OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Híerax d'Esparta

Híerax (en grec antic: Ἱέραξ) va ser un almirall espartà durant la Guerra de Corint.
L'any 389 aC Esparta el va enviar a Egina per fer-se càrrec de la flota espartana. Els espartans sota el comandament de Telèuties, un temps abans havien expulsat la flota atenenca que bloquejava l'illa. Poc després de prendre el comandament, va deixar al seu vice-almirall Gorgopes, amb dotze trirrems com a governador d'Egina. Molt poc després, Antàlcides va ser enviat per a substituir Híerax en el càrrec d'almirall.

## Referències

* ↑ Xenofont. Hel·lèniques, V, 1,5
* ↑ Xenofont. Hel·lèniques, V, 1,9
# Híerax de Leontòpolis

Híerax (en grec antic: Ἱέραξ) va ser un mestre cristià grec del segle iii o començament del segle iv, acusat d'heretgia per Epifani I de Constantinoble i Agustí. Foci i Pere de Sicília el consideren maniqueu.
Epifani, en un escrit aproximadament de l'any 375, ja parla d'ell com una persona morta feia temps. Segons Epifani i Joan de Damasc era nadiu de Leontòpolis d'Egipte i va ser notable pels seus coneixements, apresos dels egipcis i dels grecs, en medicina, astronomia i màgia. Coneixia amb profunditat el Vell i el Nou Testament, dels que en va escriure comentaris. L'exemple de la seva vida ascètica i la seva capacitat de persuasió va fer que els seus punts de vista s'escampessin ràpidament entre els ascetes egipcis. Hauria viscut uns 90 anys i hauria deixat diversos escrits.
Negava la resurrecció del cos i l'existència d'un cel perceptible pels sentits. S'oposava al matrimoni pels cristians devots, ja que cap persona casada podia guanyar el cel. Va fundar la secta anomenada dels hieracites (Ἱερακῖται), a la que només podien accedir solters i cèlibes, i s'abstenien de menjar carn. Va afirmar que el Fill va ser en realitat engendrat pel Pare, i que l'Esperit Sant era el Pare, però afegia que Melquisedec era l'Esperit Sant. L'autor de Contra omnes Haereses (normalment atribuït a Atanasi) diu que rebutjaven l'Antic Testament. Joan Càrpat diu que negaven la natura humana de Crist i tenien com a principis originals a Déu, la matèria i el dimoni, però Epifani no fa referència a aquests temes entre els que considera els seus errors.
Les seves obres no es conserven. La classificació de maniqueu és impròpia, ja que les seves doctrines es distingien d'aquestos. Va escriure en grec i copte i entre les seves obres destaquen: Exposicions de les Escriptures, i potser com una part d'elles, Sobre l'Hexameron, sobre els sis dies de la creació, on va introduir, diu Epifani, moltes faules i al·legories. Va escriure també molts salms i cançons sacres, ψαλμούς τε πολλοὺς νεωτερικούς. Les seves obres només es coneixen per les cites que en fa Epifani.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/461?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=HieraxSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 451-452. ]
# Ievgueni Sokolov

Ievgueni Sokolov (en rus Евгений Соколов) (Moscou, 11 de juny de 1984) és un ciclista rus, professional des del 2005 fins al 2010.

## Palmarès

* 2006
** Campió de Rússia sub-23 en ruta
** Vencedor d'una etapa al Circuit de Saône-et-Loire
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Bidasoa
* 2007
** 1r al Bordeus-Saintes i vencedor d'una etapa
** 1r al Classic Sud Ardèche
** 1r a la Chrono de Sainte-Menehould
* 2009
** Vencedor d'una etapa a la Tropicale Amissa Bongo

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2009. 169è de la Classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ievgueni Sadovi

Ievgueni Sadovi —Евгений Садовый (rus)— (Voljski, Unió Soviètica 1973) és un nedador rus, ja retirat, guanyador de tres medalles olímpiques.

## Orígens

Va néixer el 19 de gener de 1973 a la ciutat de Voljski, població situada a l'óblast de Volgograd, que en aquells moments formava part de la República Socialista Federada Soviètica de Rússia (Unió Soviètica) i avui dia de la Federació russa.

## Carrera esportiva

Especialista en proves de crol, va iniciar la seva pràctica de la natació als sis anys. Es va donar a conèixer internacionalment al Campionat d'Europa de natació de l'any 1991 realitzat a Atenes (Grècia), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en els 400 metre lliures i els relleus 4x200 metres lliures.
Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), i amb només 19 anys, va aconseguir guanyar la medalla d'or en les proves dels 200 m., 400 m. i relleus 4x200 metres lliures, aconseguint un rècord del món en la prova dels 400 m. lliures (3:45.00 minuts) i un rècord olímpic en els 200 m. lliures (1:46.70 minuts). Aquell mateix any fou nomenat Nedador de l'any per la revista Swimming World Magazine, així com nedador europeu de l'any.
L'any 1993 continuà estant en gran forma a l'aconseguir dues medalles d'or en el Campionat d'Europa de Sheffield (Regne Unit) en les proves de relleus 4x100 m. i relleus 4x200 metres lliures, així com la medalla de plata en els 200 m. lliures. Es va retirar de la competició l'any 1996.
# Horcajuelo de la Sierra

Horcajuelo de la Sierra és un municipi de la Comunitat de Madrid. Forma part de la mancomunitat de municipis de la Sierra del Rincón, juntament amb Puebla de la Sierra, Prádena del Rincón, Montejo de la Sierra i La Hiruela.

## Enllaços externs

* Horcajuelo de la Sierra a sierranorte.com
# Ilià Métxnikov

Ilià Ilitx Métxnikov o Élie Metchnikoff segons la grafia francesa (en rus Илья Ильич Мечников, transcrit: Ilià Ilitx Métxnikov; en ucraïnès Ілля Ілліч Мечніков, transcrit: Il·lià Il·litx Mètxnikov) (Khàrkiv, Imperi Rus, 1845 - París, França, 1916) fou un microbiòleg i professor universitari rus guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1908.

## Biografia

Va néixer el 16 de maig de 1845 a la província de Khàrkiv, situada en aquells moments a l'imperi Rus però que avui dia forma part d'Ucraïna. Va estudiar ciències naturals i zoologia a les universitats de Khàrkiv i Würzburg. El 1870 va ser nomenat professor de zoologia de la Universitat d'Odessa, càrrec que va abandonar el 1882 per a dedicar-se a investigar en bacteriologia i patologia. Després de dirigir l'Institut Bacteriològic d'Odessa entre 1886 i 1888, es va traslladar a l'Institut Pasteur de París, d'on fou sotsdirector l'any 1895.
Morí el 16 de juliol de 1916 a la seva residència de París.

## Recerca científica

Interessat en l'estudi dels microbis i especialment en el sistema immunitari, el 1884 va formular la "teoria fagocítica de la immunitat", on explicava la capacitat del cos humà per a resistir i vèncer les malalties infeccioses. Però els seus estudis més importants estan relacionats amb la sífilis, estudis que van permetre posteriorment a Paul Ehrlich descobrir un tractament eficaç contra aquesta malaltia. Va ser l'introductor de l'ocupació dels ferments làctics en terapèutica per modificar la fermentació pútrida a l'intestí: va demostrar els efectes beneficiosos del iogurt en la dieta i per a la regeneració de la flora intestinal.
El 1908 va compartir amb Paul Ehrlich el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia pels seus estudis sobre el sistema immunitari.

## Referències

* ↑ «Danone, de Barcelona al món» (en castellà), 29-10-2018. Arxivat de l'original el 2019-04-23. [Consulta: 23 abril 2019].

## Enllaços externs

* «Ilià Métxnikov» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
* (anglès) Vikhanski, Luba. Immunity: How Elie Metchnikoff Changed the Course of Modern Medicine. Chicago Review Press. A new biography, including material from a long-hidden secret archive of Metchnikoff's documents and personal letters., 2016. Arxivat 2019-08-01 a Wayback Machine.
# In the Hell of Patchinko

In the Hell of Patchinko és el primer àlbum en directe de Mano Negra. Va ser gravat el 2 de novembre de 1991 a la ciutat japonesa de Kawasaki i publicat l'any següent.

## Llista de cançons

* "Mano Negra" – 2:13
* "Magic Dice" – 2:34
* "Country Line" – 2:21
* "Don't Want You No More" – 2:34
* "Lonesome Bop" – 2:33
* "Mano Negra" – 0:52
* "Rock Island Line" - 2:38
* "King Kong Five" - 3:55
* "Mad Man's Dead" - 2:01
* "Bring The Fire" - 3:29
* "Indios De Barcelona" - 2:23
* "El Sur" - 1:23
* "Killing Rats" - 2:54
* "Mano Negra" - 0:40
* "Sidi H' Bibi" - 3:27
* "The Rebel Spell" - 3:23
* "I Fought The Law" - 1:51
* "Mano Negra" - 0:19
* "Darling Darling" - 1:45
* "Patchuko Hop" - 2:32
* "Mala Vida" - 2:31
* "Junky Beat" - 2:18
* "Madeline" - 1:37
# House of Wax

«House of Wax» té aquests significats:
* House of Wax (traduïda al català com: "La casa de cera"), pel·lícula de terror de 2005, dirigida per Jaume Collet-Serra.
* House of Wax, EP del grup musical nord-americà Insane Clown Posse.
# Isaac Tzetzes

Isaac Tzetzes, en grec antic Ἰσαάκιος Τζέτζης, fou un escriptor grec del segle xii, germà de Joan Tzetzes.
Diversos manuscrits el fan autor d'un comentari sobre la Cassandra de Licofró. Joan Tzetzes en alguns passatges de les seves obres reclamava aquest comentari com a obra seva i probablement és veritat que Joan el va allargar i completar. Es coneixen manuscrits de l'obra original d'Isaac i de l'obra ampliada pel seu germà, que reconeix que Isaac va escriure un comentari sobre Licofró. La primera edició moderna va ser impresa a Basilea el 1546.

## Referències

* ↑ Tzetzes, Isaac a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1201
# Infants d'Aragó

Infant d'Aragó fou el títol emprat a Castella per als fills mascles de Ferran d'Antequera i Elionor d'Alburquerque durant el regnat d'Alfons el Magnànim:
* Sanç d'Aragó (1398-1415), mestre de l'orde de Calatrava i de l'orde d'Alcántara
* Joan II d'Aragó (1398-1479), duc de Montblanc i de Peñafiel, senyor de Balaguer, rei de Navarra i després rei d'Aragó i comte de Barcelona
* Enric d'Aragó (c. 1400-1445), duc de Villena, comte d'Alburquerque i d'Empúries, senyor de Sogorb, etc., i gran mestre de l'orde de Sant Jaume
* Pere d'Aragó (1406-1438), duc de Noto, senyor de Terrassa, etc.
La forta posició econòmica i política que els havien llegat els seus pares al regne castellà els permeté una enorme influència política, combatuda per Álvaro de Luna y Jarana i instrumentalitzada per Alfons el Magnànim. Una i altra foren liquidades després de la Guerra dels Infants d'Aragó (1429-1445).

## Enllaços externs

* La guerra dels Infants d'Aragó a la Gran Enciclopèdia Catalana (Hiperenciclopèdia)
# Il disco volante

Il disco volante és una pel·lícula italiana de 1964 de ciència-ficció còmica amb elements de fals documental paròdic dirigida per Tinto Brass i protagonitzada per Alberto Sordi. La pel·lícula compta amb el reconegut comediant en quatre papers diferents com un Carabinieri brigadiere, un venedor de formatges, un comte decadent i un sacerdot alcohòlic. Involucrant personatges de diferents estrats socials, Il disco volante és efectivament una sàtira de la societat italiana, especialment de la gent de la regió natal d'adopció de Brass, Vèneto.

## Argument

El sergent dels Carabinieri d'un poble venecià està encarregat de dur a terme investigacions sobre l'arribada d'un OVNI d'origen extraterrestre. Durant la investigació es troba interrogant a un grup de persones que afirmen haver vist realment els marcians. De fet, només la Vittoria, una camperola vídua pobra amb moltd fills, aconsegueix fer-se amb un marcià, que ven al seu amo efeminat. La seva mare, però, suprimeix el marcià, acusa la camperola de frau i envia el seu fill a un asil. Aquí, tard o d'hora, també arribaran altres personatges implicats en la història, darrerament el mateix sergent perquè tots són considerats visionaris. El sensacional esdeveniment, per tant, aviat queda enterrat en la indiferència general.

## Repartiment

* Alberto Sordi: Vincenzo Berruti / Dario Marsicano / Don Giuseppe / Comte Momi Crosara
* Monica Vitti: Dolores
* Silvana Mangano: Vittoria Laconiglia
* Eleonora Rossi Drago: Maria Meneghello
* Liana Del Balzo: Mare de Dolores
* Guido Celano: Mig germà de Vittoria
* Lars Bloch: Metge

## Referències

* ↑ Il disco volante a Fanta Film
* ↑ “Il Disco volante” di Tinto Brass: La fanta-satira della “locomotiva d’Italia”, shivaproduzioni.com

## Enllaços externs

* Il disco volante a YouTube
* Il disco volante a cerebrin.wordpress.com
# Izquierda Verde de las Islas Canarias

Izquierda Verde de las Islas Canarias, més conegut com a Izegzawen (verd en amazic) fou un partit de caràcter ecologista i independentista canari, partidaris d'establir un govern provisional canari. El seu cap era Aureliano Marrero Muñoz. A les eleccions generals espanyoles de 1996 va obtenir 1.117 vots (0,13%) i a les eleccions al Parlament de Canàries de 1995 va obtenir 1.357 vots. Des d'aleshores no es presenta a eleccions i es presenta com a corrent d'opinió.
# Izquierda en Positivo

Izquierda en Positivo és un partit polític presentat el juliol de 2018 a Barcelona, que s'identifica com l'únic partit d'esquerres no nacionalista.
A l'acte de presentació hi va intervenir Paco Frutos, antic secretari general del Partit Comunista d'Espanya (PCE). Els portaveus de l'entitat són Pedro Mercado i Enrique Sanjurjo. Es va llegir un text de suport del professor i filòsof Miguel Candel.
L'equip promotor, entre els quals hi ha els seus portaveus, és: Toni García-Pérez, Miguel del Amo, Enrique Sanjurjo, Vicente Serrano, Miguel Candel i Pedro Mercado; i tenen el suport, entre d'altres, de Paco Frutos i Carlos Jiménez Villarejo.
A les eleccions generals espanyoles d'abril de 2019, es van presentar a la Comunitat Autònoma de Catalunya i Regió de Múrcia. Pels comicis del 26 de maig de 2019, es presenten a 7 municipis i per les eleccions al Parlament Europeu de 2019 es presenten junt amb un moviment llatí anomenat Revolución Ciudadana amb entre d'altres el suport de Rafael Correa i com a candidat es presenta Javier Couso Permuy, obtenint un 0,06% dels vots emesos.
A les eleccions generals espanyoles de novembre de 2019 van ser el partit menys votat a Catalunya, amb un 0.05% dels vots emesos.

## Referències

* 1 2 «Izquierda en positivo, que se define como “izquierda no nacionalista”, se presenta en Barcelona» (en castellà). El Catalán, 12-07-2018.
* ↑ «Nace el partido "Izquierda en Positivo" como alternativa "no nacionalista"». La Vanguardia.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en castellà). COPE, 12-07-2018.

## Enllaços externs

* Izquierda en Positivo - Lloc web oficial
# Ilesi

Ilesi (en grec, Ειλέσιον) és un topònim que apareix al Catàleg de les naus, de la Ilíada, referit a una de les ciutats de Beòcia de les que va sortir el contingent dels beocis que es dirigiren cap a Troia.
La ciutat d'Ilesi no ha estat identificada.
L'única dada que en facilita Estrabó és que es tractava d'una de les ciutats, com el cas d'Eleó, que va rebre el nom per haver estat ubicada prop de zones pantanoses, tot i que puntualitza que la situació en la seva època havia canviat, per haver baixat el nivell de l'aigua o per haver estat reconstruïda en un altre lloc.

## Notes

* ↑ «... i els qui vivien als voltants d'Harma, d'Ilesi i d'Eritres…». Ilíada, II, 498-499. Traducció de Montserrat Ros, pàg. 73

## Referències

* ↑ Ilíada, FBM, Traducció de Montserrat Ros, nota 51, pàgina 73, de Joan Alberich i Mariné
* ↑ Estrabón, Geografía IX,2,17.

## Bibliografia

* Homer; Ros i Ribas, Montserrat (trad.); Alberich i Mariné, Joan (notes). «Cant II (catàleg de les naus)». A: Ilíada. Vol. I. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 2005, pàgs. 73 a 92. ISBN 9788472258570 [Consulta: 8 octubre 2017].
* Estrabón; Torres Esbarranch, Juan José (trad. i notes). Geografía (en castellà). libros VIII-X. Gredos, 2001. ISBN 84-249-2298-0.
# Iniistius auropunctatus

Iniistius auropunctatus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Marqueses.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., J.L. Earle i D.R. Robertson, 2002. Iniistius auropunctatus, a new razorfish (Perciformes: Labridae) from the Marquesas Islands. Cybium 26(2):93-98.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ivar Andresen

Ivar Frithiof Andresen (27 de juliol de 1896 - 6 de novembre de 1940) fou un cantant d'òpera baix noruec que va tenir una carrera internacional exitosa a Europa i als Estats Units.
Andresen va ser el primer noruec que va actuar a la Metropolitan Opera de Nova York (precedint el seu compatriota famós, la gran soprano wagneriana Kirsten Flagstad, en cinc anys). Va aparèixer en les òperes que van compondre Wagner, Mozart i Verdi.
Andresen va néixer a Kristiania. Després de fer el seu debut a Estocolm el 1919, va treballar a Kungliga Teatern (ara Kungliga Operan, o Òpera Reial Sueca), de 1921 a 1926. Després va actuar a la Semperoper de Dresdene (de 1926-1931) i el Städtische Oper Berlín (1931-1935), i també va aparèixer com a artista de convidat al Met de Nova York (1930-1932) i el Bayreuth Festival (1927-1931).
La Temporada 1928-1929 va actuar al Gran Teatre del Liceu de Barcelona. A Anglaterra, va cantar al Covent Garden, de 1928-1931 i al Glyndebourne Festival el 1935.
Per problemes de salut va haver d'aturar la seva carrera, i va morir a l'edat de 44, a Estocolm, durant les etapes primerenques de la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* Rosenthal, Harold i John Warrack. (1979, 2n ed.). The Concise Oxford Dictionary of Opera. London, Nova York i Melbourne: Oxford Premsa Universitària. p. 12. ISBN 0-19-311318-X .
* Sadie, Stanley i Christina Bashford. (1992). The New Grove Dictionary of Opera. London: Macmillan Editors Ltd. Vol. 1, p. 129. ISBN 0-935859-92-6 .
* Sadie, Stanley i John Tyrrell. (2001) The New Grove Dictionary of Music and Musicians. London: Macmillan Editors Ltd. Vol. 1, p. 630. ISBN 0-333-60800-3 .

## Enllaços externs

* MetOpera Base de dades Arxivat 2018-10-08 a Wayback Machine.
# Indabibi

Indabibi va ser rei d'Elam per un període molt breu l'any 649 aC.
Era un general elamita que va destronat al rei Tammaritu I en el curs d'una batalla i el va enviar a Nínive. Indabibi va alliberar alguns presoners assiris que els elamites havien capturat en batalles anteriors i va oferir un tractat de pau al rei d'Assíria Assurbanipal. Però no va alliberar tots els presoners, i Assurbanipal va enviar un emissari per reclamar-los, que mai no va arribar davant del rei d'Elam. El rei d'Assíria va marxar amb un exèrcit contra Indabibi i el va destronar. El va succeir Humban-haltaix III.

## Referències

* ↑ Potts, D. T. The Archaeology of Elam : Formation and Transformation of an Ancient Iranian State. Nova York: Cambridge University Press, 2016, p. 282. ISBN 9781107094697.
# Institucions provisionals d'autogovern

Les Institucions provisionals d'autogovern (en albanès Institucionet e përkohshme të vetëqeverisjes, en serbi Привремене институције самоуправе, Privremene institucije samouprave) són els cossos administratius locals de Kosovo establerts per la MINUK (Missió d'administració provisional de les Nacions Unides a Kosovo) segons la Resolució 1244 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides. Aquesta resolució, la qual posà fi al conflicte de Kosovo el 1999, va estipular una administració internacional interina per Kosovo que havia d'establir i supervisar el desenvolupament d'«institucions provisionals i democràtiques d'autogovern». Kosovo ha estat tema de disputes territorials i polítiques entre el govern de Sèrbia (i, anteriorment, de Iugoslàvia) i la població de Kosovo, majoritàriament d'ètnia albanesa. El 2006 van començar les negociacions internacionals per determinar l'estatus de Kosovo; vegeu Independència de Kosovo.

## Enllaços externs

* Structure of the Provisional Institutions of Self-Government (PDF) (anglès)
# Isoperla chazaudina

Isoperla chazaudina és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navàs, 1923. Rev. Acad. Cienc. Exactas Fis. Quim. Nat. Zaragoza 1 7:39.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:398.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlodidae Species Listing (anglès)
# István Bogár

István Bogár (Budapest, 20 d'agost de 1937 - 26 de desembre de 2006) va ser un compositor i director d'orquestra hongarès.
A l'Escola Secundària de Música Béla Bartók de Budapest, va estudiar orgue amb Ferenc Gergely, trombó amb József Perlaki i composició amb István Szelényi. 1958/63 a la "Liszt Ferenc Music Academy Szervánszky Endre" va continuar els seus estudis de composició. Entre 1957 i 1968 va ensenyar a l'Organització de l'Escola de Música de Budapest. Del 1968 al 1972 va ser el redactor en cap adjunt de la "Music Publishing Company", després fins al 1983 va ser el cap del grup de dramatúrgia de la Filharmònica Nacional i el secretari artístic de l'Orquestra Estatal de Concerts. Des de 1983 la "Ràdio Hongaresa" va treballar com a director dels seus conjunts musicals.

## Premis

* 1976 Per a la cultura socialista
* 1976 OIRT II. premi
* Concurs SZOT 1979 I. Premi
* Concurs SZOT 1980 I. Premi
* Premi MR 1984
* 1984 OIRT II. tarifa (dues)

## Les seves obres principals

Música
* Oratori, cantata, obra de castell.
* Concerts i concertinos per a trombó, tina, trompeta, violí, piano.
* Curses dobles : per a dos violins, dues banyes, trompeta i trompa.
* Fuga per a big band.
* Música de cambra : per a cordes, instruments de vent, dulcimer i instruments mixtes.
* Funciona la banda de vent .
* Obres juvenils: obres vocals, orquestrals i de cambra, contes musicals.
Publicacions
* Llibre: The Brass Instruments 1975 .
* Escola d'Acordió I-II. (Amb Antal Várhelyi)

## Discografia

* Música de vent hongaresa contemporània a Hungaroton HCD 31612 - col·laborador
* 1996 Brass Chamber Music de compositors hongaresos a Hungaroton HCD 31680 - col·laborador

## Recursos

Qui és qui a la música hongaresa? (ed. András Székely) - Editor de música, Budapest, 1988. Amb l'addicció als diversos treballs musicals administratius, ha fet guanyar a Bogár una bona reputació com a compositor i director, i sovint les seves composicions. A partir de la caiguda del mur de Berlín va aparèixer amb lOrquestra Simfònica de Budapest i lOrquestra Strauss de Budapest, fent gires per Suïssa, França i sobretot per les Festes d'Any Nou al Palau de la Música Catalana de Barcelona, no i mancava durant molts anys. En el seus programes s'endevinava com un devot de la música de Johann Strauss. També visitava Itàlia, Bèlgica i Anglaterra i més llunyanes sortides.
# István Balogh

István Balogh (Budapest, 21 de setembre de 1912 - Budapest, 27 d'octubre de 1992) fou un futbolista hongarès de la dècada de 1930.
Pel que fa a clubs, fou jugador de l'Újpest FC entre 1933 i 1946. També fou internacional amb la selecció hongaresa, amb la qual participà en el Mundial de 1938. Home de club, també fou entrenador de l'Újpest els anys 1948-49 i 1958-59.

## Referències

* ↑ http://www.eu-football.info/_player.php?id=1175 Perfil a eu-football.info
* ↑ I. Morrison, The World Cup - A Complete Record 1930-1990, Breddon Books, p. 50