 [Consulta: 5 agost 2016].

## Bibliografia complementària

* Subirà, Joan. Capellans en temps de Franco. Barcelona: Mediterrània, 1986, p. 156-184. ISBN 9788489622272 [Consulta: 5 agost 2016].
* Sánchez Bosch, Jordi «El nostre Doctor Gomà». Revista de Teologia de Catalunya, 1989, pàg. 9-14 [Consulta: 5 agost 2016].
# Italo Masala

Italo Masala (Guamaggiore, Trexenta, 1937) és un advocat i polític sard. Llicenciat en dret, treballà com a director de l'oficina provincial del tresor de la província de Sàsser. Fou elegit diputat a les eleccions regionals de Sardenya de 1989 pel Moviment Social Italià, i fou assessor de reforma de la regió sota la presidència de Mario Floris i d'economia sota la presidència de Mauro Pili. Després s'integrà en l'Alleanza Nazionale i fou president sard del 28 d'agost de 2003 a l'11 de juny de 2004.

## Enllaços externs

* Biografia
| Precedit per: Mauro Pili | President de Sardenya 2003 - 2004 | Succeït per: Renato Soru |
# Ja, vi elsker dette landet

Ja, vi elsker dette landet (traducció aproximada al català: Sí, vam estimar aquesta terra) ha estat utilitzat com a himne nacional de Noruega des de principi del segle xx, després de ser utilitzat junt amb Sønner av Norge des de la dècada de 1860. No va ser oficialitzat fins al desembre de 2019.
La música va ser composta per Rikard Nordraak el 1864, i la lletra és obra del premi Nobel de Literatura (1903) Bjørnstjerne Bjørnson, qui la va escriure entre 1859 i 1868 i que formava part de la seva recopilació de poesies Digte og sange. Va ser estrenat públicament el 17 de maig de 1864 en la commemoració del 50è aniversari de la constitució. Aquest dia va ser cantat pels tres cors principals de Noruega dirigits per Johan Diederik Behrens, amb al voltant de 200 cantants.

## Lletra (en noruec)

1. Ja, vi elsker dette landet,
som det stiger frem,
furet, værbitt over vannet,
med de tusen hjem.
Elsker, elsker det og tenker
På vår far og mor
Og den saganatt som senker,
Senker drømme på vår jord.
2. Dette landet Harald berget med sin kjemperad,
dette landet Håkon verget
medens Øyvind kvad;
Olav på det landet malte
korset med sitt blod,
fra dets høye Sverre talte
Roma midt imot.
3. Bønder sine økser brynte
hvor en hær dro frem,
Tordenskiold langs kysten lynte, så det lystes hjem.
Kvinner selv stod opp og strede som de vare menn;
andre kunne bare grede, men de kom igjen! 4. Visstnok var vi ikke mange, men vi strakk dog til,
da vi prøvdes noen gange,
og det stod på spill;
ti vi heller landet brente enn det kom til fall;
husker bare hva som hendte
ned på Fredrikshald!
5. Hårde tider har vi døyet, ble til sist forstøtt;
men i verste nød blåøyet
frihet ble oss født.
Det gav faderkraft å bære
hungersnød og krig,
det gav døden selv sin ære - og det gav forlik. 6. Fienden sitt våpen kastet, opp visiret for,
vi med undren mot ham hastet, ti han var vår bror.
Drevne frem på stand av skammen gikk vi søderpå;
nu vi står tre brødre sammen, og skal sådan stå!
7. Norske mann i hus og hytte,
takk din store Gud!
Landet ville han beskytte,
skjønt det mørkt så ut.
Alt hva fedrene har kjempet,
mødrene har grett,
har den Herre stille lempet
så vi vant vår rett.
8. Ja, vi elsker dette landet,
som det stiger frem,
furet, værbitt over vannet,
med de tusen hjem.
Og som fedres kamp har hevet
det av nød og seir,
også vi, når det blir krevet,
for dets fred slår leir.

## Vegeu també

* Llista d'himnes

## Referències

* ↑ Kydland, Anne Jorunn «Ja, vi elsker dette landet» (en noruec). Store norske leksikon, 23-08-2023.
* ↑ «Ja, vi elsker dette landet». Den norske Studentersangforening. Arxivat de l'original el 2012-02-04. [Consulta: 6 desembre 2013].

## Enllaços externs

* National Anthem of Norway Subtítols. YouTube
# Isaac Herzog

Isaac Herzog (Tel-Aviv, 22 de setembre de 1960) és un polític i advocat israelià, elegit president d'Israel el 2 de juny de 2021.
És membre de la Kenésset, president del Partit Laborista Israelià i cap de l'oposició d'Israel. Va ser ministre de turisme i de serveis socials durant els governs d'Ehud Barak i de Benjamin Netanyahu. És fill de Chaim Herzog, que va ser President d'Israel.
El 2 de juny de 2021 fou elegit onzè president de l'Estat d'israel, en aconseguir 87 vots de la Kenésset, per davant de Miriam Peretz que n'aconseguí 27.

## Referències

* 1 2 Hoffman, Gil. «Isaac Herzog elected 11th President of the State of Israel by wide margin» (en anglès). The Jerusalem Post, 02-06-2021.
* ↑ «Herzog, Peretz in; Glick, Bar-Zohar out of race for president» (en anglès americà). [Consulta: 1r juliol 2021].
# Jateorhiza

Jateorhiza és un gènere de planta de la família de les menispermàcies.

## Taxonomia

The Plant List reconeix dues espècies acceptades:
* Jateorhiza macrantha (Hook.f.) Exell & Mendonça
* Jateorhiza palmata (Lam.) Miers

## Referències

* ↑ «Genus: Jateorhiza Miers» (en anglès). Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture, 07-09-1994. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 19 d’agost 2015].
* ↑ «Jateorhiza» (en anglès). The Plant List.
# Jaume Alberdi i Cornet

Jaume Alberdi i Cornet (Orleans, França, 1932 - San Pedro Sula, Hondures, 6 de gener del 2001) va ésser un actor i dramaturg català nicaragüenc. Era net del poeta i dramaturg català Florenci Cornet. Va passar part de la seva infantesa a Barcelona, però als 18 anys va marxar a Nicaragua. Va començar en el teatre en els anys 50, treballant amb algunes de les figures més destacades del teatre de Nicaragua, com Pilar Aguirre, una de les actrius més populars d'aquest país. L'any 1958 va escriure, va dirigir i va produir la seva primer pel·lícula titulada "Pasiones sangrientas", protagonitzada per Kaj West i Gilbert Iglesias. Durant molts d'anys va ésser guionista de TV-Canal 6 de Nicaragua. L'any 1963 va rebre el premi "Güegüense de oro" al millor director. El 1956 va fundar la revista "Cine-Información", que va dirigir fins al 1964. L'any 1977 va formar a Managua el "Teatro Profesional"; posteriorment va fundar el "Teatro de Cámara de Managua". La seva foto es troba en el "Hall of Fame" del teatre de Nicaragua. L'any 1971 va dirigir al Teatre Victòria (Barcelona) la revista musical "Chicho Gordillo Show".

## Obres

Va estrenar les següents obres de teatre: "La vecina" (1961); "El noviazgo" (1982); "El premio" (1984); "La visita" (1985) i "Ciclo" (1985).
L'any 1963 va escriure la novel·la "El hombre y su distancia". L'any 1987 va publicar "Curso Intensivo de Teatro con siete obras", llibre de caràcter didàctic molt utilitzat en el món del teatre de Nicaragua. En català va escriure "Cristòfor Colom, el corsari: la veritable història de l'Almirall Major de la Mar Oceànica".

## Referències

* ↑ «El Nuevo Diario, Managua, 13-6-2000». Arxivat de l'original el 2008-06-13. [Consulta: 12 desembre 2011].
* ↑ «El Nuevo Diario, Managua, 8-1-2001)». Arxivat de l'original el 2008-06-29. [Consulta: 11 desembre 2011].
* ↑ Cristòfor Colom, el corsari: la veritable història de l'Almirall Major de la Mar Oceànica (Pagès Editors SL)
# Janice Gould

Janice Gould (San Diego, Califòrnia, 1949) ésa una escriptora nord-americana d'ètnia maidu konkow. És graduada en anglès a Berkeley, treballa de professora de literatura nativa americana i és militant lesbiana. Ha escrit Beneath my heart (1990) i Earthquake weather (1996).

## Enllaços externs

* (anglès) Biografia
# Jaume Roca i Oliva

Jaume Roca i Oliva (Barcelona, 5 de juny de 1887 - Barcelona, 1 d'abril de 1977) fou un empresari i fotògraf aficionat català.

## Biografia

Jaume Roca va néixer al carrer Argenters de Barcelona, fill de Miquel Roca i Viladrich, natural de Peramola, i de Carme Oliva i Vray (1860-1929). De família acomodada, va continuar el negoci del seu pare de compravenda de gra i cereals, empresa que li va permetre practicar les seves múltiples aficions, entre elles la fotografia i el cinema. Testimoni de la burgesia benestant de l'època, va reflectir en les seves imatges els canvis d'una època i l'incipient turisme de començaments del segle xx.
Membre de l'Agrupació Fotogràfica de Catalunya, on va fer amistat amb altres fotògrafs. Apareix a partir de 1933 als anuaris de dita entitat on es mencionen reconeixements en categories de bromurs i pigmentaris.
Part de la seva producció de pel·lícules es conserva a l'Arxiu de la Filmoteca de Catalunya, mentre que el fons amb l'obra fotogràfica, format per 3.543 imatges preses entre 1900 i 1932, és conservat des de 2008 a l'Arxiu Històric Fotogràfic de l'Institut d'Estudis Fotogràfics de Catalunya.
Es va casar amb la mestra Mercè Cristany i Català (1892-1976); van tenir dues filles: Carme i Mercè.

## Referències

* ↑ «Necrológicas» (en castellà). La Vanguardia Española, 02-04-1977. [Consulta: 4 desembre 2012].
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1888, número de registre 2893.
* ↑ «L'Exposició Universal de Barcelona de 1929, vista per Jaume Roca». Institut d'Estudis Fotogràfics de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2012].
* ↑ «La cita entre fotografía y turismo» (en castellà). El País, ed. Catalunya, 02-09-2012. [Consulta: 4 desembre 2012].
* ↑ «IX Concurs anyal de l'Agrupació Fotogràfica de Catalunya en el X any d'ésser fundada». La Veu de Catalunya, 15-01-1933. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 4 desembre 2012].
* ↑ «Col·lecció Fons Jaume Roca». Institut d'Estudis Fotogràfics de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2012].
* ↑ Segons la Gaceta Municipal de Barcelona, va néixer el 7 d'abril de 1892 i va entrar al servei de l'ajuntament com a mestra l'any 1918, en l'Escola de Deficients. Va morir el 2015324 novembre de 1976 a Barcelona.
# Jane Eyre (pel·lícula de 1996)

Jane Eyre és una pel·lícula franco-italo- estatunidenca-britànica de Franco Zeffirelli dirigida l'any 1996, inspirada en la novel·la de Charlotte Brontë El paper principal va ser interpretat per Charlotte Gainsbourg. Ha estat doblada al català.
Aquest film va rebre el premi David di Donatello al millor vestuari el 1996.

## Argument

Jane Eyre és una nena òrfena, rebutjada per la seva tia, que la maltractava, i es troba en un pensionat d'Anglaterra, on a l'època les condicions de vida són terribles.
Hi passarà 10 anys de la seva vida, abans d'esdevenir la preceptora d'Adele, la protegida de M. Rochester, home misteriós, que atraurà Jane… Mentre tot va bé, un terrible secret sembla pesar sobre el castell.

## Repartiment

* Anna Paquin: Jane Eyre, de nena
* Charlotte Gainsbourg: Jane Eyre, adulta
* Geraldine Chaplin: Miss Scatcherd
* William Hurt: Mr Rochester
* Elle Macpherson: Blanca Ingram
* Joan Plowright: Mrs Fairfax
* Fiona Shaw: Mrs Reed
* Joséphine Estreny: Adele
* Maria Schneider: Bertha
* Samuel West: St. John Rivers

## Crítica

«Intens drama romàntic que adapta amb fidelitat el gòtic novel·lesc de Brönte. Excel·lents actors principals entre els quals destaca Anna Paquin, i una aconseguida reconstrucció d'època per a una biografia realment atractiva.»

## Referències

* ↑ «Jane Eyre». esadir.cat.
* ↑ «Jane Eyre». The New York Times.
* ↑ Morales, Fernando «Jane Eyre». El País.