OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premis Pulitzer de 1941

Els següents són els Premis Pulitzer de 1941.

## Premis de periodisme

* Servei Públic:
** St. Louis Post-Dispatch per la seva exitosa campanya contra les molèsties causades pel fum en la ciutat.
* Informació:
** Westbrook Pegler, del New York World-Telegram, pels seus articles sobre els escàndols a les files dels treballadors organitzats, que van conduir al descobriment i condemna de George Scalise, un estafador laboral.
* Corresponsalia:
** En lloc d'un Premi Pulitzer individual per a la corresponsalia a l'estranger, els fideïcomissaris van aprovar la recomanació del Consell Assessor que es dissenyés i executés una placa o pergamí de bronze per reconèixer i simbolitzar els serveis públics i els èxits individuals dels reporters de notícies nord-americans a les zones de guerra d'Europa, Àsia i Àfrica des del començament de la present guerra.
* Redacció Editorial:
** Reuben Maury del New York Daily News per la seva distingida redacció editorial durant l'any.
* Caricatura Editorial:
** Jacob Burck del Chicago Daily Times per "If I Should Die Before I Wake".
* Citació Especial:
** The New York Times pel valor educatiu públic del seu informe de notícies estrangeres, exemplificat pel seu abast, per l'excel·lència de la redacció i la presentació, i la informació de fons complementària, la il·lustració i la interpretació.

## Premis de lletres i drama

* Novel·la:
** No es va concedir cap premi.
* Drama:
** There Shall Be No Night (No hi haurà nit) de Robert E. Sherwood (Scribner).
* Història:
** The Atlantic Migration,1607-1860 (La migració atlàntica, 1607-1860) de Marcus Lee Hansen (Harvard Univ. Press).
* Biografia o autobiografia:
** Jonathan Edwards d'Ola Elizabeth Winslow (Macmilllan).
* Poesia:
** Sunderland Capture de Leonard Bacon (Harper).

## Referències

* ↑ «Post-Dispatch urged community effort in launching its campaign to eliminate smoke in St. Louis». St. Louis Post-Dispatch, 06-05-1941.
* ↑ «News man wins Pulitzer Prize for editorials». New York Daily News, 06-05-1941. (Part 2 of article)

## Enllaços externs

* Premis Pulitzer de 1941
# Diskit

El gompa (monestir) de ‘Diskit' es troba a la població del mateix nom, a la vall de Nubra, al districte de Ladakh (Jammu i Caixmir, Índia). El monestir està situat en un lloc aturonat, sobre la població.
El monestir fou fundat per Shesrab Zangpo cap al 1420. Hi ha una llegenda que ens fa saber que aquest lloc va resultar força malmès a causa d'una invasió dels mongols i que es va refer més endavant.
Aquí tenen la seva residència uns vuitanta monjos, encapçalats per les successives reencarnacions del rimpotxe Skyabsje Khanpo. Anualment s'hi celebra el festival de Gustor, quan els monjos realitzen les característiques danses amb vestits de colors vius i màscares.
Les diverses estances del monestir estan distribuïdes per la muntanya en diversos nivells i comunicades per escalinates. Hi ha estances més antigues i d'altres que s'han fet darrerament, molt més ben conservades. Es tracta d'estructures petites, d'un o dos pisos. Entre elles, als murs de les construccions, es troben els molinets d'oracions més grans o més petits.
Entre les construccions cal destacar els antics dukhang (sala d'assemblees) i Zimcchung, dedicada al Dalai Lama i ara ocupada pel rimpotxe de Thikse. Algunes de les sales conserven encara l'antiga decoració mural, molt afectada per la brutícia i enfosquida pel fum de les llànties de greix que hi cremem. També és força interessant l'àmplia sèrie d'imatges de tota mida de divinitats i altres personatges. Potser cal destacar la imatge de Gonkhar que sosté un braç i un crani humans i que hom considera que pertanyen a un dels soldats mongols que van destruir el monestir.
A la part més baixa i separat del nucli principal del monestir es troba una escola que depèn del gompa

## Bibliografia

Janhwij Sharma. Architectural Heritage Ladakh. Har-Anand Publications Pvt Ltd. Nova Delhi, 2003. ISBN 81-241-0979-6
# Laeops macrophthalmus

Laeops macrophthalmus és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Myanmar.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Tànkove

«Tànkove» té aquests significats:
* Tànkove (Bakhtxissarai), localitat de la República Autònoma de Crimea
* Tànkove (Krasnoperekopsk), localitat de la República Autònoma de Crimea
# Tanya Muzinda

Tanyaradzwa Adel Muzinda, coneguda com a Tanya Muzinda (Harare, 30 d'abril de 2004), és una pilot de motocròs de Zimbàbue. Va ser la primera dona a guanyar un campionat de motocròs a Zimbàbue.

## Biografia

Muzinda va néixer a Harare l'any 2004 i va començar a anar en moto quan tenia cinc anys animada pel seu pare entusiasta, Tawanda. La seva mare es diu Adiyon i té tres germans.
L'any 2017 va tenir una caiguda que li va afectar el maluc i li va provocar dificultats per caminar durant diversos mesos. El mateix any va competir en la seva primera cursa a l'estranger quan va córrer al Campionat Britànic infantil de HL Racing que es va celebrar a la pista de Motoland, prop de Mildenhall. Va gaudir de la cursa i va quedar tercera.
Els campionats de motocròs es van organitzar per primera vegada a Rhodèsia (ara Zimbàbue) l'any 1957. Cap dona havia guanyat mai un campionat fins que Muzinda ho va fer.
La Unió Africana la va reconèixer com a esportista júnior de l'any el 2018. A finals del 2019, ella i la seva família es van traslladar a Florida amb el suport de la italiana Stefy Bau, que havia estat tres vegades campiona mundial de motocròs. Bau es va convertir en la seva mànager, mentre el seu pare continuava com a entrenador d'ella i de dos dels seus germans. Muzinda és ambaixadora honorària de la Unió Europea per a la joventut, el gènere, l'esport i el desenvolupament a Zimbàbue.
El 2021 va ser nomenada com una de les 100 dones de la BBC. Els seus guanys li han permès pagar les taxes escolars de 100 nenes i nens a Harare.

## Referències

* 1 2 (en anglès) , 07-12-2021 [Consulta: 23 desembre 2021].
* 1 2 Herald, The. «Tanya in line for two awards» (en anglès britànic). The Herald. [Consulta: 23 desembre 2021].
* 1 2 3 CNN, Aisha Salaudeen. «This 15-year-old biker took on a men's world of Motocross and left them in the dust». CNN. [Consulta: 23 desembre 2021].
* ↑ M, Paidashe. «Zimbabwe: Motorcross Champion Tanya Muzinda Profiled On BBC 100 Women» (en anglès). allAfrica.com, 10-12-2021. [Consulta: 23 desembre 2021].
# Autòlic (areopagita)

Autòlic (en grec antic Αὐτόλυκος) va ser un areopagita acusat per l'orador Licurg per haver traslladat la seva dona d'Atenes després de la batalla de Queronea l'any 338 aC i va ser condemnat pels jutges.
El text de Licurg que contenia l'acusació es va conservar per un temps, però finalment es va perdre.

## Referències

* ↑ AUTOLYCUS Arxivat 2009-06-25 a Wayback Machine. a The Ancient Library
# Plutarc el Jove

Plutarc el Jove, en llatí Plutarchus, en grec antic Πλούταρχος, fou el fill del famós Plutarc de Queronea.
Alguns erudits suposen que era l'autor d'algunes obres que generalment han estat atribuïdes al seu pare, especialment la Άπόφθεγμα (Sentències, dites), i els tractats περὶ ποταμω̂ν i περὶ τω̂ν ἀρεσκόντων τοι̂ς φιλοσόφοις. Segons Joan Tzetzes, la conversió que fa Plutarc de les fabuloses sirenes en cortesanes seductores, fan que la seva obra sigui més aviat fàcil i insípida. Niebuhr diu indignat que el que fa és treure la veritat històrica de la poesia pel senzill procediment de convertir-la en prosa.

## Referències

* ↑ 1.Plutarchus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 431
# President de Benín

El president és el cap d'estat i cap de govern de Benín. Aquesta és la llista dels presidents de Benín des de 1960.

## Presidents de Benín

| Nom | Començament del mandat | Fi del mandat |
| Coutoucou Hubert Maga | 1 d'agost de 1960 | 27 d'octubre de 1963 |
| Christophe Soglo (Cap del Govern Provisional) | 27 d'octubre de 1963 | 25 de gener de 1964 |
| Sourou-Migan Apithy | 25 de gener de 1964 | 27 de novembre de 1965 |
| Justin Ahomadégbé-Tomêtin (provisional) | 27 de novembre | 29 de novembre de 1965 |
| Tahirou Congacou (provisional) | 29 de novembre | 22 de desembre de 1965 |
| Christophe Soglo | 22 de desembre de 1965 | 19 de desembre de 1967 |
| Jean-Baptiste Hachème (Cap del Comitè Revolucionari) | 19 de desembre | 20 de desembre de 1967 |
| Iropa Maurice Kouandété (cap d'Estat) | 20 de desembre | 21 de desembre de 1967 |
| Alphonse Amadou Alley (cap d'Estat) | 21 de desembre de 1967 | 17 de juliol de 1968 |
| Paul-Émile de Souza (cap del directori) | 13 de desembre de 1969 | 7 de maig de 1970 |
| Coutoucou Hubert Maga (Cap del Consell Presidencial) | 7 de maig de 1970 | 7 de maig de 1972 |
| Justin Ahomadégbé-Tomêtin (Cap del Consell Presidencial) | 7 de maig de 1972 | 26 d'octubre de 1972 |
| Mathieu Kérékou | 26 d'octubre de 1972 | 4 d'abril de 1991 |
| Nicéphore Soglo | 4 d'abril de 1991 | 4 d'abril de 1996 |
| Mathieu Kérékou | 4 d'abril de 1996 | 6 d'abril de 2006 |
| Thomas Yayi Boni | 6 d'abril de 2006 | 2016 |
| Patrice Talon | 2016 | actualitat |
# Dècada del 480

La dècada del 480 comprèn el període que va des de l'1 de gener del 480 fins al 31 de desembre del 489.

## Esdeveniments

* Els visigots d'Euric travessen els Pirineus per primera vegada en nom propi i no com a aliats dels romans, sota el comandament del comte Gauteric, i s'expandeixen ràpidament amb la intenció de quedar-se.
* Zenó intenta reunificar l'església oriental i occidental sense èxit
* Clodoveu I lidera un exèrcit que pacifica la regió dels francs. Es considera el fet que marca el naixement de França.
* Teodoric el Gran ataca Constantinoble i l'emperador Zenó aconsegueix dissuadir-lo a canvi dels drets sobre la Diòcesi d'Itàlia en possessió d'Odoacre.

## Personatges destacats

* Teodoric el Gran
* Clodoveu I
# Trianon

«Trianon» té aquests significats:
* Tractat del Trianon, signat al Gran Trianon a l'acabament de la Primera Guerra Mundial entre els aliats de la Primera Guerra Mundial i Hongria
* Palaus::
** Grand Trianon, palau prop de Versalles
** Petit Trianon, palau prop de Versalles
* Teatres:
** El Trianon o Pompeia (music-hall), nom amb què fou conegut de 1901 a 1907 el music-hall a l'Avinguda del Paral·lel de Barcelona
** El Trianon o Teatre Talia (Barcelona), nom amb què fou conegut de 1913 a 1915 el del Paral·lel de Barcelona.
** Le Trianon, sala de cinema i teatre del 18è arrondissement de París al peu de Montmartre
** Teatro Trianón, teatre de Lleó, Castella i Lleó, Espanya
* Altres edificis:
** Trianon (Frankfurt), gratacel de Frankfurt del Main, Alemanya
# Bahlul Barles

Bahlul Barles fou un amir de Xah Rukh i amir al-umara de Qaydu ibn Pir Muhammad.
Quan el 1409 Qaydu va rebre com a soyurgal les regions de Kabul, Gazni i Kandahar, Xah Rukh li va assignar un amir de confiança, Bahlul Barles, que actuava com a supervisor general.
Bahlul va donar suport a la revolta de Xaikh Nur al-Din (1410) i quan aquest fou derrotat el 1411, fou cridat a la cort d'Herat; finalment fou perdonat i va poder retornar al costat de Qaydu perquè ja sota Tamerlà era molt addicte a Pir Muhammad ibn Jahangir, el pare de Qaydu.
Allí fou nomenat amir al-umara i va tenir tant de poder que se li va pujar al cap; va conspirar per eliminar a Qaydu i posar al tron a son germà Tenjer o Sanjar. Qaydu va tenir coneixement del complot es va posar fora de l'abast dels conspiradors, informant seguidament a l'emperador. Aquest va enviar a l'amir Anuixirwan Barles i alguns membres del clan Kutxin o Kujin, amb 10.000 cavallers; molts dels conjurats en veure que arribava un exèrcit imperial van abandonar la conspiració. Qaydu, que disposava de poques tropes, ara es va veure al front d'un gran exèrcit amb el qual va marxar contra els rebels que es van dispersar i la majoria va fugir. Qaydu va anar aleshores a la cort a agrair l'ajut de Xah Rukh.
Bahlul i un altre amir, Hasan Aktaji, confiant en la clemència de l'emperador, van anar a la cort on van confessar la seva culpa i van aconseguir ser perdonats (1416)(297). No torna a ser esmentat.

## Referències

* ↑ Manuscrit persa Matla-assadein ou-madjma albahrein, a Notices et extraits de la bibliotheque du Roi et autres bibliotheques, tome qatorzieme (volum 14), accesible a Google books, pàg. 297.
# Ató

Ató és el nom dels següents personatges:
* Ató I, duc d'Aquitània juntament amb el seu germà gran Hunald
* Ató o Adó de Friül (? - ~695 /696), duc de Friül després de l'enderrocament de l'usurpador Ansfrid (~694)
* Ató d'Oña (Aragó o Catalunya, s. X - Oña, ~1044), bisbe retirat com a eremita al monestir de San Salvador d'Oña venerat com a sant per l'Església catòlica
* Ató de Pistoia (Toscana o Marca Hispànica, ca. 1070 – Pistoia, 1153), monjo benedictí, bisbe de Pistoia i historiador
* Ató de Vic (? - 971), bisbe de Vic
# Poblat talaiòtic de Merola

El poblat talaiòtic de Merola són un conjunt de restes prehistòriques situades al lloc anomenat es Hortals, de la possessió de Merola, al municipi de Llucmajor, Mallorca.
Les restes d'aquest poblat estan formades per un talaiot petit de planta circular de 10,3 m de diàmetre i una alçada màxima actual d'1,7 m, amb entrada orientada a gregal i columna polilítica central; i una naveta d'habitació de planta en forma d'U allargada, les quals dimensions són 18,5 m de llargària per 7,4 m d'amplada.

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 60. ISBN 84-500-5970-4.
# Trianthema

Trianthema és un gènere de plantes suculentes dins la família de les aïzoàcies. Són plantes anuals o perennes normalment amb fulles carnoses desiguals i una forma de creixement prostrada. El gènere té unes vint espècies de distribució tropical i subtropical. Una de les seves espècies,Trianthema portulacastrum, és freqüent com a mala herba en agricultura.

## Algunes espècies

* Trianthema portulacastrum L. – Desert Horse Purslane
* Trianthema triquetra Willd.

### Anteriorment ubicades en aquest gènere

* Zaleya decandra (L.) Burm.f. (com T. decandra L.)
* Zaleya galericulata (Melville) H.Eichler (com T. galericulata Melville)
* Zaleya pentandra (L.) C.Jeffrey (com T. pentandra L.)

## Referències

* 1 2 «Genus: Trianthema L.». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture, 09-06-2009. Arxivat de l'original el 2012-10-10. [Consulta: 15 desembre 2010].
* ↑ Trianthema (TSN 19939) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
* 1 2 «GRIN Species Records of Trianthema». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 15 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment
* Flora of North America
# Avicida

Avicida és una substància química que s'usa per matar ocells.
Les aus granívores desenterren les llavors sembrades o se les mengen directament de la planta. Els ocells que mengen fruita esperen que aquesta estigui ja madura i amb només una picada la inutilitzen per a la venda.
Tradicionalment s'havia usat l'estricnina que també és un potent verí per l'home (molt usat en les novel·les d'Agatha Christie)i que en temps passats era de venda lliure i disponible a qualsevol casa.
També s'utilitzen per matar ocells els derivats clorats DRC-1339 i CPTH.
L'ús d'avicides està prohibit en molts països, ja que afecten a tota la fauna en general i moltes aus estan protegides oficialment.
En la pràctica se substitueixen pels productes químics repel·lents i altres estratègies com l'ús de canons que fan soroll, xarxes, plàstics grocs, etc.
El popular espantaocell no és efectiu perquè els ocells s'hi acostumen.
# Polieucte (escultor)

Polieucte (valor desconegut - valor desconegut) fou un escultor de l'antiga Grècia d'època hel·lenística.
Només se li coneix una obra, un retrat de l'orador Demòstenes, realitzat en el 280 aC, 42 anys després de la mort de l'orador, per encàrrec d'Atenes a iniciativa de Demòcares, nebot de l'homenatjat (Plutarc: «Demòstenes», 30). Es va alçar en l'àgora d'Atenes, no lluny de l'altar dels dotze déus i el monument als herois epònims (Pausànies: I 8.2). En la base hi havia aquest dístic inscrit:
| « | Si haguesses tingut tanta força com el teu pensament, Demòstenes, mai l'Ares macedoni hauria governat els grecs. | » |
L'estàtua i l'escultor es feren famosos. En època romana se'n van fer moltes reproduccions, de les quals es conserven dues còpies majors que la grandària natural (conservades en la Ny Carlsberg Glyptotek i els Museus Vaticans) i una cinquantena de busts.
Plutarc recull en una anècdota:
| « | Un soldat, dut davant la justícia pel seu cap, diposità una mica d'or que posseïa en les mans de l'estàtua de Demòstenes, que tenia els dits tancats i a la vora de la qual havia crescut un plàtan petit. Moltes fulles de l'arbre s'amuntegaren sobre l'or, el taparen i l'amagaren durant molt de temps. Quan l'home hi tornà, recuperà el seu tresor. La història s'escampà i moltes persones amb enginy l'agafaren com a pretext per compondre epigrames sobre el desinterés de Demòstenes | » |
| — «Vida de Demòstenes», 31.1-2. |||
El text permet reconéixer el tipus estatuari originari, tot i que la posició de les mans de l'exemplar de Copenhaguen fou modificada pel copista. (Pausànies)
L'obra de Polieucte marca un punt d'inflexió en la tradició grega del retrat: l'escultor no representa sols l'aspecte físic, sinó la força interior de l'orador. Demòstenes apareix envellit, en tensió, el rostre marcat per una fonda concentració. La seua posa impactant fou imitada per molts artistes d'època moderna, com ara per Daniel Chester French en la seua estàtua d'Abraham Lincoln per al Lincoln Memorial.

## Referències

* ↑ Pollitt, 1986, p. 63.
* ↑ Crawford, John Stephens «The Classical Orator in Nineteenth Century American Sculpture». American Art Journal, 6/2, 01-11-1974, pàg. 71.

## Bibliografia
### Fonts primàries

* Pierron, Alexis. «Vies des hommes illustres: Démosthène». A: Plutarque. Oeuvres complètes. Charpentier, libraire-éditeur [Consulta: 28 maig 2024].
* Clavier, M. «Tome premier. L'Attique». A: Pausanias. Description de la Grèce. A. Bobée [Consulta: 28 maig 2024].

### Fonts secundàries

* Muller-Dufeu, Marion. La Sculpture grecque. Sources littéraires et épigraphiques. Éditions de l'École nationale supérieure des Beaux-Arts, 2002. ISBN 2-84056-087-9.
* Pollitt, Jerome J. Art in the Hellenistic age. Cambridge University Press, 1986. ISBN 0521276721.
* Ridgway, Brunilde Sismondo. Hellenistic Sculpture. I. The Styles of ca. 331-200 B.C. University of Wisconsin Press, 2001. ISBN 0-299-11824-X.
# Atlantis

«Atlantis» té aquests significats:
* Toponímia:
** Atlantis o Atlàntida, una illa o un continent enfonsat sota les aigües en temps remots a causa d'un terratrèmol, segons la mitologia grega
** Atlantis (Florida), localitat estatunidenca
** Atlantis (Sud-àfrica), localitat sud-africana
** Atlantis (Stargate), una ciutat, dins de l'univers fictici de les sèries Stargate SG-1 i Stargate Atlantis
* Cinema:
** Atlantis (pel·lícula de 1913), pel·lícula danesa dirigida per August Blom
** Atlantis (pel·lícula de 1992), pel·lícula francoitaliana dirigida per Luc Besson
** Atlantis: The Lost Empire, pel·lícula animada de Disney dirigida per Gary Trousdale i Kirk Wise
* Televisió: Atlantis (sèrie), sèrie britànica de televisió de 2013
* Astronàutica: Transbordador espacial Atlantis, un dels transbordadors espacials de la flota pertanyent a la NASA
Viccionari
# Principi actiu

Un principi actiu o matèria activa és, en una formulació de productes químics, un compost del qual se n'esperen unes determinades característiques o accions.

## Productes farmacèutics

Així doncs, el terme principi actiu en productes farmacèutics és la denominació recomanada per l'OMS o, si no n'hi ha, la denominació d'un medicament genèric. Així, el principi actiu de l'aspirina (nom comercial) és l'àcid acetilsalicílic.
Una altra forma de denominar els medicaments és mitjançant el nom comercial o marca de fantasia, però l'ordenació en catàlegs per principis actius és més estable que amb els noms comercials, a causa de les fluctuacions dels noms entre mercats.

## Altres productes

Per analogia en productes fitosanitaris o de control de plagues, el terme es refereix als compostos que tenen una acció sobre els organismes vius. Bé sigui una acció beneficiosa, com ara els fertilitzants, o perjudicial, com ara els biocides.
# Dudu

Dudu va ser rei d'Akkad potser del 2195 aC al 2174 aC.
No se sap segur si estava emparentat amb l'antiga família sargònida, però se sospita que era fill de Xar-Kali-Xarri i es va poder imposar a quatre pretendents que van governar durant tres anys, Ilulu, que potser era un rei dels gutis, Irgigi, Nanum i Imi, segons diu la Llista de reis sumeris.
Encara que amb uns dominis reduïts va portar una certa estabilitat al país. Se suposa que va reconquerir o se li va sotmetre el nord de Sumer, ja que s'han trobat inscripcions seves a Adab i Nippur
Va morir cap al 2174 aC i el va succeir el seu fill Xu-Durul.

## Referències

* ↑ Cassin, Elena (et al.) (comp.). Los imperios del Antiguo Oriente: del paleolítico a la mitad del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1975, p. 94-95. ISBN 84-32301183.
# La Madeleine (Nord)

La Madeleine és un municipi francès al departament del Nord (regió dels Alts de França). L'any 2006 tenia 22.399 habitants. L'any 2006 tenia 22.681 habitants. Limita al nord amb Marquette-lez-Lille, a l'oest amb Saint-André-lez-Lille, a l'est amb Marcq-en-Barœul i al sud amb Lilla.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 23.381 | 23.203 | 20.999 | 22.115 | 21.601 | 22.399 | 22.681 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Història

Com altres municipis del Nord, La Madeleine pertanyia al comtat de Flandes a l'Edat Mitjana i es va veure sacsejada per les guerres entre flamencs, espanyols i francesos. Les lluites de religió que van dividir Europa en dues meitats van arribar també a la regió. Amb el pas definitiu a França (i per tant al catolicisme) al segle xvii va començar un període de desenvolupament, basat sobretot en el comerç amb la propera Lille.
A començaments de la Revolució Francesa comptava només amb 600 habitants, després d'un llarg període d'epidèmies. La indústria s'hi va instal·lar lentament al segle xix, sense desbancar el predomini del sector primari. La família Rothschild fa passar per la vila la via fèrria que comunica Lilla amb Calais i que fa créixer tota la regió. Així, el 1850 s'arriba a les 2000 persones residents i cinquanta anys més tard ja frega les 12000.
La ciutat va ser ocupada durant la Primera Guerra Mundial i gran part dels seus edificis i monuments, destruïts. Igualment, durant la Segona Guerra Mundial, la localitat va passar a control alemany. Des dels anys 60 viu un augment de població i un seguit de transformacions urbanístiques per acollir els nouvinguts.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2008 | Claude Dhinnin | |
| 2008- | Sébastien Leprêtre | |
# Teorema de la simetria de Lerner

El Teorema de la Simetria de Lerner és un teorema usat en la teoria de comerç internacional, que afirma que una tarifa a la importació (un percentatge del valor o una suma per unitat) té el mateix efecte que un impost a l'exportació. El teorema es basa en el fet que l'efecte en els preus relatius és el mateix sense importar quina política (tarifa a la importació o impost a l'exportació) s'aplica.
El teorema va ser desenvolupat per l'economista Abba Lerner el 1936.

## Referències

* ↑ A. P. Lerner, 1936. "The Symmetry Between Import and Export Taxes", Economica, N.S., 3(11), pp. 306-313.
* ↑ Jagdish N. Bhagwati, Arvind Panagariya, and T. N. Srinivasan, 1998 Lectures On International Trade, 2nd Edition, MIT Press. Description and ch. 12, sect. 12-6, Lerner Symmetry Theorem, scrollable preview, pp. 215-19.
# Arc formeret

L'arc toral o arc faixó és l'arc transversal a la nau i que sustenta la volta. A les voltes de canó, és purament un reforç de la volta. Aquest tipus d'arcs va encastat a l'estructura i la seva orientació és transversal a l'eix de la mateixa; d'aquesta manera queda dividida en trams.