OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El crimen de la calle de Bordadores

El crimen de la calle de Bordadores és una pel·lícula espanyola de 1946 escrita i dirigida per Edgar Neville. Inspirada en un succés autèntic: el crim del carrer Fuencarral.

## Argument

Al Madrid de la darreria del segle xix es troba assassinada una dama de bona posició. Les recerques porten a tres sospitosos: la criada de la víctima, el pretendent de la senyora (un tipus tronera i vividor que s'aprofitava econòmicament d'ella) i una bella venedora de loteria que el vividor cortejava.

## Repartiment

* Manuel Luna
* Mary Delgado
* Antonia Plana
* Julia Lajos
* Rafael Calvo
* José Prada
* José Franco
* Julia Pachelo
* Alfonso Cuadrado

## Ambientació

Ambientada per necessitats de producció al carrer de Bordadores, aquesta pel·lícula d'intriga reflecteix el Madrid castís de finals del segle xix, sense que faltin les típiques escenes populars de sarsuela i els balls de la Bombilla, amb referències concretes al xotis Con una falda de percal planchá.
L'actriu Mary Delgado quedà encarregada de cantar l'havanera Soldadito de Chiclana, composta expressament per aquesta pel·lícula pel mestre José Muñoz Molleda.

## Premis

* Segona edició de les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics, Mary Delgado va rebre Millor actriu principal i Antonia Plana la de millor actriu secundària
* Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1946 (6è lloc)

## Referències

* ↑ Garci, José Luis. «El crimen de la calle de Bordadores - 1/4» (en castellà). Cine en blanco y negro. Telemadrid. [Consulta: 15 juny 2023].
* ↑ Con una falda de percal planchá és un número de la sarsuela (o "apropósito cómico-lírico-fantástico inverosímil en un acto") de 1896 Cuadros disolventes, de Manuel Nieto (1855 - 1915), amb llibret de Guillermo Perrín i Miguel de Palacios, i música de Manuel Nieto. Representació en la pel·lícula. Olga Ramos canta Con una falda de percal planchá Interpretació de Lilian de Celis. Sobre la sarsuela Cuadros disolventes.
* ↑ Mary Delgado canta Soldadito de Chiclana en la pel·lícula.
* ↑ Falquina, Ángel. Círculo de Escritores Cinematográficos. 1945-1975. Madrid: Imprenta del MIT, 1975, p. 90. ISBN 84-500-6968-8.
* ↑ Martialay, Félix. El cine español durante el franquismo. El sastre de los libros, 2017, p. 57-58.

## Enllaços externs

* «El crimen de la calle de Bordadores - Chotis (extret)».
# El crimen del Cácaro Gumaro

El crimen del Cácaro Gumaro és una pel·lícula mexicana del 2014 portada a la pantalla per Alameda Films i distribuïda per 20th Century Fox; dirigida per Emilio Portes, produïda per Daniel Birman Ripstein i escrita per Armando Vega Gil i Andrés Bustamante. Es tracta d'una paròdia a diverses pel·lícules mexicanes tant modernes com antigues, tenint cameos de diversos artistes com Carmen Salines, Freddy Ortega, Germán Ortega, Jorge Rivero, Xavier López "Chabelo", José María Torre i Víctor Trujillo amb el seu personatge de Brozo, per esmentar alguns. Al setembre de 2014, va ser llançada als Estats Units amb el nom The Popcorn Chronicles.

## Sinopsi

La història es desenvolupa a Güepez un poblat on l'única sala de cinema que existeix porta per nom “Cine Mújica”. A la mort del seu amo, Don Toribio, el deixa en herència a un dels seus dos fills, Gumaro, que serà el "cácaro", i a Archimboldo li deixa la casa i un camió atrotinat. Això provocarà enfrontaments entre ambdós germans, ja que Gumaro vol salvar les pel·lícules i les joies cinematogràfiques que guardava el seu pare, amb la finalitat d'entretenir el poble, i el seu germà, que vol enriquir-se venent pel·lícules pirates protegit pel president municipal. Això arrossegarà tot el poble al seu enfrontament.

## Repartiment

* Andrés Bustamante - Cuino Meléndez De La Popocha.
* Ana de la Reguera - Claudianita
* Carlos Corona - Mario Fortino Alfonso Gumaro Mújica Moreno
* Alejandro Calva - Germán Genaro Archimboldo Cipriano Mújica Valdés
* Eduardo Manzano - Toribio Mújica.
* Jesús Ochoa - Cochigordo
* Armando Vega Gil - Pare Amargo
* Roberto Romero - Escolà del Pare Amargo
* Ramón Álvarez - Pichardo
* Óscar Iván González - Memito
* Eduardo McGregor - Papá Cuino
* Ernesto Yáñez - El Vagabundo
* Mónica Huarte - Faulina Rubio
* Freddy Ortega - Advocat
* Germán Ortega - Testimoni
* Víctor Trujillo - Brozo
* José María Torre - Jesucrist
* Xavier López "Chabelo" - Ell mateix
* Roberto Tello - Coronel Kabuto

## Nominacions

A la 44a edició de les Diosas de Plata fou nominada als premis a la millor revelació masculina (Andrés Bustamante). i a la LVII edició dels Premis Ariel fou nominada al millor maquillatge, als millors efectes visuals i als millors efectes especials.

## Referències

* ↑ El crimen del Cácaro Gumaro
* ↑ Cácaro, segons la RAE és el nom que li donen a Mèxic als operadors de cinema
* ↑ El Crimen del Cácaro Gumaro a lamarquesinacine.com
* ↑ Revelan nominados de Las Diosas de Plata Arxivat 2015-04-09 a Wayback Machine., Crónica, 8 d'abril de 2015
* ↑ «Güeros lidera las nominaciones al Ariel 2015» (en español). Azteca Noticias, 13-04-2015. Arxivat de l'original el 2016-01-30. [Consulta: 13 abril 2015].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Eleccions municipals de 2023 a Madrid

Les eleccions municipals de 2023 es celebraran a Madrid el diumenge, 28 de maig, d'acord amb el Reial Decret de convocatòria d'eleccions locals a Espanya realitzat el 3 d'abril de 2023 i publicat al Butlletí Oficial de l'Estat el dia 4 d'abril. Es triaran els 57 regidors del ple de l'Ajuntament de Madrid, a través d'un sistema proporcional (fórmula D'Hondt), amb llistes tancades i una barrera electoral del 5%.

## Candidatures

Van ser proclamades 21 candidatures: Partit Popular, Per Un Món Més Just, Més Madrid-Verds Equo, Unió per Leganés, Tercera Edat en Acció, Partit Socialista Obrer Espanyol, Falange Espanyola de les JONS, Partit Feminista d'Espanya, Progrès de Ciutats, Partit Humanista, Vox, Ciutadans-Partit de la Ciutadania, Partit Comunista dels Treballadors d'Espanya, Professionals per Madrid-Recupera Madrid, Partit Cannàbic Llum Verda, Escons en Blanc, Partit Comunista dels Pobles d'Espanya, Podem-Esquerra Unida-Aliança Verda, Partit Animalista Amb el Medi Ambient, Coalició Madrid Capital i Partit Castellà-Terra Comunera.

## Referències

* ↑ Ministerio de la Presidencia, Relaciones con las Cortes y Memoria Democrática: «Real Decreto 207/2023, de 3 de abril, por el que se convocan elecciones locales y a las Asambleas de Ceuta y Melilla para el 28 de mayo de 2023». Boletín Oficial del Estado, 80, 04-04-2023, pàg. 49393-49394. ISSN: 0212-033X.
* ↑ Junta Electoral de Zona de Madrid: «Publicación candidaturas. Fase proclamación». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 103, 02-05-2023, pàg. 307-329. ISSN: 1989-4791.
# Elacatinus atronasus

Elacatinus atronasus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a les Bahames.

## Referències

* ↑ «Elacatinus atronasus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Acero, A.P. 1985. Zoogeographical implications of the distribution of selected families of Caribbean coral reef fishes. Proc. of the Fifth International Coral Reef Congress, Tahití, Vol. 5.
* Böhlke, J. E. & C. R. Robins. 1968. Western Atlantic seven-spined gobies, with descriptions of ten new species and a new genus, and comments on Pacific relatives. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 120: 45-174.
* Bussing, W.A., 1990, New species of gobiid fishes of the genera Lythrypnus, Elacatinus and Chriolepis from the eastern tropical Pacific., Revista de Biología Tropical, 38(1):99-118.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Els gira-sols (pel·lícula)

Els gira-sols (títol original en italià: I girasoli) és una pel·lícula franco-italiana dirigida per Vittorio De Sica, estrenada el 1970. Ha estat doblada al català.

## Argument

Giovanna està buscant notícies del seu marit Antoni, donat per desaparegut a la Unió Soviètica durant la retirada de 1943, però l'Exèrcit Italià i el Departament de Defensa no té notícies exactes i ella, que no accepta que el seu marit pugui estar mort, decideix anar a Moscou, amb la finalitat de buscar-lo personalment.
A partir d'aquest moment comença una llarg flashback que segueix els rastres i els esdeveniments dels dos: la seva història comença a Nàpols, la ciutat on va néixer i viu Giovanna, amb els seus coneixements i el seu "compromís", que va tenir lloc uns dies abans de la sortida d'Antonio cap a la Campanya a l'Àfrica del Nord; Giovanna sembla molt enamorada, i suggereix que es casin, amb la finalitat d'obtenir una llicència de 12 dies, amb l'esperança que en el interí la guerra acabi o sigui destinat a Itàlia. Antoni, solter, sembla escèptic però després accepta i, després de la cerimònia, els dos marxen a la lluna de mel, que passen a casa seva a la província de Llombardia, on, a prop de l'expiració de la llicència, ideen un pla per fer passar Antonio per boig.

## Repartiment

* Sophia Loren: Giovanna
* Marcello Mastroianni: Antonio
* Lioudmila Savelieva: Macha
* Galina Andreyeva: Valentina, oficial soviètic
* Anna Carena: La mare d'Antonio
* Germano Longo: Ettore
* Nadya Serednichenko: Dona dels camps de girasol
* Glauco Onorato: Soldat
* Silvano Tranquilli: Treballador italià a Rússia
* Marisa Traversi: Prostituta
* Gunars Cilinskis: Oficial de Ministeri rus
* Carlo Ponti, Jr.: el bebè de Giovanna
* Pippo Starnazza: Oficial italiana
* Dino Peretti
* Giorgio Basso

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1971: Oscar a la millor banda sonora per Henry Mancini

## Referències

* ↑ esadir.cat. Els gira-sols. esadir.cat.
* ↑ «I girasoli». The New York Times.
# Els tres dracs

Els tres dracs (títol original: Fei lung maang jeung) és una pel·lícula d'acció de Hong Kong co-dirigida per Sammo Hung. Els tres actors Jackie Chan, Sammo Hung i Yuen Biao destaquen tant per separat com en conjunt i en aquesta pel·lícula es llueixen en equip; l'experiment ja havia funcionat en "Els pirates del mar de la Xina". Ha estat doblada al català

## Argument

Johnie, un advocat, accedeix a defensar a una companyia química a qui la propietària d'una piscifactoria ha acusat de contaminar el subministrament d'aigua. Al mateix temps, l'advocat intenta adquirir la piscifactoria, però fracassa i li demana a un dels seus amics que tracti de comprar-la. Aquest s'enamora, no obstant això, de la propietària. D'altra banda, Johnie descobreix que la planta química és la tapadora d'una organització de narcotraficants.

## Repartiment

* Jackie Chan: Johnny Lung
* Sammo Hung: Luke Wong Fei-hung
* Yuen Biao: Timothy Tung Tak-Biao
* Pauline Yeung: Nancy Lee
* Yuen Wah: Hua Hsien-Wu
* Benny Urquidez: Braç dret de Hua
* Chang Ling: l'ajudant de Jackie
* Peter Chan: bandit ("no surt als credits")
* Chen Jing: comprador d'Armes
* Roy Chiao: Jutge Lo Chun-Wai
* Billy Chow: bandit

## Notes

* ↑ esadir.cat. Els tres dracs. esadir.cat.
* ↑ «Fei lung maang jeung». IMDb.

## Enllaços externs

* http://www.hkcinemagic.com/en/movie.asp?id=172 Arxivat 2016-10-17 a Wayback Machine.
# Els tres micos savis

Els tres micos (en japonès: 三猿 sanzaru, o bé 三匹の猿 sanbiki no saru, literalment "tres micos"), també coneguts com els els tres micos savis, els tres micos místics o els micos de la saviesa, són tres macacos japonesos representats en una escultura de fusta de Hidari Jingorō (1594-1634), situada sobre els estables sagrats del santuari sintoista de Toshogu (1636), construït en honor de Tokugawa Ieyasu, a la ciutat de Nikko (Japó).

## Origen

Els noms japonesos dels tres micos —Mizaru, Kikazaru, Iwazaru— signifiquen «no veure, no sentir, no dir», sense especificar el que els micos no veuen, senten o diuen. Tradicionalment s'ha entès com «No veure el Mal, no escoltar el Mal i no dir el Mal»; la dita va tenir el seu origen en la traducció del codi moral xinès del santai, la filosofia que promulgava l'ús dels tres sentits en l'observació propera del món observable. Posteriorment aquest codi moral es va vincular amb els tres micos; aquesta associació s'atribueix a Denkyō Daishi (conegut també com a Saichō) (767-822), fundador de la Tendaishū, la branca japonesa de l'Escola Budista del Tiantai durant el període Heian (794-1185). Aquesta associació prové de l'homonímia que es dona entre zaru (un cas negatiu en japonès), que apareix tres vegades en el codi moral, i la paraula japonesa per a mico, saru, que es converteix en zaru quan es combina amb certes paraules. El motiu dels tres micos es va tornar molt popular entre el poble japonès durant el període Kamakura (1185-1392).

## Significat

El significat del tema dels tres micos és complex i divers; així com per a l'elit intel·lectual es trobaven relacionats amb l'esmentat codi filosòfic i moral santai, entre el poble el sentit era «rendir-se» al sistema, un codi de conducta que recomanava la prudència de no veure ni sentir la injustícia, ni expressar la pròpia insatisfacció, sentit que perdura en l'actualitat. Una altra interpretació assenyala que en origen els micos eren espies enviats pels déus per assabentar-se de les males accions dels homes; la representació dels micos cec, sord i mut va haver de sorgir com a mitjà de defensa màgic contra aquest espionatge. També s'ha assenyalat que els tres micos podrien ser una representació de les tres cares de l'antiga deïtat japonesa Vadjra.

## Caràcters Unicode

L'estàndard internacional de codificació de caràcters Unicode ha creat representacions emoji dels tres micos:
* Mizaru: U+1F648 🙈 see-no-evil monkey
* Kikazaru: U+1F649 🙉 hear-no-evil monkey
* Iwazaru: U+1F64A 🙊 speak-no-evil monkey

## Referències

* ↑ Young, John. Learn Japanese: new college text. University of Hawaii Press, 1983.
* 1 2 Ohnuki-Tierney, Emiko. The monkey as mirror: symbolic transformations in Japanese history and ritual. Princeton University Press, 1989, p. 68-69.
* ↑ Biedermann, Hans. Diccionario de símbolos. Editorial Paidós, 1993.
* ↑ Drew, A. J. A Wiccan Bible: Exploring the Mysteries of the Craft from Birth to Summerland. Career Press, 2003.
* ↑ Unicode 6.0.0 characters in Emoticons block: SEE-NO-EVIL MONKEY ‹🙈›, HEAR-NO-EVIL MONKEY ‹🙉› and SPEAK-NO-EVIL MONKEY ‹🙊›. Supported by Symbola Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine. font.
# Bollullos Par del Condado

Bollullos Par del Condado és un municipi de la província de Huelva, a la comunitat autònoma d'Andalusia. El municipi és entre el Parc Nacional de Doñana i la sierra de Aracena (a 26 minuts de camí de Valverde del Camino, a 36 km). També està a mig camí entre Huelva i Sevilla, i a una escassa mitja hora de les platges de la Costa de la Luz. La seva economia és principalment de tipus agrícola (vinya, préssec i maduixa), encara que també cal ressenyar la importància de la indústria vitivinícola i l'auge cada vegada major del sector serveis; aquí destaquen la reparació de vehicles de motor, articles personals i d'ús domèstic, la construcció, la indústria de l'alimentació, begudes i tabac, l'hostaleria i la indústria de la fusta i del suro.
# Bragasellus afonsoae

Bragasellus afonsoae és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: Espanya.

## Referències

* ↑ Henry, J.-P. & G. Magniez, 1968. Sur la systématique et la biogéographie des Asellides. Comptes Rendus Hebdomadaires des Séances de l'Académie des Sciences, París, Série D 267: 87-89. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-09. [Consulta: 2 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Henry, J.P. & Magniez, G., 1988. Isopodes aselloides wstygobies d'Espagne recoltes par J. Notenboom et I. Meijers II - le genre Bragasellus et description de sept nouvelles especes. Stygologia 4 (4): 332-362.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2013-12-20 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna ibérica (castellà)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Christer Laurén

Christer Laurén (Hèlsinki, 3 de juliol de 1942 - 19 de setembre de 2022) fou un lingüista i professor universitari finlandès.
Graduat en llengües a la Universitat Åbo Akademi el 1961 i doctorat en filosofia el 1972, és professor emèrit del Departament de Llengües Escandinaves de la Universitat de Vaasa, de la Facultat d'Humanitats de la qual ha estat degà, en diversos períodes a partir del 1971, i vicerector entre el 1990 i 1994. Ha centrat els seus estudis en l'aprenentatge de segones llengües, en particular els sistemes basats en la immersió lingüística, que el portà a conèixer a fons el programa aplicat a Catalunya i a col·laborar amb l'administració catalana. Ha estat impulsor de l'Institut Europeu de Programes d'Immersió el 1991. La seva recerca se centra també en el camp de la terminologia, interès que el 1991 el convertí en un dels fundadors de l'Institut Internacional per a la Recerca Terminològica, amb seu a Viena. Ha fet també aportacions en icònica i en llenguatge especialitzat, i també en l'estudi dels conflictes entre les llengües nacionals i l'anglès com a llengües de les arts i les ciències.
Christer Laurén és membre d'importants societats de recerca, com la Royal Skittean Research Society de Suècia o la Royal Norwegian Research Society. Des del 2014 és membre corresponent de l'Institut d'Estudis Catalans. L'any 2018 rebé el Premi Internacional Ramon Llull de catalanística i diversitat lingüística.

## Publicacions

* Special Language. From Humans Thinking to Thinking Machines (1989)
* From Office to School. Special Language and Internationalisation (1989)
* Canadian French and Finland Swedish. Minority Languages with Outside Standards, Regionalisms, and Adstrata (1983)
* Immersion Programs in Catalonia and Finland. A Comparative Analysis, amb Josep Maria Artigal (1992)
* Immersione linguistica per una futura Europa (1996)
* El programa d'immersió. Una via cap al multilingüisme. L'experiència catalana (1995)

## Referències

* 1 2 3 4 «Christer Laurén». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «Christer Laurén, membre corresponent de l'IEC, guardonat amb el 28è Premi Internacional Ramon Llull de Catalanística i a la Diversitat Lingüística». Institut d'Estudis Catalans, 01-07-2018. [Consulta: 24 juny 2019].
* ↑ «El professor Christer Laurén rebrà el 28è Premi Internacional Ramon Llull de Catalanística i a la Diversitat Lingüística». Institut Ramon Llull, 29-06-2018. [Consulta: 24 juny 2019].
* ↑ «Maria Delgado, Artur Guerra y Christer Laurén, Premis Internacionals Ramon Llull». La Vanguardia, 23-11-2018 [Consulta: 24 juny 2019].
# Alburnus arborella

Alburnus arborella és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Europa.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. i P.G. Bianco, 2005. On the valid name of the alborella, Alburnus arborella (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 16(2):179-182.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Atili (llibert)

Atili (en llatí Atilius) va ser un llibert romà que va construir un amfiteatre a Fidenes l'any 27, durant el regnat de Tiberi. A conseqüència de que es va construir d'una manera descuidada i poc sòlida, l'amfiteatre es va ensorrar i van morir unes vint mil persones segons Suetoni i, segons Tàcit, les víctimes van ser més de cinquanta mil contant els ferits. Atili va ser desterrat com a càstig.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 405.