OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ruth Belville

Ruth Belville (Londres, 5 de març de 1854 – 7 de desembre de 1943), també coneguda com la Dama del Temps de Greenwich, va ser una empresària anglesa. Ella, la seva mare Mary i el seu pare John Henry venien a la gent el temps. Això ho feien mitjançant la sincronització del seu rellotge amb l'hora del rellotge de l'Observatori Reial de Greenwich i després venent a la gent el poder de consultar-ho.

## Història

El pare de Ruth Belville, John Henry Belville, va crear un servei per a 200 clients el 1836. Cada matí, John Henry anava a l'Observatori Reial de Greenwich, on havia treballat, i posava el seu rellotge en hora amb el de Greenwich. A continuació, partia en la seva calessa i sincronitzava els rellotges dels clients amb el seu.
John Henry va continuar aquest servei fins a la seva mort el 1856. La seva vídua, Mary, es va fer càrrec del negoci i va continuar al seu càrrec fins a la seva jubilació el 1892, amb vuitanta anys. La filla, Ruth Belville, es va fer càrrec de l'empresa aquest any, fins a 1940, moment en què la segona guerra mundial ja havia començat. Belville sobrepassava els vuitanta anys quan es va retirar i va morir als 89 anys.
El rellotge utilitzat per la companyia va ser un John Arnold de butxaca amb cronòmetre, modelo número 485/786, anomenat "Arnold". Va ser fabricat originalment per al duc de Sussex amb caixa d'or. Quan John Henry el va rebre el va canviar a una caixa de plata perquè estava preocupat pel possible robatori d'un rellotge d'or. Quan Ruth va morir, el rellotge es va quedar al Gremi de Rellotgers de Londres.

## Crítica

El negoci de Belville va caure en picat des que St John Wynne, un director de la Standard Time Company, va posar a la venda un servei d'hora per telegrafia i es va convertir en el principal competidor de Belville. Wynne va fer un discurs en el United Wards Club atacant Belville i fent veure «que el seu mètode estava increïblement obsolet». També va insinuar que «ella havia usat la seva feminitat en els negocis».
El discurs va ser publicat en el diari The Times, però l'article no va esmentar a la Standard Time Company i el fet que ell era el competidor de Belville. Arran dels comentaris publicats, Belville va ser increpada pel seu negoci i també pel possible escàndol, que quedava implícit en el discurs de Wynne. No obstant això, Belville va gestionar la situació i ho va convertir en publicitat i en un increment de les vendes. Belville va dir que tot el que havia fet Wynne va ser donar-li publicitat gratuïta.

## Referències

* 1 2 3 http://uh.edu/engines/epi2070.htm (en anglès).
* 1 2 Lienhard, John H. «No. 2070: TIME & RUTH BELVILLE» (en anglès). University of Houston: Engines of Our Ingenuity. [Consulta: 27 març 2010].
* 1 2 3 4 Mendham, Trevor. The Greenwich Time Lady. Horology Stuff.
# Heraclea de Pàrtia

Heraclea de Pàrtia (en llatí Heracleia Parthiae, en grec antic Ἡράκλεια) era una ciutat que menciona Estrabó i la situa, juntament amb Apamea, en la direcció de Rhagae.
Forbiger suposa que erala ciutat d'Heraclea que segons Plini el Vell va ser fundada per Alexandre el Gran i que més tard, destruïda, la va reconstruir el selèucida Antíoc I Sòter i va rebre el nom d'Akais (llatí Achais).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Heracleia Parthiae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 10 gener 2021].
# Cal Sense

Cal Sense és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres trapezoïdal, de tres crugies, amb planta baixa i tres plantes altes. Les obertures de la façana principal són ordenades a partir d'eixos verticals. A la part central de la planta baixa hi ha el portal d'accés, d'arc escarser, fet amb pedra tallada. A cada costat hi ha una obertura rectangular vertical. Al primer pis hi ha tres balcons. Els dos del costat esquerre tenen llosana de pedra tallada. Al segon pis hi ha dos balcons amb llosana de pedra i una finestra al costat dret amb clavellinera de pedra picada. Aquest element és decorat amb formes geomètriques i es recolza en dues mènsules petites. Les baranes dels quatre balcons són fetes amb barrots verticals de ferro amb elements decoratius curvilinis. A la tercera planta hi ha tres finestres rectangulars. La façana és decorada amb unes faixes horitzontals en relleu que coincideixen amb els nivells de les soleres. Unes faixes similars segueixen el perímetre de les obertures. A la part superior de la façana hi ha una cornisa i, al seu damunt un ampit. La façana és arrebossada i pintada de color blanc.
Forma part de la mateixa finca un cos amb un pati tancat a la part anterior que dona al carrer Major. Consta de planta baixa i dues plantes pis. A la tanca de maçoneria hi ha un arc carpanell fet de maons massissos. A la part coberta s'hi accedeix per un portal de pedra tallada d'arc escarser.
El sistema constructiu és de tipus tradicional amb murs de càrrega i sostres unidireccionals de bigues de fusta. Els murs són de maçoneria unida amb morter de calç. Les obertures de la façana i llosanes dels balcons són fetes de pedra tallada d'origen local. Els portals són adovellats.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Sense». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Magwe Football Club

El Magwe Football Club (birmà မကွေး ဘောလုံး အသင်း) és un club de futbol birmà de la ciutat de Yangon. Fins a l'any 2012 fou anomenat Magway Football Club.

## Palmarès

* sense títols destacats

## Referències

* ↑ Han Oo Khin «New era for football». The Myanmar Times, March 9-15, 2009. Arxivat de l'original el 2012-02-15 [Consulta: 17 novembre 2009].
* ↑ «MNL Managers Signed» (en birmà). Soccer Myanmar.com, 12-04-2009. Arxivat de l'original el 2011-07-16. [Consulta: 14 maig 2009].
* ↑ «First Team». in Burmese

## Enllaços externs

* First Eleven Journal Arxivat 2013-11-16 a Wayback Machine.
* Soccer Myanmar Arxivat 2015-11-19 a Wayback Machine.
* Web oficial
# Nomina sacra

Nòmina sacra, és una locució llatina, plural de nomen sacrum que significa «noms sagrats». Aquest terme designa abreviatures de l'escriptura dels noms de Déu o dels títols d'ús comú a les sagrades escriptures en grec antic. Noms sagrats poden ser Déu, Senyor, Jesucrist, Fill, Esperit, David, Pare, el Salvador...
A partir del segle ii, els nomina sacra en les inscripcions cristianes de vegades s'escurcen, donant lloc a seqüències de lletres gregues com IH (iota-eta), IC (iota-sigma), o IHC (iota-eta-sigma) de Jesús (en grec Iesous), i XC (chi-sigma), XP (chi-ro) i XPC (Chi-Rho-sigma) de Crist (Christos grec). Aquí «C» representa la forma «semilunar» del sigma grega. Sigma també podria ser transcrit a l'alfabet llatí pel so, donant IHS i XPS
Aquesta tradició també s'observa en els manuscrits de l'Antic Núbia i l'Alfabet ciríl·lic.

## Llista dels Nomina Sacra grecs

| Nom | Paraula grega | Nominatiu (subjecte) | Genitiu (possessiu) |
| Déu | Θεός | ΘΣ | ΘΥ |
| Senyor | Κύριος | ΚΣ | ΚΥ |
| Jesús | Ἰησοῦς | ΙΣ | ΙΥ |
| Crist | Χριστὸς | ΧΣ | ΧΥ |
| Fill | Υἱός | ΥΣ | ΥΥ |
| Esperit/Fantasma | Πνεῦμα | ΠΝΑ | ΠΝΣ |
| David | Δαυὶδ | ΔΑΔ | |
| Creu/Estaque | Σταυρός | ΣΤΣ | ΣΤΥ |
| Mare | Μήτηρ | ΜΗΡ | ΜΗΣ |
| Pare | Πατήρ | ΠΗΡ | ΠΡΣ |
| Israel | Ἰσραὴλ | ΙΗΛ | |
| Salvador | Σωτὴρ | ΣΗΡ | ΣΡΣ |
| Home | Ἄνθρωπος | ΑΝΟΣ | ΑΝΟΥ |
| Jerusalem | Ἱερουσαλήμ | ΙΛΗΜ | |
| Cel/Cels | Οὐρανὸς | ΟΥΝΟΣ | ΟΥΝΟΥ |

## Referències

* ↑ Fuster, Joan. Les Constitucions del convent de Sant Josep de València (segle xvi). volum 11 de Fonts Històriques Valencianes. València: Universitat de València, 2002, p. 34. ISBN 9788437054322.
* ↑ Trobisch David,Text of the Earliest New Testament Greek Manuscripts, NTOA 31 (Goettingen 1996), 16-31
# 21 d'Àries

21 d'Àries (21 Arietis) és una estrella de la constel·lació d'Àries. Té una magnitud aparent de +5,57.

## Referències

* ↑ «Mk classifications for F and G-type stars. I». Astronomical Journal, 1969, pàg. 916. DOI: 10.1086/110881.
* ↑ Claus Fabricius «The Tycho double star catalogue» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 01-03-2002, pàg. 180–189. DOI: 10.1051/0004-6361:20011822.
* 1 2 3 «Lithium abundance patterns of late-F stars: an in-depth analysis of the lithium desert» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 12-06-2018, pàg. 55–55. DOI: 10.1051/0004-6361/201732209.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «Ca II HK emission in rapidly rotating stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 01-01-2009, pàg. 1099–1107. DOI: 10.1051/0004-6361:200810377.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 01-11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.

## Enllaços externs

* SIMBAD
* Aladin previewer
* Aladin sky atlas
Viccionari
# Peliyagoda

Peliyagoda és un suburbi de Colombo ciutat a la Província Occidental de Sri Lanka. La població el 2001 era de 29.880 habitants i el 2011 de 28.784 habitants. L'autopista de l'Aeroport E03 té accés per la Toll Plaza. Té un important mercat de peix.

## Referències

* ↑ «Kolonnawa». Maplandia World Gazeteer. [Consulta: 8 març 2009].
# Carpodacus

Carpodacus és un dels gèneres d'ocells de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021), aquest gènere està format per 27 espècies:
* Carpodacus erythrinus - pinsà carminat.
* Carpodacus sipahi - pinsà escarlata.
* Carpodacus ferreorostris - durbec de les Bonin.
* Carpodacus rubicilloides - pinsà rosat estriat.
* Carpodacus rubicilla - pinsà rosat del Caucas.
* Carpodacus grandis - pinsà rosat de Blyth.
* Carpodacus rhodochlamys - pinsà rosat dorsivermell.
* Carpodacus pulcherrimus - pinsà rosat superb.
* Carpodacus davidianus - pinsà rosat del pare David.
* Carpodacus waltoni - pinsà rosat de Walton.
* Carpodacus rodochroa - pinsà rosat cellut.
* Carpodacus edwardsii - pinsà rosat d'Edwards.
* Carpodacus rodopeplus - pinsà rosat alatacat.
* Carpodacus verreauxii - pinsà rosat de Sharpe.
* Carpodacus vinaceus - pinsà vinós.
* Carpodacus formosanus - pinsà rosat de Taiwan.
* Carpodacus synoicus - pinsà rosat del Sinaí.
* Carpodacus stoliczkae - pinsà rosat pàl·lid.
* Carpodacus roborowskii - pinsà rosat de Roborovski.
* Carpodacus sillemi - pinsà de Sillem.
* Carpodacus sibiricus - pinsà rosat cuallarg.
* Carpodacus roseus - pinsà rosat de Pallas.
* Carpodacus trifasciatus - pinsà rosat de tres bandes.
* Carpodacus thura - pinsà rosat de Thura.
* Carpodacus dubius - pinsà rosat de la Xina.
* Carpodacus puniceus - pinsà pit-roig.
* Carpodacus subhimachalus - pinsà rosat dels nerets.
# Hipòcrates IV

Hipòcrates IV (en llatí Hippocrates, en grec Ἱπποκράτης) va ser, segons Galè, fill de Dracó I i net del gran metge Hipòcrates.
Va viure al segle IV aC i hauria escrit alguns llibres mèdics segons consta a Suides que probablement es confon ja que el fa fill de Dracó II en lloc de Dracó I. Hauria estat un dels metges de Roxana, la dona d'Alexandre el Gran, i hauria mort durant el regnat de Cassandre. Probablement va ser el pare de Dracó III.

## Referències

* ↑ Hippocrates IV a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 482
# Dedryck Boyata

Anga Dedryck Boyata (nascut 28 de novembre 1990), més conegut com a Dedryck Boyata, és un futbolista professional belga d'ascendència congolesa que juga de defensa al Club Brugge
Ha estat jugador de clubs com el Manchester City o el Celtic de Glasgow.

## Referències

* ↑ Man City 4 – 1 Blackburn
* ↑ «Jonge Belg Dedryck Boyata voor het eerst in basis Manchester City» (en dutch). Gazet Van Antwerpen. Concentra Media, 02-01-2010 [Consulta: 2 gener 2010].
* ↑ «Dedryck Boyata: Celtic sign Manchester City defender». BBC Sport, 02-06-2015 [Consulta: 2 juny 2015].

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Dedryck Boyata a soccerbase.com
Dedryck Boyata amb la selecció belga - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Bèlgica – Copa del Món de futbol 2018
1 Courtois •
2 Alderweireld •
3 Vermaelen •
4 Kompany •
5 Vertonghen •
6 Witsel •
7 De Bruyne •
8 Fellaini •
9 Lukaku •
10 Eden Hazard  •
11 Carrasco •
12 Mignolet •
13 Casteels •
14 Mertens •
15 Meunier •
16 Thorgan Hazard •
17 Tielemans •
18 Januzaj •
19 Dembélé •
20 Boyata •
21 Batshuayi •
22 Chadli •
23 Dendoncker •
Entrenador: Robert Martínez
Selecció de futbol de Bèlgica – Eurocopa 2020
1 Courtois •
2 Alderweireld •
3 Vermaelen •
4 Boyata •
5 Vertonghen •
6 Witsel •
7 De Bruyne •
8 Tielemans •
9 Lukaku •
10 E. Hazard (c) •
11 Carrasco •
12 Mignolet •
13 Sels •
14 Mertens •
15 Meunier •
16 T. Hazard •
17 Vanaken •
18 Denayer •
19 Dendoncker •
20 Benteke •
21 Castagne •
22 Chadli •
23 Batshuayi •
24 Trossard •
25 Doku •
26 Praet •
Entrenador: Robert Martínez :
# Marcel Sieberg

Marcel Sieberg (Castrop-Rauxel, 30 d'abril del 1982) fou un ciclista alemany, professional des del 2005 fins al 2021.
En el seu palmarès destaca el Gran Premi Jef Scherens de 2006.

## Palmarès

* 2000
** 1r al Trofeu Karlsberg
** 1r als Tres dies d'Axel
** 1r al Giro di Basilicata
* 2001
** Vencedor de 2 etapes del Tour de Berlín
* 2002
** Vencedor d'una etapa del Tour de Berlín
* 2003
** Vencedor d'una etapa del Tour de Berlín
* 2004
** Vencedor d'una etapa de la Volta al mar de la Xina Meridional
* 2005
** 1r a la Volta a Drenthe
* 2006
** 1r al Gran Premi Jef Scherens
* 2012
** 1r al Sparkassen Giro Bochum
* 2014
** 1r al Sparkassen Giro Bochum
* 2015
** 1r al Sparkassen Giro Bochum
* 2016
** 1r al Sparkassen Giro Bochum

### Resultats al Tour de França

* 2007. 120è de la classificació general
* 2011. 85è de la classificació general
* 2012. 132è de la classificació general
* 2013. Abandona (19a etapa)
* 2014. 145è de la classificació general
* 2015. 150è de la classificació general
* 2016. 169è de la classificació general
* 2017. No surt (17a etapa)
* 2018. Abandona (12a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2009. 122è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2010. Abandona (19a etapa)

## Referències

* ↑ «Marcel Sieberg to retire at the end of 2021» (en anglès). Cyclingnews, 08-06-2021. [Consulta: 3 març 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a procyclingstats.com
# Anna Pruna i Grivé

Anna Pruna i Grivé (Badalona, Barcelonès, 2 de gener de 1968) és una esportista i dirigent esportiva catalana.
Llicenciada en Educació Física per l'INEFC de Barcelona, fou jugadora de bàsquet al Club Joventut de Badalona i al CB Sant Adrià durant la seva joventut. Exercí de professora d'educació física a l'Escola Badalonès de Badalona i de coordinadora de l'escola d'iniciació esportiva de l'Escola Canigó de Barcelona, i ocupà diversos càrrecs de direcció en la Unió Barcelonesa d'Activitats Esportives (UBAE). El novembre de 2006 fou nomenada Secretària general de l'Esport en substitució de Manuel Ibern, convertint-se en la primera dona que ha dirigit la política esportiva de la Generalitat. Durant el seu mandat es potencià l'esport en l'àmbit educatiu.
Posteriorment, ha estat sòcia i consellera delegada d'Eurofitness i, des de l'any 2016, és presidenta del clúster català d'empreses esportives Indescat. El 2017 fou designada presidenta del Tribunal d'Arbitratge Esportiu de Catalunya pel Consell Directiu de la UFEC.

## Referències

* 1 2 3 «Anna Pruna i Grivé». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Anna Pruna, la primera dona que dirigeix la política esportiva de la Generalitat». La Xarxa, 04-12-2006. [Consulta: 7 juliol 2018].
* ↑ Lorén, J.A. «Anna Pruna, la «primera dama» del deporte catalán | Cataluña | Cataluña - Abc.es» (en castellà). ABC, 04-12-2006. [Consulta: 7 juliol 2018].
* ↑ «La cadena Eurofitness invierte 2,5 millones en la apertura de su primer BCN Sport Hostels» (en castellà). Palco23, 16-04-2015. [Consulta: 7 juliol 2018].
* ↑ «Anna Pruna de Eurofitness, nueva presidenta del clúster catalán Indescat» (en castellà). CMD Sport, 01-03-2016. [Consulta: 7 juliol 2018].
* ↑ «Tribunal d'Arbitratge esportiu de Catalunya». Tribunal d'Arbritatge Esportiu de Catalunya, 23-03-2017. Arxivat de l'original el 2018-07-07. [Consulta: 7 juliol 2018].
# Petxinot de sang

El petxinot de sang o petxina lluenta (Callista chione) és una espècie de mol·lusc bivalve de la família Veneridae. Viu fins als 200 m de fondària en fons sorrencs, des de les Illes Britàniques fins al Mar Mediterrani. És comestible.
La closca es pot fer de gran fins als 11 cm. La closca és de color crema verdós o marronós. L'interior és blanc i rosat. Aquesta espècie pot concentrar la contaminació marina en cas de marees roges, per exemple.

## Referències

* ↑ «TERMCAT - Petxinot de sang». [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Callista chione (Linnaeus, 1758)». [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ Sergi Tudela, (2004), Ecosystem Effects Of Fishing In The Mediterranean, nº 74, pàg. 22
* ↑ Maurice Edward Shils, Moshe Shike, (2005), Modern Nutrition in Health and Disease, 10e - Página 1820
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1990

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1990 es disputaren del 31 d'agost al 2 de setembre de 1990 a Utsunomiya (Japó).

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Masculines |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Rudy Dhaenens Bèlgica | 6h51'59" | Dirk De Wolf Bèlgica | m. t. | Gianni Bugno Itàlia | + 8" |
| Cursa en línia masculina amateur | Mirco Gualdi Itàlia | 4h 39' 17" | Roberto Caruso Itàlia | + 54" | Jean-Philippe Dojwa França | + 56" |
| Contrarellotge per equips masculins | Unió Soviètica Oleg Galkin Rouslan Zotov Igor Patenko Alexander Markovnitxenko | 1h 56' 50" | RDA Maik Landsmann Uwe Peschel Uwe Berndt Falk Boden | + 15" | RFA Rolf Aldag Kai Hundertmarck Raimund Lehnert Michael Rich | + 19" |
| Femenines |||||||
| Cursa en línia femenina detalls | Catherine Marsal França | 2h 00' 07" | Ruthie Matthes Estats Units | + 3' 24" | Louisa Seghezzi Itàlia | + 3' 24" |
| Contrarellotge per equips femenins | Països Baixos Leontien Van Moorsel Monique Knol Cora Westland Astrid Schop | 1h 03' 51" | Estats Units Phyllis Hines Maureen Manley Eve Stephenson Inga Thompson | + 16" | Unió Soviètica Natalia Melekhina Nadezhda Kibardina Valentina Polkanova Natalia Chipaeva | + 30" |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 2 | Bèlgica | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 | França | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Unió Soviètica | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4 | Països Baixos | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Estats Units | 0 | 2 | 0 | 1 |
| 6 | RDA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | RFA | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 5 | 5 | 5 | 15 |

## Referències

* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1990 - Hommes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 24 setembre 2013].
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1990 - Femmes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 24 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 24 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, 100 km Contrarreloj por Equipos, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 24 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Contrarreloj por Equipos, Elite (F)» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 24 setembre 2013].
# Hipòcrates VI

Hipòcrates VI (Hippocrates, Ἱπποκράτης) fou un metge de la dinastia dels Asclepíades, esmentat per Suides. Era fill de Timbreu de Cos que va tenir dos fills tots dos anomenats Hipòcrates (V i VI).

## Referències

* ↑ Hippocrates VI a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 482
# Deditici

Deditici era el nom d'una de les tres classes de lliberts. No eren esclaus ni ciutadans, ni tenien dret llatí, almenys fins al temps d'Ulpià, i el seu estat era equivalent als de pobles conquerits que no perdien la seva llibertat individual, però perdien l'existència política com a comunitat. Sembla que el seu origen prové de la llei Aelia Sanctia, que determinava que si un esclau havia estat castigat pel seu amo i després venut o lliurat a una escola de gladiadors, si se li concedia la manumissió passava a ser un deditici.
El dediticis peregrins eren aquells que anteriorment s'havien revoltat contra Roma però s'havien rendit voluntàriament i estaven sotmesos incondicionalment als seus vencedors. Encara que la majoria de les ciutats sotmeses a discreció ho van ser després de la Primera Guerra Púnica, probablement la institució és anterior.
Roma es reservava la sobirania eminent sobre aquestes ciutats, però els tornava l'usdefruit, amb excepció de l'Ager publicus. Roma va reconèixer l'autonomia d'alguna d'aquestes ciutats però les seves terres van quedar sotmeses al delme de la collita, i en cas d'exempcions, aquestes es donaven a títol personal (per exemple als habitants d'una ciutat encara que cultivessin terres en una altra ciutat). El delme es pagava generalment en espècies i el benefici permès al recaptador era limitat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Dediticii». A Dictionary of greek and roman antiquities. [Consulta: 23-IV-2020].
# Andreas Möller

Andreas Möller (nascut el 2 de setembre del 1967 a Frankfurt del Main, Alemanya) és un exfutbolista que jugava a la posició de centrecampista ofensiu. Va guanyar la Copa del Món del 1990 i l'Eurocopa del 1996 amb Alemanya.
Va guanyar la Copa de la UEFA amb la Juventus de Torí el 1993, i la Lliga de Campions amb el Borussia Dortmund el 1997.
Al juny del 2007 va iniciar la seva carrera com a entrenador al Viktoria Aschaffenburg, de la quarta divisió alemanya.
El 2008 va ser designat director tècnic del Kickers Offenbach alemany.

## Palmarès
### Borussia Dortmund

* Bundesliga: 1995, 1996
* DFB Pokal: 1989
* DFB-Supercup: 1995, 1996
* Lliga de Campions: 1997
* Copa Intercontinental: 1997

### Juventus de Torí

* Copa de la UEFA: 1993

### Schalke 04

* DFB Pokal: 2001, 2002

### Selecció alemanya

* Copa del Món: 1990
* Campionat d'Europa: 1996

## Referències

* ↑ Mühlen, Michael. «Andreas Möller - Goals in International Matches». RSSSF, 04-12-2004. [Consulta: 14 setembre 2012].
* ↑ «Gli eroi in bianconero: Andreas MÖLLER» (en italian). Tutto Juve, 04-09-2013. [Consulta: 18 setembre 2015].
* ↑ «Baggio Takes Great Strides Toward Soccer Greatness». The Orlando Sentinel, 15-06-1994. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2015. [Consulta: 24 setembre 2015].
* ↑ Andreas Möller a National-Football-Teams.com (anglès)
Andreas Möller amb la selecció alemanya - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de Futbol 1990
1 Illgner •
2 Reuter •
3 Brehme •
4 Kohler •
5 Augenthaler •
6 Buchwald •
7 Littbarski •
8  Häßler •
9 Völler •
10 Matthäus •
11 Mill •
12 Aumann •
13 Riedle •
14 Berthold •
15 Bein •
16 Steiner •
17 Möller •
18 Klinsmann •
19 Pflügler •
20 Thon •
21 Hermann •
22 Köpke •
Seleccionador: Beckenbauer
Selecció de futbol d'Alemanya – Copa del Món de futbol 1994
1 Illgner •
2 Strunz •
3 Brehme •
4 Kohler •
5 Helmer •
6 Buchwald •
7 Möller •
8 Häßler •
9 Riedle •
10 Matthäus •
11 Kuntz •
12 Köpke •
13 Völler •
14 Berthold •
15 Gaudino •
16 Sammer •
17 Wagner •
18 Klinsmann •
19 Kirsten •
20 Effenberg •
21 Basler •
22 Kahn •
Seleccionador: Vogts
Selecció de futbol d'Alemanya – Copa del Món de futbol 1998
1 Köpke •
2 Wörns •
3 Heinrich •
4 Kohler •
5 Helmer •
6 Thon •
7 Möller •
8 Matthäus •
9 Kirsten •
10 Häßler •
11 Marschall •
12 Kahn •
13 Jeremies •
14 Babbel •
15 Freund •
16 Hamann •
17 Ziege •
18 Klinsmann •
19 Reuter •
20 Bierhoff •
21 Tarnat •
22 Lehmann •
Seleccionador: Vogts :