OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alfredo Copello

Alfredo Copello (Buenos Aires, 15 de març de 1903 - Buenos Aires, valor desconegut) va ser un boxejador argentí guanyador de la medalla d'argent als Jocs Olímpics d'estiu de 1924 en la categoria de pes lleuger (61 kg). Va ser derrotat a la final per Hans Jacob Nielsen, de Dinamarca.

## Referències

* ↑ Alfredo Copello, Mundo Andino (castellà)

## Enllaços externs

* Un repaso de la historia Arxivat 2008-08-29 a Wayback Machine., revista El Gráfico, 2008 (castellà)
* Les Medalles Argentines als Jocs Olímpics (per joc) Arxivat 2008-09-12 a Wayback Machine., Secretaria d'Esport de la Nació Argentina (castellà)
# Baix Priorat

S'anomena Baix Priorat a la part més meridional del Priorat, amb l'excepció del municipi de Capçanes. Constitueix un dels catàlegs de paisatge del Camp de Tarragona de l'Observatori del Paisatge de Catalunya, i comprèn els municipis de Falset, Marçà, el Masroig, els Guiamets, Pradell de la Teixeta i la Torre de Fontaubella.
El seu relleu és poc accidentat, amb l'excepció de serres de baixa altitud, en contrast amb les elevacions del seu voltant. Això comporta que no s'hi trobin cursos d'aigua importants, excepte el Siurana a ponent. El paisatge, eminentment agrícola, destaca per la presència de vinya, olivera, avellaner i ametller. Quant a la vegetació silvestre, als barrancs i a les parts més altes s'hi troba el pi blanc i l'alzina.

## Referències

* 1 2 3 «Generalitat de Catalunya. DPTOP. Catàleg de paisatge del Camp de Tarragona: Baix Priorat». Arxivat de l'original el 2022-01-20. [Consulta: 29 setembre 2019].
# Young Sánchez

Young Sánchez és una pel·lícula espanyola estrenada el 3 de juny de 1964. Fou el segon llargmetratge dirigit per Mario Camus, protagonitzat per Julián Mateos. Està basat en el món de la boxa, influïda per pel·lícules com Més dura serà la caiguda o Champion, amb un retrat d'ambient convincent però amb un to narratiu no gaire encertat. El guió pren com a base una narració d'Ignacio Aldecoa.

## Sinopsi

Paco Sánchez és un jove treballador mecànic de l'Hospitalet de Llobregat que treballa a una fàbrica. Alhora entrena com a boxejador amb el veterà púgil Paulino i el seu amic Conca. Després d'alguns triomfs com a amateur, intenta passar al boxa professional de la mà del promotor corrupte Rafael Carrasco.

## Repartiment

* Julián Mateos - Paco Sánchez
* Ermanno Bonetti - Paulino
* Carlos Otero - Conca
* Sergio Doré - Rafael Carrasco

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1963 | Millor actor | Julián Mateos | Guanyadora |

### Fotogramas de Plata al millor intèrpret de cinema espanyol (1964)

    Julián Mateos

## Referències

* ↑ Young Sánchez a fotogramas.es
* ↑ Young Sánchez y otros cuentos, El País, 3 d'abril de 2005
* ↑ Young Sánchez, Barcelona Film Commission
* ↑ Sánchez Noriega, José Luis; Gubern, Román. Historia del cine: teoría y géneros cinematográficos, fotografı́a y televisión. Nueva edición. Madrid: Alianza, 2006. ISBN 978-84-206-7691-3.
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1963». CEC. Arxivat de l'original el 2019-03-27. [Consulta: 8 gener 2016].
# Valdemorillo de la Sierra

Valdemorillo de la Sierra és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 107 | 108 | 86 | 81 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Amadeo Ortega

Amadeo Ortega (? - 17 d'octubre de 1983) fou un futbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1930.

## Referències

* ↑ 1930 FIFA World Cup Uruguay Arxivat 2011-11-10 a Wayback Machine.
* ↑ Amadeo Ortega Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Ciril Miernau i Domènech

Ciril Miernau i Domènech (Viladecans, 16 d'abril de 1924 - Barcelona, 12 de juliol de 2015) fou un futbolista català de les dècades de 1940 i 1950.
Començà la seva carrera a la UA Horta, essent fitxat pel RCD Espanyol el 1947, amb qui debutà a primera divisió. La seva carrera continuà dues temporades al Girona FC i tres al CE Sabadell, totes cinc a segona divisió. La temporada 1953-54 retornà a primera divisió de la mà del CA Osasuna. Els darrers anys de la seva carrera els visqué al CE Manresa, CD Fabra i Coats i CF Gavà.

## Referències

* 1 2 «El Osasuna solo salía a defenderse». Mundo Deportivo, 09-08-1954. [Consulta: 9 gener 2017].
* 1 2 3 4 «Fitxa a CF Gavà». CF Gavà. Arxivat de l'original el 2017-04-17. [Consulta: 9 gener 2017].
* 1 2 3 «Fitxa a BDFutbol». BDFutbol. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Castellón 2 Sabadell 1». Mundo Deportivo, 08-06-1955. [Consulta: 9 gener 2017].

## Enllaços externs

* Ciril Miernau i Domènech a BDFutbol
# Baix Segre

El Baix Segre és una comarca natural situada al sud-oest del Segrià. En termes geogràfics, el seu territori començaria en el terme municipal d'Alcarràs i seguiria el curs final del riu Segre fins als termes municipals de la Granja d'Escarp i Massalcoreig, a la confluència amb el Riu Cinca.
Els municipis pertanyents en aquesta subcomarca són Aitona, Alcarràs, la Granja d'Escarp, Massalcoreig, Seròs, Soses i Torres de Segre.
Al juliol de 2020 la subcomarca del Baix Segre ha patit un confinament, on també s'hi han inclòs la ciutat de Lleida i les entitats descentralitzades de Sucs i de Raimat, pertanyents aquestes darreres al municipi de Lleida i a la subcomarca del Pla de Llitera.

## Arxiprestat del Baix Segre

Un dels arxiprestats del bisbat de Lleida és l'Arxiprestat del Baix Segre, que malgrat aquest nom, no només inclou els municipis de la comarca natural del Baix Segre, sinó que també hi pertanyen municipis segrianencs de les subcomarques de les Garrigues Històriques o Segrià Sec, del Pla de Lleida, i del Pla de Llitera, amb les següents parròquies:
* Aitona (Sant Antolí, màrtir)
* Albatàrrec (Transfiguració del Senyor)
* Alcanó (Sant Pere, apòstol)
* Alcarràs (Assumpció de la Mare de Déu)
* Alfés (Sant Pere, apòstol)
* Almacelles (Mare de Déu de la Mercè)
* Gimenells (Mare de Déu del Roser)
* Granja d'Escarp, La (Sant Jaume, apòstol)
* Massalcoreig (Sant Bartomeu, apòstol)
* Montoliu de Lleida (Nativitat de la Mare de Déu)
* Pla de la Font, (Església de Sant Josep Obrer)
* Raimat (Sagrat Cor)
* Seròs (Nativitat de la Mare de Déu)
* Soses (Sant Llorenç, màrtir)
* Sucs (Assumpció de la Mare de Déu)
* Sudanell (Sant Pere, apòstol)
* Sunyer (Nativitat de la Mare de Déu)
* Torres de Segre (Assumpció de la Mare de Déu)

## Referències

* ↑ Sàez, Anna. «Un mar de flors». Lectura. Suplement dominical de Segre. Segre, 27-03-2017. Arxivat de l'original el 17 de juliol 2020. [Consulta: 14 juliol 2020].
* ↑ Casals, Quintí «El Baix Segre: una proposta de turisme de proximitat». Arts. Revista del Cercle de Belles Arts de Lleida, 40, 2015, pàg. 49-53 [Consulta: 14 juliol 2020].
* ↑ «El govern confina Lleida i els municipis del Baix Segre per frenar la Covid». 3/24, 12-07-2020 [Consulta: 14 juliol 2020].
* ↑ ««Baix Segre»». Bisbat de Lleida. Arxivat de l'original el 16 de juliol 2020. [Consulta: 14 juliol 2020].
# Zaida

«Zaida» té aquests significats:
* Zaida (muller d'Alfons VI) (1063-1107), princesa musulmana de l'Àndalus, nora d'al-Mútamid i concubina d'Alfons VI de Castella, amb qui va tenir l'infant Sancho Alfónsez
* Zaida (Marroc), comuna rural de la província de Midelt, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc
* Zaida (català) o Zaide (alemany), singspiel inconclús en dos actes compost per Wolfgang Amadeus Mozart i basat en el llibret de Johann Andreas Schachtner
* La Zaida, municipi a la comarca de la Ribera Baixa de l'Ebre (província de Saragossa, l'Aragó)
* Llacuna de la Zaida, a la comarca del Camp de Daroca (província de Saragossa, l'Aragó)
# Valdemārpils

Valdemārpils (en alemany: Saßmacken) nomenat Sasmaka fin el 1926, és un poble del municipi Municipi de Talsi, del qual n'és el centre administratiu, al nord de Letònia.

## Història

La ciutat es nomena Valdemārpils per Krišjānis Valdemārs, nascut a la propera parròquia de Valdgale (aleshores part de la parròquia d'Arlava), qui va ser un dels líders del primer Despertar nacional letó. Es va celebrar a la ciutat amb un monument commemoratiu.

## Vegeu també

* Localitats de Letònia
* Casa Senyorial de Sasmaka
# Ain Chair

Ain Chair (en amazic ⵄⵉⵏ ⵛⵄⵉⵔ; en àrab عين الشعير, ʿAyn ax-Xaʿīr) és una comuna rural de la província de Figuig de la regió Oriental del Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 1.554 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Ciril VI de Constantinoble

Ciril VI de Constantinoble (en grec Κύριλλος Στ') va ser patriarca de Constantinoble des de l'any 1813 al 1818.
Va néixer a Adrianòpolis. Era un bon estudiant i el metropolità d'aquella ciutat, que després seria el patriarca Cal·línic IV el va posar sota la seva protecció i el va ordenar diaca l'any 1791 i el va fer el seu secretari personal. Quan Cal·línic va ser nomenat patriarca el va nomenar ardiaca de l'Església Ortodoxa de Constantinoble. Més tard va ser metropolità d'Iconi on hi va ser set anys i va fundar diverses escoles, i l'any 1810 va ser metropolità d'Adrianòpolis. L'any 1813, quan va dimitir Jeremies IV va ser elegit patriarca.
Durant el seu patriarcat va seguir amb les campanyes d'educació que ja havia iniciat. Va crear escoles, va becar alumnes, va organitzar una escola de música i va publicar molts llibres, la majoria sobre temes de religió. Sembla que va simpatitzar amb societats clandestines que treballaven per la independència de Grècia, i el sultà Mahmut II el va destituir l'any 1818.
Després de la renúncia, Ciril es va retirar a Adrianòpolis. Quan va esclatar la Guerra de la Independència Grega, se'l va incloure en el decret del sultà que ordenava l'execució de trenta sacerdots d'Edirne. El van executar penjant-lo a les portes principals de la metròpoli i el seu cos va estar exposat durant tres dies. Al primer intent del penjament es va trencar la corda, però els otomans no van suspendre l'execució i van considerar el fet com una superstició. Al cap d'uns dies van llençar el seu cos al riu Maritsa. Un camperol va trobar les seves restes i les va enterrar. L'Església Ortodoxa el considera sant i celebra la seva festivitat el 18 d'abril.

## Referències

* ↑ «Κύριλλος Στ´» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 19 agost 2023].
# Vicenç de Lerins

Vicenç de Lerins —Vicentius Lirinensis— (nord de la Gàl·lia, segle v - illa de Lerins, c. 450), anomenat així pel Monestir de Lerins on era prevere, fou un eclesiàstic i monjo, autor eclesiàstic franc. És venerat com a sant per les esglésies catòlica i ortodoxa (24 de maig). De la seva vida no se sap gaire; la principal font és De viris illustribus de Gennadi de Marsella. Era germà de sant Llop de Troyes i fill d'Eparqui, noble franc de Toul. Va ingressar com a monjo al monestir de Sant Honorat de l'illa de Lerins. Va morir entre el 435 i el 450.

## Obra

La seva fama deriva d'un tractat contra les heretgies, compost tres anys després del Concili d'Efes del 434 i que porta per títol Commonitorium pro Catholicae fidei antiquitate et universitate adversus profanas omnium Haereticorum novitates, que segons Gennadi de Marsella es va dir inicialment Peregrini adversus Haereticos (Contra els heretges, de Pelegrí), ja que l'autor va signar-lo amb el pseudònim Peregrinus.
Havia adoptat postures semipelagianistes i s'oposava a la doctrina d'Agustí d'Hipona, segons allò que tots els homes han cregut en algun moment ha d'ésser veritable. També mostra punts de contacte amb Joan Cassià o Faust de Riés, llavors abat de Lerins.
Les Obiectiones Vincentianae s'han perdut i només se'n coneixen els fragments refutats per Pròsper.

## Referències

* ↑ Ogliari, Donato. Gratia Et Certamen (en anglès). Peeters Publishers, 2003, p. 431. ISBN 9042913517.

## Enllaços externs

* http://www.patristique.org/Vincent-de-Lerins-Commonitorium
* http://nominis.cef.fr/contenus/saint/1212/Saint-Vincent-de-Lerins.html
* http://www.newadvent.org/cathen/15439b.htm
# Cireres (Durancamps)

Cireres és una pintura a l'oli sobre tela de Rafael Durancamps i Folguera dipositada a la Fundació Durancamps-Casas (Barcelona), la qual fou pintada l'any 1937.

## Context històric i artístic

Nascut l'any 1891 en un Sabadell en ple desenvolupament industrial -un ambient poc adient per a les arts-, hagué de lluitar contra la voluntat dels seus pares per a dedicar-se a la pintura, però comptà amb l'amistat de Joan Vila i Cinca i de Joaquim Mir, que l'aconsellaren en el que va ésser una formació autodidàctica. A Madrid, ciutat on va viure, el va atreure intensament la pintura del Barroc (Francisco de Zurbarán, Diego Velázquez, Juan de Valdés Leal) i, més endavant, el 1927, el desig de conèixer l'obra dels impressionistes el va fer viatjar a París.
Va residir a la capital francesa quinze anys, però tornant a Cadaqués tots els estius. El seu treball tenaç en l'anàlisi de la llum i del color finalment li obrí el camí i el consagrà com a artista admirat i reconegut. La Segona Guerra Mundial, però, va interrompre la carrera ascendent de Durancamps i el va obligar a tornar a Barcelona l'any 1941. La seua perseverança en l'esforç per atrapar l'essència de la natura, el va portar a una execució minuciosa de paisatges de Castella pels quals sentia una gran atracció, correbous en pobles castellans i natures mortes que recorden la sòbria bellesa de Zurbarán. La seua casa taller a Barcelona, oberta al públic, amb els seus mobles, llibres i estris de pintura, ajuda a conèixer l'artista i el seu món privat.

## Descripció

Cireres és una de les seues natures mortes característiques per l'obsessiva netedat d'execució, sota la influència de l'esperit de Zurbarán, de Sánchez Cotán i dels mestres del Barroc, com certifiquen la transparència del vidre i aquest mànec del ganivet que sorgeix de la vora de la taula avançant audaçment vers la mirada de l'espectador.

## Referències

* 1 2 3 4 Barral, Xavier i Vicens, Francesc, 2002. 100 Obres de Pintura Catalana. Editorial Pòrtic, Barcelona. ISBN 8473067908. Pàgs. 190-191.
Viccionari
# Annecy

Annecy (savoiàː Èneci) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Savoia i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.

## Geografia

Al nord del llac d'Annecy en la seva desembocadura natural, ocupa una posició estratègica sobre els eixos transversals entre Itàlia, Ginebra i França.
La seva zona geogràfica és un lloc de contacte entre una zona muntanyenca prealpina i una zona de pujols mitjans. És recorreguda pel riu Thiou, a qui el llac aboca les seves aigües.
Al sud, el llac i l'enorme bosc salvatge del massís del Semnoz, a l'oest, els pujols de mitjana altura, al nord una gran plana, avui urbanitzada, a l'est el municipi d'Annecy-le-Vieux, contrafort de la muntanya del Veyrier i de l'altiplà de les Glières.
El centre de la ciutat està situat a una altitud de 448 m.

## Història

L'1 de gener de 2017, el municipi d'Annecy va absorbir els d'Annecy-le-Vieux, Cran-Gevrier, Meythet, Pringy i Seynod.

## Política i administració

La ciutat està governada per un consell municipal composta per 45 membres elegits cada sis anys. El batlle de la ciutat d'ençà el 2020 és François Astorg (Els Verds).

## Patrimoni

En destaca el castell dels comtes de Ginebra, del segle xii al xiv.

## Ciutats agermanades

* Blanca (Múrcia), Espanya
* Vicenza, Itàlia
* Liptovský Mikuláš, Eslovàquia

## Referències

* ↑ «Annecy». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Turisme d'Annecy (francès)
* Ajuntament de Annecy (francès)
# Baldomer Balot Vilar

Baldomer Balot Vilar (Calonge, Baix Empordà, 27 de febrer de 1893 - Barcelona, 31 d'agost de 1965) fou mestre d'escola i músic.
Els seus pares eren Andreu Balot Girbau, natural de Peralada i taper de professió, i Enriqueta Vilar Ullastres, natural de Calonge. Entre els mestres, va tenir Lluís Moreno Torres, que el va animar a estudiar la carrera de magisteri. Va fer-la per lliure, alternant-la amb l'ofici de taper i de músic. Tocava en una cobla de Palamós. Podria ser La Lira o la Principal Antiga. Els seus instruments musicals preferits eren la flauta i el piano. Va obtenir el títol de mestre el 1914 i el seu primer destí va ser la Morera de Montsant, a la comarca del Priorat (Tarragona). Cinc anys més tard va ser enviat a Montagut i Oix. En aquest poble va conèixer la seva dona, Maria Marfany Comas. Es van casar a Calonge el 22 de juliol de 1922. Després de sis anys i mig a Montagut, va ser destinat a Sant Llorenç d'Hortons (Barcelona). Posteriorment, l'any 1931, va ser destinat a Caldes de Montbui. Durant la Segona República Espanyola va ser destinat a diversos centres educatius de Barcelona. L'any 1934, l'Ajuntament de Montagut, a iniciativa d'exalumnes seus, va acordar dedicar-li un carrer. Acabada la Guerra Civil espanyola va ser depurat. Però va poder continuar fent la seva tasca educativa al grup escolar Uruguai, a Barcelona, on es va jubilar el 1963. Va morir a la capital catalana dos anys més tard. L'any 1980, exalumnes seus van tornar a retre-li un homenatge a Montagut, col·locant una placa al carrer que porta el seu nom.

## Referències

* ↑ Albert Vilar Massó, Pere Caner, l'homenot de Calonge, Calonge, 2007
* ↑ «El Punt, 4 març 1981». El Punt.
* ↑ «Biografia Lluís Moreno Torres». Arxivat de l'original el 2012-07-04. [Consulta: 22 març 2013].
* ↑ «La Vanguardia, 16 juliol 1914». La Vanguardia, 16-07-1914.
* ↑ «Diario de Gerona 5 agost 1919». Diario de Gerona.
* ↑ «Diario de Gerona 13 setiembre 1919». Diario de Gerona.
* ↑ «La Vanguardia 14 febrer 1926». La Vanguardia.
* ↑ «Diario de Gerona 3 desembre 1925». Diario de Gerona.
* ↑ «El Punt, 5 agost 1981». El Punt.
* ↑ «La Vanguardia 7 febrer 1931». La Vanguardia, 07-02-1931.
* ↑ «Carrer Baldomer Balot».
* ↑ «La Vanguardia 28 juliol 1939». La Vanguardia.
* ↑ «La Vanguardia, esquela». La Vanguardia.
* ↑ «El Punt, 25 setembre 1980». El Punt.
* ↑ «El Punt, 1 octubre 1980». El Punt.
* ↑ «Los Sitios de Gerona, 3 octubre 1980». Los Sitios de Gerona.
# Zaida (Marroc)

Zaida (àrab: زايدة, Zāyda; amazic estàndard marroquí: ⵣⴰⵢⴷⴰ, Zayda) és una comuna rural de la província de Midelt, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 13.891 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
Viccionari
# Uluzina

Uluzina era una fortalesa hitita al sud-est del país, propera a la frontera de Kizzuwatna, destruïda impunement pel rei Idrimi d'Alalakh cap a l'any 1460 aC.
El rei de Mitanni, Paratanna, després de la destrucció del regne de Iamkhad i de la ciutat d'Alep per Hattusilis I, va voler establir la seva sobirania en aquell territoris. Idrimi va signar un tractat amb Paratanna que el va convertir en vassall seu i nominalment en rei d'Alep, i amb el seu permís i recolzament va atacar totes les ciutats hitites que formaven part de la part occidental de l'antic regne de Iamkhad.

## Referències

* ↑ «Templodeapolo.net - Impressão». [Consulta: 9 agost 2018].
* ↑ Bryce, Trevor. El reino de los hititas. Madrid: Cátedra, 2001, p. 153. ISBN 8437619181.
# Ain Chouater

Ain Chouater (en àrab عين الشواطر, ʿAyn ax-Xwāṭr; en amazic ⵄⵉⵏ ⵛⵡⴰⵟⵕ) és una comuna rural de la província de Figuig, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 1.006 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Coll d'Ordrigues

El Coll d'Ordrigues és una collada del terme municipal de Navès, al Solsonès, situada a 1.261 metres d'altitud.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Victor Berdalle de Lapommeraye

Victor Berdalle de Lapommeraye (París, 1825 - 1866) fou un compositor francès.
Al Conservatori de París va estudiar amb Zimmermann. Algunes de les seves composicions lleugeres assoliren molt d'èxit: tal com va succeir per a la polka per a piano Le lac d'Henghien i Le domino rose, obres de les quals es van arribar a imprimir uns 50.000 exemplars. La seva composició més seriosa és la titulada Psaumes de David, que fou molt ben rebuda pels crítics.

## Referències

* 1 2 Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana (en castelà). volum 29, L-Leon.. 1976 (facsímil). Madrid: Espasa-Calpe, 1916, p. 783. ISBN 84-239-4529-4.
# Cireres de la muntanya d'Alacant

Cireres de la muntanya d'Alacant és una Indicació Geogràfica Protegida creada el 19 de juny de 1988 que protegeix i identifica el cultiu de la cirera en diversos municipis del País Valencià pertanyents a les províncies d'Alacant i València.

## Història

La cirera va ser introduïda pels romans en terres valencianes encara que va ser en l'època musulmana quan es van perfeccionar les tècniques de cultiu i aquest va arribar al seu màxim desenvolupament.
Des d'aleshores, el cultiu de la cirera és tradicional al nord d'Alacant i sud de València, el cultiu de la qual és moltes vegades efectuat en xicotetes explotacions familiars.

## Zona geogràfica

La cirera de la muntanya d'Alacant es conrea als següents municipis:
Agres, Alcosser de Planes, Alcoi, Alfafara, Almudaina, Beneixama, Beniarrés, Benillup, Benimarfull, Biar, Castalla, Cocentaina, Confrides, Quatretondeta, Gaianes, Gorga, Ibi, Xixona, l'Orxa, Millena, Monòver, Muro d'Alcoi, Penàguila, el Pinós, Planes, Tollos, la Vall d'Alcalá, la Vall d'Ebo, la Vall de Gallinera, la Vall de Laguar i Villena, a la província d'Alacant, i a Bocairent i Ontinyent, a la província de València.

## Varietats

Les varietats protegides són Burlat, Tilagua, Planera, Nadal i Picota com a varietats principals i Star Hardy Giant, Bing i Van com a polinitzadores.

## Referències

* ↑ Regulación de la Denominación de Origen Cerezas de la montaña de Alicante
* 1 2 3 «IGP Cireres de la Muntanya d'Alacant - Generalitat Valenciana». [Consulta: 1r agost 2020].