OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Andre Gaddy

Andre Gaddy (Brooklyn, Nova York, 22 d'abril de 1959) és un exjugador de basquetbol estatunidenc. Amb els seus 2,08 centímetres i 91 kilograms de pes, jugava en la posició d'aler pivot.

## Carrera esportiva

Va començar jugant amb els Patriots, l'equip de l'institut George Mason de Fairfax, a Virgínia, entre els anys 1978 i 1982. Va ser triat pels Houston Rockets en la 4a ronda del Draft de l'NBA del 1982, però va acabar jugant al Club Joventut Badalona de la lliga ACB. En aquella temporada va fer una mitjana de 20 punts i 12 rebots per partit. La temporada següent se'n va tornar als Estats Units i va jugar a la CBA amb els Albany Patroons, amb qui va aconseguir guanyar el campionat.
La temporada 1984-85 va fitxar per l'Associazione Pallacanestro Udinese, començant així una estada d'uns quants anys a la lliga italiana. L'any següent va canviar de club fitxant pel Fabriano Basket de l'A2 italiana, on hi jugarà dues temporades amb una mitjana de 19 punts i 11 rebots. Va fer un parèntesi a la seva estada italiana per jugar la temporada 1987-88 al Lagisa Gijón de la Primera B espanyola. Se'n va tornar a Itàlia per disputar la seva darrera temporada en actiu, jugant aquesta vegada amb el Caripe Pescara, mantenint una mitjana de 19,5 punts i 10 rebots per partit.

## Referències

* ↑ «Andre Gaddy» (en anglès). The Draft review. [Consulta: 30 setembre 2018].
* ↑ «Andre Gaddy Player Profile» (en anglès). Real GM [Consulta: 30 setembre 2018].
* 1 2 «ANDRÈ GADDY NEL FABRIANO BASKET RIVOLUZIONATO» (en italià). Radio Gold, 13-12-2015 [Consulta: 30 setembre 2018].
* ↑ «HACE 30 AÑOS… Cap.24: “1ª B, el fin de una loca utopía (5ª y última parte)"» (en castellà). Endesa Basket Lover, 11-08-2018 [Consulta: 30 setembre 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-09-30. [Consulta: 30 setembre 2018].
# Markos Gimeno Vesga

Markos Gimeno Vesga (Ermua, 3 de maig 1974 - Eibar, 7 de desembre de 2018) va ser un artista versàtil i polifacètic, autor de diversos jocs de paraules, actor, músic i dissenyador gràfic. En Markos Gimeno era un home amb una gran capacitat creativa. Tenia el do d'animar, entretenir i pensar en el seu entorn, però alhora, de tant en tant patia depressió i, a quaranta-quatre anys, es va suïcidar a Eibar.
En música, va actuar principalment en grups a Ermua. Va tocar el baix a The Pepes, la seva primera banda, després a l'última formació de Julio Kageta, Dantzut, i finalment a PAM o Puto Amoak Matematiketan.
A partir de 1998, Gimeno va dedicar-se als jocs de paraules, homònims, palíndroms (s'autoanomenava autore erotua / autor embogit) i invencions lingüístiques en què barrejava basc, castellà i d'altres llengües. Membre del Club Palindromista Internacional, va ser un dels pocs bascos en fòrums internacionals que s'ocupaven d'aquest camp de la ludolingüística. Va autoproduir-se els llibres 131 AZA (2014) i SkizopozikS (2016), i va ser el creador del joc col·lectiu #hitzokei a Twitter.
Amb Juanma Rodríguez va formar el 2011 el duet artístic Hipo y Kondrias i Macho-maris. Havia interpretat el recital experimental SkizopozikSen solitari.
Per tal de retre homenatge a la seva trajectòria artística, el novembre de 2020, el diari basc Berria va fer un documentari sobre Markos Gimeno a partir d'una exposició sobre la seva obra que el gener de 2020 va tenir lloc a Ermua.

## Referències

* ↑ «Markos Gimeno artista ermuarra hil da» (en basc). [Consulta: 3 desembre 2020].
* ↑ «Puto Amoak Matematiketan». [Consulta: 3 desembre 2020].
* ↑ «'Artea da, beraz literatura izan behar da?'». [Consulta: 3 desembre 2020].
* ↑ Encuentro; Palíndromos. «Encuentro de Palindromistas» (en castellà). [Consulta: 3 desembre 2020].
* ↑ SLU, Herritar Berri. «Markos Gimeno» (en basc), 06-06-2014. [Consulta: 3 desembre 2020].
* ↑ «Markos Gimeno Vesga: SkizopozikS» (en castellà), 24-01-2017. [Consulta: 3 desembre 2020].
* ↑ «Hitzokei » Hasiera». [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ «Palabras en juego». Guia Palíndromos, pàg. 6.
* ↑ «Bilboko Zirkuitua». Programa Bilboko Zirkuitua, pàg. 3.
* ↑ SA, Baigorri Argitaletxea. «Homenaje al artista de Ermua Markos Gimeno, fallecido la semana pasada» (en castellà), 13-12-2018. [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ «'Macho-Maris', un espectáculo para remover conciencias» (en espanyol europeu), 21-11-2016. [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ r01epd0122e4ed314423e0db04c97a47b5baa317f, r01etpd158aa64558419b9ec5ed77644af02263cda. «'Skizopoziks'» (en castellà), 05-08-2017. [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ Berria.eus. «Berria TB saileko azken albisteak» (en basc). [Consulta: 4 desembre 2020].
* ↑ «A tu servicio - Canal noticias - Detalle de la noticia». [Consulta: 3 desembre 2020].
# Arcadi d'Arquer i Vives de Balaguer

Arcadi d'Arquer i Vives de Balaguer (Barcelona, 1867 — 30 de setembre de 1931) fou un aristòcrata, polític, empresari i financer català.

## Biografia

Pertanyia a la família Goscons de Ca l'Arquer (Arenys de Munt) i era membre de l'Agrupación de la Nobleza. Es llicencià en filosofia a Anglaterra, i en tornar es va vincular a l'entorn del rei Alfons XIII, qui el nomenà Gentilhombre de cámara con ejercicio. Això li va permetre cultivar l'amistat personal amb gent com el comte de Romanones, Antoni Maura i el marquès de Comillas. Fou vicepresident de l'Associació de metalls del Foment del Treball Nacional i el 1917 membre de la Comissió del Museu Industrial de Foment. També fou vicepresident de la Secció de la Indústria de Ploms a la Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de Barcelona, president del consell de la Caixa d'Estalvis i Mont de Pietat de Barcelona, membre de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País. També finançà nombroses obres filantròpiques i reuní una important col·lecció de pintura antiga, assessorat per Lluís Plandiura i Pou i Antoni Garcia i Llansó. De 1920 a 1922 fou director del Diari de Barcelona.
Fou un important membre del Círculo Monárquico Conservador de Barcelona. Durant la crisi generada durant l'Assemblea de Parlamentaris i la posterior vaga general de 1917 fou una peça clau per aproximar políticament Alfons XIII amb Francesc Cambó. El 1918 participà en la fundació de la Unión Monárquica Nacional, amb la que fou elegit regidor de l'Ajuntament de Barcelona pel Districte 4 en 1920.
El 1919 fou nomenat cap superior de l'administració civil de l'Estat i governador civil de la província de Sòria. Després va donar suport la dictadura de Primo de Rivera. Durant aquest període fou diputat de la Diputació de Barcelona i el 1928 vicepresident de la Junta Provincial de la Unión Patriótica. Fou distingit amb la Creu de Carles III.
Es va casar amb Tomasa Cladellas i Echevarría.

## Referències

* 1 2 «esquela de Don Arcadio de Arquer Vives». La Vanguardia, 13-10-1931, pàg. 1.
* ↑ «Arcadi d'Arquer i Vives de Balaguer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Los conservadores barceloneses a ABC, 19 de novembre 1910
* ↑ BOE del 4 de febrer de 1919 amb el nomenament
* ↑ BOE del 18 d'abril de 1919 amb el nomenament
* ↑ [00+--+del+cat{u00E0}leg+antic/aarque+a+++00+del+cataleg+antic/-3%2C-1%2C0%2CB/frameset&FF=aarquer+arcadio+de+++00+del+cataleg+antic&1%2C1%2C Acción social / ponencia del Iltre. Sr. Diputado Ponente de Acción Social de la Diputación Provincial de Barcelona Arcadio de Arquer] (1927)
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p. 110. ISBN 978-84-9850-461-3.
# Robert Hay

Robert Hay (6 de gener de 1799 - 4 de novembre de 1863) fou un viatger escocès, antiquari, i un dels primers egiptòlegs. Va néixer al Castell de Duns, Berwickshire. Durant el seu servei a la Royal Navy va visitar Alexandria i Egipte, l'any 1818.
L'any 1824 va conèixer Joseph Bonomi a Roma, a qui va contractar com a artista i que va acompanyar Hay a Egipte. Es van quedar a Egipte des de novembre de 1824 fins al 1828, i de 1829 a 1834, registrant monuments i inscripcions, i van fer un gran nombre de projectes arquitectònics. Els seus manuscrits són ara principalment a la Biblioteca Britànica, i molts dels seus motlles de guix al Museu Britànic.
Al maig de 1828 Hay va visitar Malta, on es va casar amb Kalitza Psaraki, la filla del corregidor d'Apodoulou, Creta; Hay l'havia rescatat prèviament d'un mercat d'esclaus a Alexandria. Després de la seva mort a East Lothian, Escòcia, el 1863, la col·lecció d'antiguitats egípcies de Hay va ser venuda al Museu Britànic, tot i que alguns objectes van ser adquirits l'any 1872 pel Museu de Belles Arts de Boston.

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba actualment al domini públic: Dictionary of National Biography. Londres: Smith, Elder & Co, 1885–1900.

## Enllaços externs

* The lost portfolios of Robert Hay Arxivat 2008-06-10 a Wayback Machine.
# Helmintomorfs

Els helmintomorfs (Helminthomorpha, gr. "amb forma de cuc") són una infraclasse àmplia i diversa de diplòpodes de la subclasse Chilognatha.

## Taxonomia

Segons Shear (2011) i Shear & Edgecombe (2010):
* Infraclasse Helminthomorpha Pocock, 1887
** Superordre †Archipolypoda Scudder, 1882
*** Ordre †Archidesmida Wilson & Anderson 2004
*** Ordre †Cowiedesmida Wilson & Anderson 2004
*** Ordre †Euphoberiida Hoffman, 1969
*** Ordre †Palaeosomatida Hannibal & Krzeminski, 2005
** Ordre †Pleurojulida Schneider & Werneburg, 1998 (possiblement en grup germà de Colobognatha)
** Subterclasse Colobognatha Brandt, 1834
*** Ordre Platydesmida Cook, 1895
*** Ordre Polyzoniida Cook, 1895
*** Ordre Siphonocryptida Cook, 1895
*** Ordre Siphonophorida Newport, 1844
** Subterclasse Eugnatha Attems, 1898
*** Superordre Juliformia Attems, 1926
**** Ordre Julida Brandt, 1833
**** Ordre Spirobolida Cook, 1895
**** Ordre Spirostreptida Brandt, 1833
**** Superfamily †Xyloiuloidea Cook, 1895 (a vegades units a Spirobolida)
*** Superordre Nematophora Verhoeff, 1913
**** Ordre Callipodida Pocock, 1894
**** Ordre Chordeumatida Pocock 1894
**** Ordre Stemmiulida Cook, 1895
**** Ordre Siphoniulida Cook, 1895
*** Superordre Merocheta Cook, 1895
**** Ordre Polydesmida Pocock, 1887

## Referències

* ↑ Shear, W. «Class Diplopoda de Blainville in Gervais, 1844. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 3148, 2011, pàg. 159–164. DOI: 10.11646/zootaxa.3148.1.32.
* ↑ Shear, William A.; Edgecombe, Gregory D. «The geological record and phylogeny of the Myriapoda». Arthropod Structure & Development, 39, 2–3, 2010, pàg. 174–190. DOI: 10.1016/j.asd.2009.11.002. PMID: 19944188.
* ↑ Sierwald, Petra; Bond, Jason E. «Current status of the myriapod class Diplopoda (Millipedes): Taxonomic diversity and phylogeny». Annual Review of Entomology, 52, 1, 2007, pàg. 401–420. DOI: 10.1146/annurev.ento.52.111805.090210. PMID: 17163800.
* ↑ Hoffman, R. L. «New genera and species of Upper Paleozoic Diplopoda». Journal of Paleontology, 37, 1, 1963, pàg. 167–174. JSTOR: 1301419.
# Bruna Karla

Bruna Karla Simplício dos Santos (Rio de Janeiro, 19 de juliol de 1989) és una cantant brasilera de música cristiana contemporània. El 2010, va ser nominada al Grammy Llatí en la categoria "Millor Àlbum de Música Cristiana en Llengua Portuguesa" amb l'àlbum Advogado Fiel.
El 2005, la cantant grava seu tercer projecte. L'àlbum Vento do Espíritu va vendre 150.000 còpies i va ser disc d'or. El 2007, la cantant va gravar l'àlbum Com os olhos da Fé. El mateix any la cantant es va casar amb Bruno Santos, teclista de la formació gospel 4 por 1.
El 2009, l'artista publicà Advogado Fiel. La cançó "Sou Humano" va ser indicada al Trofeu Promessas i va aconseguir el premi de Millor música de 2011. El senzill "Advogado Fiel" va vendre més de 350.000 còpies. El dia 1 de març de 2011 va gravar el seu primer DVD en viu, en la Via Show en el Rio de Janeiro. S'hi van incloure els majors èxits de la seva carrera.
El 2012, l'artista va llançar Aceito o Teu Chamado, amb producció d'Emerson Pinheiro. En l'edició de desembre de 2012 de la revista Billboard va ser divulgat el rànquing "Gospel Brasil 50" de les músiques més reproduïdes a les ràdio del Brasil. "Eu Não Abro Mão" va arribar al 5è lloc, com va remarcar la revista.
El 2014, Bruna Karla va llançar l'àlbum Como Águia, que es va distribuir com a single el setembre del 2014. El disc va rebre diverses crítiques. El portal web Casa Gospel va definir el disc com amateur i el web O Propagador com un àlbum que conté una "combinació desagradable entre producció musical sense personalitat, música dubtosa, interpretacions vocals equivocades i un repertori confús".

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* 2001: Alegria Real
* 2003: Siga em Frente
* 2005: Vento do Espírito
* 2007: Com os Olhos da Fé
* 2009: Advogado Fiel
* 2012: Aceito o Teu Chamado
* 2014: Como Águia

### Compilacions

* 2007: MK CD Ouro: As 10 mais de Bruna Karla
* 2008: O melhor da musica gospel Ed 09 (Revista + CD)
* 2010: Som Gospel
* 2014: Gospel Collection
* 2015: Falando de Amor

### Altres Projectes

* 2015: (AudioBless) - Muito Além do que Sonhei

## Notes

* ↑ http://www.letras.com.br/biografia/bruna-karla/
* ↑ http://entretenimento.r7.com/musica/noticias/grammy-latino-2010-acontece-nesta-quinta-11-veja-os-indicados-20101111.html/ Arxivat 2017-02-18 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.gospelgoods.com.br/produto.php?prod=83/%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.portaldacomunhao.com.br/news280273.html/%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.elnet.com.br/musica_interna.php?materia=1719/%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ «Bruna Karla entre os maiores hits do verão brasileiro». Gospelprime, 04-02-2011 [Consulta: 11 abril 2016]. Arxivat 24 April 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-04-24. [Consulta: 11 abril 2016].
* ↑ «Bruna Karla grava seu primeiro dvd na Via Show - Advogado Fiel». Super Gospel, 24-02-2011 [Consulta: 11 abril 2016].
* ↑ Abreu, Tiago «ANÁLISE: CD COMO ÁGUIA - BRUNA KARLA». O propagador, 24-11-2014 [Consulta: 11 abril 2016].

## Enllaços externs

* Bruna Karla - Lloc web oficial
# MPR

MPR té els següents significats:
* Comitè Internacional de Màrqueting i Relacions Públiques (de l'anglès Marketing & Public Relations), comitè de màrqueting i relacions públiques dins del Consell Internacional de Museus
* Assemblea Consultiva Popular (del nom en indonesi Majelis Permusyawaratan Rakyat), parlament d'Indonèsia
* Moviment Popular de la Revolució, partit polític del Zaire
* MultiPlanar Reconstruction, mètode de presentació d'imatges en tomografia computada
* Receptor de manosa-6-fosfat (de l'anglès Mannose 6-Phosphate Receptor), glicoproteïna receptora de manosa-6-fosfat
# Obabakoak

Obabakoak és una obra de l'escriptor Bernardo Atxaga escrita en eusquera el 1988. Es tracta d'un recull de contes que recreen un món màgic i mític que convida a la reflexió literària i que toquen, amb tècniques narratives originals, qüestions de tipus universal.
L'obra es compon de relats situats la majoria a Obaba, una petita localitat basca completament inventada on fantasia i realitat es confonen. Obabakoak significa els d'Obaba.
Es tracta de l'obra en eusquera amb més èxit internacional i ha estat traduïda a molts idiomes. Per altra banda, el director de cinema Montxo Armendariz en va fer una pel·lícula el 2005, titulada Obaba.

## Referències

* ↑ Obabakoak a laie.es
* ↑ Montxo Armendáriz, el hechicero de Obaba, El Culgtural, 15 de setembre de 2005

## Bibliografia

* Néstor E. Rodríguez: "La palabra está en otra parte: Escritura e identidad en Obabakoak", en: Revista Hispánica Moderna, 54.1 (2001), pp. 176-190
* Enrique Banús: "El argumento de autoridad en tiempos de crisis. Entre el Libro de Buen Amor y Obabakoak, en: Alberto Gil y Christian Schmitt (eds.): Actas del XV Congreso de la Asociación Alemana de Hispanistas, 1-4 de marzo de 2005, Bonn (2006), pp. 153-169
# Menkamin I

Menkamin I fou un faraó de la dinastia VII de l'antic Egipte que s'esmenta al Papir de Torí i no apareix a la llista d'Abidos i del qual no se sap res. El seu nom suggereix una associació amb Amon.

## Referències

* ↑ Egyptian Pharaohs : First Intermediate Period : Dynasty 7 / 8
* ↑ List of Pharaohs
* ↑ Faraons d'Egipte
# Canyadó

Canyadó és un barri de Badalona (Barcelonès) que forma part del Districte I juntament amb Casagemes, Centre, Coll i Pujol, Dalt la Vila, Manresà i Progrés. Limita amb els barris de Casagemes, Manresà i Les Guixeres.
Tot i que es tracta d'un barri força petit, de fet és el barri més petit del districte primer amb una superfície de 0,185 quilòmetres quadrats, l'àrea concentra habitatges, alguns equipaments i indústria. És el segon barri del districte en densitat de població.
Segons el padró de l'any 2012, el barri de Canyadó té 2.786 habitants, dels quals el 49,5% són homes (1.379) i el 50,5% són dones (1.407). La població del barri representa només l'1,3% d'habitants de tota la ciutat. La major part d'aquesta població viu als habitatges de Sant Jordi, que daten de l'any 1968, quan el Patronato de Renta Limitada de Badalona va construir 447 pisos en quinze blocs homogenis, amb una alçada d'entre els 10 i 14 pisos. Ja l'any 1973 allotjaven gairebé 1.500 persones.

## Llocs d'interès

Entre els edificis més singulars del barri es troben l'edifici Ulisses, que fou la seu de l'Editorial Destino, però que avui resta a l'espera que una nova empresa li doni utilitat, i l'edifici vestuaris Piher, obra de l'estudi d'arquitectura d'Oriol Bohigas, que vol representar les targetes perforades dels primers temps de la informàtica i que avui dia és de propietat municipal.
L'edifici més emblemàtic del barri és la Masia de Can Canyadó, protegida com a bé cultural d'interès nacional. Aquesta casa no va ser mai habitada pels seus propietaris, sinó tan sols pels masovers. La torre de defensa data del segle xvii. Ben a prop, hi és la seu de l'empresa fabricant de màquines de gènere de punt Jumberca S.A. fundada per Josep Humbert acabada la Guerra Civil. L'empresa arribà a ser l'empresa exportadora líder en el sector de la maquinària tèxtil a Espanya, durant els anys 80. Dins l'àmbit educatiu trobem una llar d'infants privada, la Valonsadero, i una escola pública on s'imparteix el segon cicle d'educació infantil i educació primària, l'escola Lola Anglada.

## Referències

* ↑ «Padró d'Habitants 01/01/2012». Ajuntament de Badalona, 13-06-2009. Arxivat de l'original el 2014-09-03. [Consulta: 23 agost 2012].
* 1 2 Ferreras, Enric. Badalona camina. Rutes a peu per la ciutat. Ajuntament de Badalona, maig de 2011, p. 27.
* ↑ «Jumberca ampliará capital y cotizará en bolsa». El País, 14-10-1987.
* ↑ «Guia d'informació educativa de Badalona. Curs 2017-18». Ajuntament de Badalona, 2017. Arxivat de l'original el 2018-01-13 [Consulta: 13 gener 2018].

## Bibliografia

* Revista de Badalona. Districte 1. Badalona: Hermes Comunicacions, febrer de 2001, p. 56. GI-893-97.
# Helmina von Chézy

Helmina von Chézy, Wilhelmine Christiane de Chézy (Berlín, 26 de gener de 1783-Ginebra, 28 de gener de 1856) va ser una periodista i poeta alemanya. És coneguda sobretot per escriure el libretto de l'òpera Euryanthe (1823) de Carl Maria von Weber i l'obra Rosamunde, per a la qual Franz Schubert va escriure la música incidental.

## Obra

* Geschichte der tugendsamen Euryanthe von Savoyen. Leipzig 1804. Libretto
* Leben und Kunst in Paris seit Napoleon I. Weimar 1805-07 (2 vols.)
* Erinnerungen aus meinem Leben, bis 1811. Online
* Neue auserlesene Schriften der Enkelin der Karschin. Heidelberg 1817 * Gedichte. Aschaffenburg 1812 (2 v.)
* Die drei weißen Rosen (in der Urania, 1821)
* Erzählungen und Novellen. Leipzig 1822 (2 vols.)
* Rosamunde
* Stundenblumen. Wien 1824-27 (4 v.)
* Emmas Prüfungen. Heidelberg 1827
* Herzenstöne auf Pilgerwegen. Sulzbach 1833
* Überlieferungen und Umrisse aus Napoleons Tagen, Teil 2-4, in: Der Freihafen 3, Nº 3 i 4, i Der Freihafen 4, Nº I, 1840/41
* Unvergessenes. Leipzig 1859 (2 v.)

## Referències

* ↑ McVicker, Mary F. Women Opera Composers: Biographies from the 1500s to the 21st Century (en anglès). McFarland, 2016-08-23, p. 224. ISBN 978-0-7864-9513-9.
* ↑ Warrack, John. Carl Maria von Weber (en anglès). CUP Archive, 1976-11-18, p. 302. ISBN 978-0-521-21354-7.
* ↑ Festić, Fatima. Gender and Trauma: Interdisciplinary Dialogues (en anglès). Cambridge Scholars Publishing, 2011-11-15, p. 169. ISBN 978-1-4438-3533-6.
# Bufo scorteccii

Bufo scorteccii és una espècie d'amfibi de la família de Bufonidae que viu al Iemen. El seu hàbitat natural és la vegetació baixa. La cria es realitza en basses. No hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que la seva àrea de distribució restringida fa que sigui vulnerable a esdeveniments estocàstics. És una espècie terrestre que habita entorns d'aigua dolça.

## Referències

* ↑ Andrew Gardner; Theodore Papenfuss; Steven Anderson; Matthias Stöck; Sergius Kuzmin. Duttaphrynus scorteccii. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 21-8-2014.
# Tapacul ventre-rogenc

El tapacul ventre-rogenc (Scytalopus femoralis) és una espècie d'ocell de la família dels rinocríptids (Rhinocryptidae) que habita el sotabosc dels boscos de muntanya als Andes centrals del Perú.

## Referències

* ↑ «Tapacul ventre-rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
# Manda-Inakir

Manda-Inakir (àrab: ماندا-إناكير, Māndā-Inākīr) és un sistema de fissures i cons d'escòria situats al llarg de les fronteres entre Djibouti, Eritrea i Etiòpia. L'última erupció va tenir lloc el 1928 en un con d'escòria anomenat Kammourta. Té una altura de més de 600 metres.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Manda-Inakir» (en anglès). [Consulta: 15 gener 2021].