OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emerdata

Emerdata és una empresa especialitzada en dades creada a l'agost 2017, per moltes de les persones implicades a Cambridge Analytica. Emerdata es va crear el 2017 pel Chief data officer i president de SCL Group, l'empresa matriu de Cambridge Analytica, que va tancar operacions l'1 de maig de 2018. La seva seu a Londres està situada al mateix edifici que ocupava Cambridge Analytica.

## Consell d'administració

El seu consell d'administració és:
* Jennifer Mercer, filla de Robert Mercer, el principal inversor de Cambridge Analytica.
* Rebekah Mercer, també filla de Robert Mercer
* Ahmad Al Khatib
* Johnson Chun Shun Ko, director executiu de Frontier. Aquesta empresa està fundada i dirigida per Erik Prince, antic director de Blackwater Worldwide.
* Cheng Peng
* Alexander Bruce Tayler
* Julian David Wheatland
El 28 de març de 2018 Alexander Nix, anteriorment CEO de Cambridge Analytica, va dimitir com a director. És director d'altres 8 altres companyies registrades en la mateixa adreça.

## Referències

* ↑ «Backers of Cambridge Analytica have set up new data company: Report» (en anglès). Metro US, 21-03-2018.
* ↑ Siegelman, Wendy. «Cambridge Analytica executives created a company with the Executive Director & Deputy Chairman of…», 19-03-2018. Arxivat de l'original el 2018-05-04.
* ↑ Solon, Olivia; Laughland, Oliver. «Cambridge Analytica closing after Facebook data harvesting scandal» (en anglès), 02-05-2018.
* ↑ «Cambridge Analytica is shutting down following Facebook scandal» (en anglès). Engadget.
* ↑ Waterson, Jim. «Cambridge Analytica closure – questions and answers» (en anglès), 02-05-2018.
* ↑ «Cambridge Analytica dismantled for good? Nope: it's just changing its name to Emerdata» (en anglès). .
* ↑ «Is Cambridge Analytica really shutting down?» (en anglès). .
* ↑ «Cambridge Analytica is out of business, but its heavy hitters have reopened under a new name / Boing Boing» (en anglès).
* ↑ «Data analytics firm engulfed in Facebook's privacy scandal closes down» (en anglès). NBC News.
* ↑ «The power players behind Cambridge Analytica have set up a mysterious new data company» (en francès).
* ↑ «Alexander James Ashburner NIX - Personal Appointments (free information from Companies House)» (en anglès).
* ↑ «EMERDATA LIMITED - Officers (free information from Companies House)» (en anglès).
# Montserrat Martí

«Montserrat Martí» té aquests significats:
* Montserrat Martí i Caballé, soprano catalana, filla de la també soprano Montserrat Caballé.
* Montserrat Martí i Bas, bibliotecària i escriptora catalana.
# Cantó de Tonnerre

El cantó de Tonnerre és un cantó francès del departament del Yonne, situat al districte d'Avallon. Té 15 municipis i el cap és Tonnerre.

## Municipis

* Béru
* Cheney
* Collan
* Dannemoine
* Épineuil
* Fleys
* Junay
* Molosmes
* Serrigny
* Tissey
* Tonnerre (Yonne)
* Vézannes
* Vézinnes
* Viviers
* Yrouerre.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | André Durand | PCF |
| 1951-1976 | Roger Picand | Divers droite |
| 1976-1988 | André Durand | PCF |
| 1988-2001 | Henri Nallet | PS |
| 2001- | Maurice Pianon | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 8.198 | 8.386 | 8.804 | 8.543 | 8.724 | 8.780 | 8.083 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Eagle Point

Eagle Point és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2007 tenia 8.565 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eagle Point tenia 4.797 habitants, 1.703 habitatges, i 1.313 famílies. La densitat de població era de 720,7 habitants per km².
Dels 1.703 habitatges en un 45,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,9% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 22,9% no eren unitats familiars. En el 18,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,6% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 9,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.557$ i la renda mediana per família de 40.598$. Els homes tenien una renda mediana de 30.795$ mentre que les dones 20.956$. La renda per capita de la població era de 15.501$. Aproximadament l'11,4% de les famílies i el 12,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eagle Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eagle Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Illa Nei Lingding

L'illa Nei Lingding o de Lintin (en xinès: 内伶仃岛; Nei Lingding Dao, literalment «illa interna Lingding»） és una petita illa de la Xina localitzada a l'estuari del riu Perla, a la província de Guangdong. Tot i que es troba més a prop de la costa oriental de l'estuari (Hong Kong i Shenzhen), administrativament forma part de la ciutat-prefectura de Zhuhai, el principal centre administratiu de la qual es troba a la riba oest del riu.

## Història

Quan l'explorador portuguès Jorge Álvares desembarcà el maig de 1513 a l'illa Nei Lingding, coneguda en les primeres fonts europees com a illa de Lintin, significà l'arribada del primer vaixell conegut amb bandera europea per fondejar a la costa de la Xina.
A principis del segle xix, l'illa Nei Lingding fou anomenada l'«ancoratge exterior» pels vaixells europeus que viatjaven a Guangzhou. Havien de parar a l'illa perquè inspeccionessin la càrrega els funcionaris de duanes xinesos estacionats a l'illa, alhora que havien de pagar els drets duaners. Quan el 1821 el govern xinès prohibí la importació d'opi als ports del país, Nei Lingding es convertí en una base pels traficants de drogues, en què vells vaixells atrotinats, ancorats prop de l'illa, serviren com a magatzem i dipòsits, on l'opi importat tornava a carregar-se en bots més petits que s'introduïen de contraban a Guangzhou i altres ports. Des de la dècada de 1830 i fins a la conquesta de Hong Kong durant la dècada de 1840, l'illa Nei Lingding fou la base principal pels comerciants britànics a la zona del delta del riu Perla.

## Reserva natural

Des de 1984, una part de l'illa forma la «Reserva Natural de l'illa Neilingding i Futian (福田)». La reserva ocupa 7,8 km², incloent 4,5 km² de superfície terrestre i 3,0 km² de manglar, i fou creat per protegir a uns 300 macacos i altres animals, com pangolins i pitons.

## Referències

* ↑ Brage, J.M., "China Landfall 1513, Jorge Alvares Voyage to China". Macau, Imprensa Nacional, 1965
* ↑ Construction of Lung Kwu Chau Jetty - Cultural Heritage Impact Assessment
* ↑ Roberts, Edmund. Embassy to the Eastern Courts of Cochin-China, Siam, and Muscat. Nova York: Harper & Brothers, 1837, p. 69.
* ↑ "Shameen: A Colonial Heritage", By Dr Howard M. Scott
* ↑ «China in Maps - A Library Special Collection». Arxivat de l'original el 2008-12-17. [Consulta: 9 novembre 2013].
* ↑ «Neilingding Island-Futian National Nature Reserve of Guangdong». Arxivat de l'original el 2009-04-12. [Consulta: 9 novembre 2013].
* ↑ «Neilingding island and Futian Nature Reserve». Arxivat de l'original el 2005-02-18. [Consulta: 9 novembre 2013].
# Kolar

* Aquest article tracta sobre sobre la ciutat capital del districte de Kolar a Karnataka. Si cerqueu el llac Kolar, vegeu «Kolleru».
Kolar(canarès ಕೋಲಾರ) és una ciutat i municipi del sud de l'Índia a Karnataka capital del districte de Kolar. La ciutat vella està formada per cinc àrees: Kurubarapet, Gandinagar, Gowripet, Aralepet i Kataripalya però no queda gaire cosa. A l'àrea del fort o de Kote hi ha els temples de Kolaramma i Someshwara i té prop el llac Kolaramma Lake. Al cens de l'Índia del 2001 apareix amb una població de 113.299 habitants. La població el 1881 era d'11.172 habitants i el 1901 de 12.210 habitants.

## Història

El seu nom original fou Kuvalala, contret a Kolala. Els Ganga occidentals vers el segle IV ja ostentaven el títol de senyors de Kuvalala. El temple de Kolaramma fou erigit per Rajendra Chola a l'inici del segle xi quan els coles acabaven de substituir als gangues. Al segle següent la ciutat va passar als hoysales i al segle xiv a Vijayanagar. Al segle xv un notable del regne, Tamme Gauda, va obtenir el territori de Kolar i el títol de Chikka Rayal, El 1639 va passar al sultanat de Bijapur i fou cedit al general Shahji, el pare de Sivaji, fundador de l'imperi maratha. Va passar al seu fill Venkoji que va fundar una dinastia a Tanjore. El 1686 va passar a l'Imperi Mogol i el 1720 Fateh Muhammad, pare de Haidar Ali, fou nomenat fawjdar (governador militar) del districte dependent del subadar de Sira. Després de canviar tres vegades de mans el nizam de Hyderabad va cedir la ciutat i territori a Haidar Ali de Mysore el 1761. Del 1768 al 1770 fou ocupada pels britànics; després (1770) fou per un temps dels marathes i va retornar a Mysore; el 1791 els britànics la van ocupar però en el tractat de pau de 1792 la van retornar a Tipu Sultan. La makbara o tomba del pare d'Haidar Ali, està en aquesta ciutat. La municipalitat es va formar el 1870. A finals del segle xix la major part del fort i muralles foren eliminats per noves construccions.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* City Official Website Arxivat 2009-01-16 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Agricultural Development and Training Society
* Temples of Kolar
* Sri Devaraj urs Medical College Arxivat 2009-05-10 a Wayback Machine.
* Sri Bhagawan Mahaveer Jain College Arxivat 2009-05-10 a Wayback Machine.
# Cal Ferrer del Mig

Cal Ferrer del Mig és un edifici del municipi de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És una casa amb porta allindanada. La llinda, de pedra, té un relleu amb figures al·lusives a l'ofici de ferrer: una ferradura, unes estenalles i una enclusa; al costat hi ha la data 1691.

## Referències

* ↑ «Cal Ferrer del Mig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Escut antic d'Aransís

Antic escut municipal d'Aransís, al Pallars Jussà. Perdé vigència el 1972, en quedar integrat l'antic municipi d'Aransís en el de nova creació de Gavet de la Conca. Fou substituït de primer per l'escut antic de Sant Serni, i el 1999 per l'escut de Gavet de la Conca, de nova creació, adaptat a la normativa catalana sobre emblemes oficials.

## Descripció heràldica

Tallat, primer, d'or, unes balances de sable; segon, d'or, quatre pals de gules.

## Bibliografia

* Bassa i Armengol, Manuel. Els escuts heràldics dels pobles de Catalunya. Barcelona: Millà, 1968.
# Montserrat Macià i Gou

Montserrat Macià i Gou (Vilanova de Bellpuig, octubre de 1962) va ser una historiadora i política catalana.

## Estudis

Llicenciada en geografia i història, dins l'especialitat d'història de l'art, per la Universitat Autònoma de Barcelona. Màster en art a la Universitat Autònoma de Barcelona. Postgrau en fonaments de museologia i museografia didàctica a la Universitat Virtual de Barcelona (UB). Postgrau en museografia, disseny i condicionament a la Universitat Politècnica de Catalunya. Tècnic superior de Museus (A1) de l'Institut d'Estudis Ilerdencs de la Diputació de Lleida (1992-1999).

## Trajectòria Professional

Funcionària de carrera de la Diputació de Lleida des del 1997. Directora del Consorci del Museu de Lleida: diocesà i comarcal (1999-2015). Directora de l'Institut d'Estudis Ilerdencs de la Diputació de Lleida des del 2015. Professora associada del grau de turisme de la Universitat de Lleida des del 2014. Professora de l'Institut de ciències religioses de Lleida (IREL) des del 2013. És presentà a les eleccions del 21 de desembre del 2017 al Parlament de Catalunya per la circumscripció de Lleida. Actualment, és diputada al Parlament de Catalunya (XII legislatura) pel grup parlamentari Junts Per Catalunya. És la presidenta de la Comissió d'Igualtat de la cambra catalana.

## Obres i Publicacions

Entre les seves publicacions especialitzades en història de l'art des del 1991, destaca «El Museu de Lleida, un espai patrimonial amb valor instrumental», a Mnemòsine, Revista Catalana de Museologia (2009); «El Museu de Lleida: diocesà i comarcal, un pont entre la fe i la cultura», a Arrels Cristianes (2009); «La Seu Vella de Lleida», a L'art gòtica a Catalunya (2007); «El museu diocesà de Lleida: apunts per a la seva història», a L'Opus Dei enfronta Catalunya i Aragó (2006), o «La Seu Vella de Lleida i la tradició clàssica mediterrània», a L'Avenç (2004). Ha participat en diversos catàlegs d'exposicions d'art medieval, en revistes comarcals especialitzades, en publicacions de difusió del patrimoni lleidatà i en obres col·lectives, com la col·lecció «Catalunya Romànica» de l'Enciclopèdia Catalana. Ha estat membre de la Comissió Territorial del Patrimoni Cultural de Lleida, del Patronat dels Castells de Ciutadilla i Maldà, de la comissió executiva de la Junta de Museus de Catalunya, del Consell Rector de Turisme de l'Ajuntament de Lleida, de l'Associació de Museòlegs de Catalunya, de l'Associació Espanyola de Museòlegs, dels Amics de la Seu Vella i de l'Associació Amics de l'Art Romànic de l'Institut d'Estudis Catalans. Va rebre el nomenament honorífic de «Gran Persona de Lleida» pels Armats de Lleida (2013).

## Referències

* 1 2 3 «I. Sra. Montserrat Macià i Gou». Parlament de Catalunya. [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ «La diputada Montse Macià deixa la direcció de l'IEI». Diari El Segre, 09-02-2018. [Consulta: 25 abril 2020].
# Cantó de Toló-7

El cantó de Toló-7 és un cantó francès del departament de la Var, situat al districte de Toló. Compta amb part del municipi de Toló.

## Municipis

* Toló

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-2008 | Louis Bernardi | UDR, després RPR, després UMP |
| 2008- | Hélène Audibert | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | 9.866 | 9.647 | 9.634 |
# East Carbon

East Carbon és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 1.393 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Carbon tenia 1.393 habitants, 562 habitatges, i 384 famílies. La densitat de població era de 60,2 habitants per km².
Dels 562 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 31,5% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 23% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 19,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.313 $ i la renda mediana per família de 31.019 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.667 $ mentre que les dones 21.912 $. La renda per capita de la població era de 14.093 $. Entorn de l'11,7% de les famílies i el 16,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Carbon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Carbon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Isoperla marmorata

Isoperla marmorata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Descripció

* La larva mascle fa entre 11 i 13 mm de llargària.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador. Comparteix el seu hàbitat amb Isoperla acula, Isoperla mormona, Isoperla pinta, Isoperla quinquepunctata i Isoperla roguensis.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: els Estats Units (Califòrnia, Nevada, Oregon i Washington).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Needham & Claassen, 1925. The Thomas Say Foundation II:142. «A monograph of the Plecoptera or stoneflies of America north of Mexico : Needham, James G. (James George), 1868-1956 : Free Download & Streaming : Internet Archive».
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Sandberg, John B., 2011. The Isoperla of California (Plecoptera: Perlodidae); larval descriptions and a key to 17 western Nearctic species. Illiesia, 7(22):202-258. «PDF».
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Jewett, S.G., Jr., 1960. The stoneflies (Plecoptera) of California. Bulletin of the California Insect Survey, 6(6): 125-177.
* ↑ Stark, B.P., B.C. Kondratieff i R.W. Baumann, 2008. Modoc County, California stoneflies Plecoptera. Perla 26: 12-15.
* ↑ Stoneflies of Nevada (anglès)
* ↑ Stoneflies of Washoe County, Nevada (anglès)
* ↑ Stoneflies of Benton County, Oregon (anglès)
* ↑ Stoneflies of Oregon (anglès)
* ↑ Kerst, C. D. i Anderson, N. H., 1975. The Plecoptera community of a small stream in Oregon. U.S.A. Freshwater Biology, 5: 189-203. «Enllaç».
* ↑ Stoneflies of Washington (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Szczytko, S.W. i K.W. Stewart, 1979. The genus Isoperla (Plecoptera) of western North America; holomorphology and systematics, and a new stonefly genus Cascadoperla. Memoirs of the American Entomological Society, 32: 1-120.
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Perlodidae Species Listing (anglès)
* ↑ Aquatic insects of California: with keys to North American genera and California species (anglès)

## Bibliografia

* Jewett, 1954. Pan-Pac. Ent. 30:167-180.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:409.
* Sandberg, John B., 2011. Vibrational communication of Isoperla (Banks) from California and Oregon (Plecoptera: Perlodidae). Illiesia, 7(1):1-23. «PDF».
* Baumann, R.W. & J.J. Lee, 2009. Two interesting new species of Isoperla from northern California (Plecoptera: Perlodidae). Illiesia, 5(1):1‐10. «PDF».

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Cal Chic Cordero

Cal Chic Cordero és una obra amb elements neoclàssics del Bruc (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt que comprèn dues cases unifamiliars, una de les quals s'ha transformat en habitatge plurifamiliar, entre mitgeres. Tenen planta baixa i dos pisos. Els trets més característics de l'edifici són els elements de peces ceràmiques com les baranes dels balcons, emmarcaments de finestres, balcons i portes d'entrada i les galeries posteriors, tots ells bon exemples de la indústria de la vila.

## Història

Cal Xic Corderó és el mot que se li donà per què hi anà a viure un descendent de la casa de Cal Cordero o dels Elias, amos d'una important bòvila del poble.

## Referències

* 1 2 «Cal Chic Cordero». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 octubre 2017].
# Escut antic d'Espluga de Serra

Antic escut municipal d'Espluga de Serra, a l'Alta Ribagorça, però administrativament del Pallars Jussà d'ençà la seva annexió a Tremp. Perdé la seva vigència el 1970, amb l'agregació d'aquest antic terme a la ciutat capital del Pallars Jussà.

## Descripció heràldica

De gules, una flor de lis d'or.

## Vegeu també

* Escuts d'armes antics de l'Alta Ribagorça

## Bibliografia

* Bassa i Armengol, Manuel. Els escuts heràldics dels pobles de Catalunya. Barcelona: Millà, 1968.
# Can Robert (Arenys de Mar)

Can Robert és un edifici del municipi d'Arenys de Mar protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici de composició totalment simètrica: portal i finestres a la planta baixa amb un únic balcó que uneix les tres obertures del primer pis, i tres balcons individuals al segon pis. Presenta cornises i elements de protecció de les obertures. A les baranes de coronament té balustres i alguns relleus de terra cuita. Les reixes i les baranes són de ferro. Té un jardí a la part posterior, amb un mur de tancament i porta a la platja Cassà.
És una casa de cos i mig de llargada, situada en un antic carrer de cases entre mitgeres.

## Història

L'edifici està situat en un dels carrers més antics de la població. Fou objecte d'una reforma per fer una obertura lateral a la planta baixa per tal d'instal·lar-hi una botiga, i els rètols han malmès, en bona part, l'harmonia de la planta baixa.

## Referències

* 1 2 3 «Can Robert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# East Brunswick

East Brunswick és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2008 tenia 47.279 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Brunswick tenia 46.756 habitants, 16.372 habitatges, i 13.081 famílies. La densitat de població era de 822,4 habitants/km².
Dels 16.372 habitatges en un 40,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,6% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 20,1% no eren unitats familiars. En el 17,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 26,9% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 75.956 $ i la renda mediana per família de 86.863 $. Els homes tenien una renda mediana de 60.790 $ mentre que les dones 38.534 $. La renda per capita de la població era de 33.286 $. Aproximadament el 2,1% de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Brunswick». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Brunswick». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.