OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hemiculterella wui

Hemiculterella wui és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Warpachowski N. A. 1887. Über die Gattung Hemiculter Bleek. und über eine neue Gattung Hemiculterella. Bull. Imp. Acad. Sci. Sant Petersburg, 1887. 14-24.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Hwang, H.C., I.Y. Chen i P.C. Yueh, 1988. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 2 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, Xina. 201 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Luo, Y. i Y. Chen, 1998. Cultrinae. p. 112-207. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbus breviceps

Barbus breviceps és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Angola i Namíbia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Skelton, P.H., 1993. A complete guide to the freshwater fishes of southern Africa. Southern Book Publishers. 388 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cygnus Orb-D1

Cygnus Orb-D1, també coneguda com a Cygnus 1 i Orbital Sciences COTS Demo Flight, va ser el primer vol de la nau espacial de subministrament no tripulada Cygnus desenvolupada per Orbital Sciences Corporation. Va ser nomenat per l'astronauta de la NASA i executiu d'Orbital Sciences G. David Low. El vol el va dur a terme Orbital Sciences sota contracte de la NASA com a missió de demostració Cygnus del programa Commercial Orbital Transportation Services (COTS). Cygnus va ser el setè tipus de nau espacial en visitar l'EEI, després de les naus tripulades Soiuz i el Transbordador Espacial, i els vehicles no tripulats Progress, ATV, HTV i Dragon.

## Referències

* ↑ «Worldwide Launch Schedule». Spaceflight Now, 03-10-2012. Arxivat de l'original el 11 setembre 2013. [Consulta: 3 octubre 2012].
* ↑ «COTS Orb-D1 Mission: Mission Description». Orbital Sciences, 2013. [Consulta: 18 setembre 2013].
* ↑ Bergin, Chris «Space industry giants Orbital upbeat ahead of Antares debut». NASA Spaceflight, 22-02-2012 [Consulta: 29 març 2012].

## Enllaços externs

* Orb-D1 mission page at Orbital.com
* Orb-D1 mission page at Spaceflight Now
# Glucòmetre

Un glucòmetre és un instrument de mesura que es fa servir per obtenir la glucèmia (concentració de glucosa a la sang), de forma immediata.
És utilitzat pel control dels pacients amb diabetis mellitus i tractament hipoglucemiant. Sigui determinada pel mateix pacient o per un seu familiar; o per part d'un professional sanitari, per confirmar la sospita d'una diabetis no diagnosticada i per valorar-ne una possible descompensació. Així permet una valoració puntual de la diabetis, però per valorar-ne el grau de control durant un temps s'utilitza l'hemoglobina glicosilada.

## Nivell de glucosa en plasma

El nivell de glucosa en plasma (un dels components de la sang) és generalment un 10-15% més alt que el nivell de glucosa en sang completa (fins i tot més després de menjar). Això és important perquè els mesuradors de glucosa en sang mesuren, en primera instància, el nivell de glucosa en sang completa, mentre que la majoria de proves de laboratori mesuren la glucosa en plasma. Actualment, hi ha molts mesuradors al mercat que donen resultats com a "nivell equivalent en plasma" tot i que mesuren el nivell de glucosa en sang completa. L'equivalent en plasma es calcula a partir de la lectura de glucosa en sang completa mitjançant una equació incorporada dins el programari del glucòmetre. Això permet als pacients comparar fàcilment els seus mesuraments de glucosa a casa amb les proves de laboratori. És important que els pacients i els seu metge coneguin si el comptador dona els resultats del "nivell equivalent en sang completa" o del "nivell equivalent en plasma".

## Tipus de glucòmetres
### Glucòmetre de tires

Són glucòmetres que utilitzen unes tires reactives de glucosa d'un sol ús.

#### Procediment

En primer lloc, cal inserir una tireta de prova dins del glucòmetre
Llavors el pacient es renta les mans amb un sabó suau, la desinfecció no és necessària.
Després d'inserir una llanceta, és a dir, una agulla estèril dins d'una caixa de plàstic en el sistema o dispositiu de punció, només cal pressionar el botó per punxar la punta d'un dit (s'aconsella fer-ho a la part lateral, ja que és menys sensible) per a obtenir una gota de sang.
Tot seguit, el pacient acosta el dit a la tireta de prova del glucòmetre de manera que garanteixi que la gota de sang obtinguda ompli la ranura (per capil·laritat) a un nivell suficient perquè el mesurador pugui donar una lectura raonable. El resultat apareix al cap de pocs segons.
Llavors és possible llegir el valor que mostra la pantalla i prendre les accions necessàries en funció dels resultats, per exemple una injecció d'insulina, ingesta d'aliments, etc.

### Monitor continu de glucosa

El monitor continu de glucosa s'utilitza principalment en pacients amb diabetis mellitus de tipus 1, i disposa d'un sensor implantat a sota la pell.

## Referències

* ↑ «Continuous glucose monitoring: A review of the technology and clinical use». Diabetes Research and Clinical Practice, vol. 133, 01-11-2017, pàg. 178–192. DOI: 10.1016/j.diabres.2017.08.005. PMID: 28965029.

## Vegeu també

* OneTouch_Ultra
* Llanceta
* Lifescan Inc

## Enllaços externs

* Lancets
* Accu-check
* Accu-check (ús)
* Unistik 3
# Stare decisis

Stare decisis és una locució llatina, que es tradueix interpretativament com «mantenir-se amb les coses decidides», utilitzada en dret per referir-se a la doctrina segons la qual les sentències dictades per un tribunal creen precedent judicial i vinculen com a jurisprudència aquelles que, sobre el mateix objecte, es dictin en el futur.
Aquesta locució més breu prové de resumir una més extensa que diu: Stare decisis et non quieta movere.
Aquesta doctrina és pròpia del dret anglosaxó, i no té tanta força en sistemes de dret continental, on la jurisprudència té una obligatorietat molt més reduïda i la capacitat del jutge d'interpretar la llei segons el seu criteri és molt més àmplia.
La majoria dels sistemes, però, reconeixen que la jurisprudència reiterada ha de vincular, d'alguna forma, els jutges atès que, si bé són independents, cal evitar que les seves sentències siguin totalment imprevisibles, o que dictin sentències contradictòries, o de forma caòtica. Per això s'estableixen regulacions que consideren la jurisprudència, font del dret, amb major o amb menor prevalença sobre les altres fonts.
D'acord amb el principi stare decisis, les decisions precedents sobre qüestions idèntiques han de vincular els tribunals, que per això resten obligats a dictar sentència amb els mateixos criteris que la decisió anterior. És una màxima general que quan un punt s'ha resolt mitjançant una decisió, que forma un precedent, aquest no podrà deixar-se d'aplicar, llevat que altres circumstàncies modifiquin l'statu quo, de mode i manera que deixar d'estar vinculat a allò anteriorment decidit obliga a haver d'argumentar sòlidament el canvi adoptat. Per tant, la doctrina de l'stare decisis no impedeix tornar a examinar i, si cal, invalidar les decisions anteriors.

## Vegeu també

* Cosa jutjada
* Common law
* Doctrina legal

## Enllaços externs

* Definció legal d'stare decisis. Arxivat 2012-12-02 a Wayback Machine. (anglès)
* The Common Law per Oliver Wendell Holmes Jr. (anglès)
* The Common Law (Free eBook) per Oliver Wendell Holmes Jr., al Projecte Gutenberg (en anglès).
# Betekhtinita

La betekhtinita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom del mineralogista rus Anatolii Georgievich Betekhtin (1897-1962).

## Característiques

La betekhtinita és un sulfur de coure, ferro i plom, de fórmula química (Cu,Fe)$_{21}$Pb₂S$_{15}$. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es troba en forma d'agulles de fins a 3,55 cm de longitud, i com a masses irregulars. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la betekhtinita pertany a «02.BD: Sulfurs metàl·lics, M:S > 1:1 (principalment 2:1), amb Pb (Bi)» juntament amb els següents minerals: furutobeïta, rodoplumsita, shandita, parkerita, schlemaïta i pašavaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1955 a Ernst Thälmann Shaft, a Hübitz (Saxònia-Anhalt, Alemanya), en filons tallant esquists. Sol trobar-se associada a altres mineral com: plata, galena, calcopirita, calcocita, celestina, bornita o anhidrita.

## Referències

* ↑ «Betekhtinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 febrer 2016].
* ↑ «Betekhtinite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 29 febrer 2016].
# Barbus bynni

Barbus bynni és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Subespècies

* Barbus bynni bynni (Forsskål, 1775)
* Barbus bynni occidentalis (Boulenger, 1911)
* Barbus bynni waldroni (Norman, 1935)

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Nil.

## Referències

* ↑ Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
# Ayase Ueda

Ayase Ueda (上田 綺世, 28 d'agost de 1998) és un futbolista japonès.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2019. Va formar part de l'equip japonès a la Copa Amèrica de 2019. Va disputar 3 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2019 | 3 | 0 |
| Total | 3 | 0 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association
* ↑ National Football Teams
# Ayas Paixà

Ayas Paixà (Ayas Pasha o Ayäs Pasha) (vers 1483-1539) fou un gran visir otomà d'origen albanès nascut a Cimera o Himera prop de Valona. Se sap que tenia tres germans i enviava cada mes a la seva mare 100 ducats, monja a Valona. El seu pare es deia Mehmed segons la inscripció a la seva tomba.
Portat de jove a Turquia per servir a palau, va obtenir el rang d'agha. El 1514 va participar en la batalla de Çaldiran i va servir a la guerra de 1515 contra el príncep Ali al-Dawla d'Elbistan; després va servir a Síria (1516-1517) i sembla que va tenir part important en la derrota final del sultà mameluc Al-Àixraf Tuman-bay (1517). Devia rebre llavors (1519) el nomenament com beglerbeg d'Anadolu que ocupava el 1520. Va combatre amb èxit la revolta de Djanberdi al-Ghazali a Síria (1520-1521) i fou nomenat governador de Damasc (mars de 1521) càrrec que va ocupar fins a final de l'any per ser nomenat llavors beglerbeg de Rumèlia.
Durant el seu govern a Rumèlia va prendre part al setge de Rodes (1522) i tot seguit fou nomenat tercer visir. Ascendit a segon visir va fer la campanya de Mohács (1526), de Viena (1529), de Güns (1532) i de l'Iraq (1534-1535).
Mort el gran visir Ibrahim Paixà (15 de març de 1536) fou nomenat gran visir. En el seu govern es va lliurar la guerra contra els venecians (1537-1540), es va produir l'atac austríac a Eszék (1537) seguit de la campanya otomana de Corfú (1537), i es va fer la campanya de Moldàvia (1538) i l'expedició del governador d'Egipte Sulayman Pasha contra Diu, establiment portuguès a l'Índia (1538-1539). En la campanya de Corfú del 1537 Ayas va sotmetre als albanesos de la regió de Valona, els seus compatriotes, i va crear el nou sandjak de Delwine a aquesta regió.
Va conservar el càrrec fins a la seva mort esdevinguda el 13 de juliol de 1539. Una de les seves filles es va casar amb Guzeldjke Rustemn Pasha, després beglerbeg de Buda; es parla d'una filla que es va casar amb el sandjak beg de Silistra però no se sap si era la mateixa i Guzeldjke va tenir aquest càrrec abans. Un dels seus germans fou governador de l'Eyalat de Karaman i després de Damasc.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Ayās Pasha».
Gran visir otomà :
# Bakersville

Bakersville és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 357 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bakersville tenia 357 habitants, 168 habitatges i 97 famílies. La densitat de població era de 183,8 habitants per km².
Dels 168 habitatges en un 20,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 41,7% no eren unitats familiars. En el 39,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,3% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 20,4% entre 25 i 44, un 26,1% de 45 a 60 i un 26,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.286 $ i la renda mediana per família de 31.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 22.083 $. La renda per capita de la població era de 15.997 $. Entorn del 15,2% de les famílies i el 18,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bakersville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bakersville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Baketuernel

Baketuernel, o Beketurel, va ser una reina egípcia de la XX Dinastia. Era la Gran Esposa Reial de Ramsès IX.

## Tomba

Baketuernel en jeroglífic :
Va ser enterrada a la tomba KV10 de la Vall dels Reis, construïda pel darrer faraó de la XIX Dinastia, l'usurpador Amenmesse. Posteriorment s'hi va redecorar una cambra per a l'ús de Beketuernel. A causa d'aquest fet, s'havia cregut que era l'esposa d'Amenmesse.
Dodson (1987) va argumentar que la redecoració de la tomba KV10 es va fer durant el regnat de Ramsès IX. Schaden i Ertman (1989) van proposar, però, que algunes de les feines a la sala de Baketuerel podrien haver estat realitzades durant el regnat de la reina Tausret. Si fos així, això s'hauria de considerar una cronologia més antiga per a la reina Baketuerel.

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 192.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. .286 n.130.
* 1 2 Callender, 2004, p. 84.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Callender, Vivienne G. «Queen Tausret and the End of Dynasty 19». Studien zur Altägyptischen Kultur, 32, 2004, pàg. 81-104.
* Tyldesley, Joyce. Chronicle of the Queens of Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2006. ISBN 0-500-05145-3.
# Grip russa

La grip russa (1889-1890) va ser una pandèmia de grip que va tenir lloc entre l'octubre de 1889 i el desembre de 1890, amb recurrències al març-juny de 1891, novembre de 1891-juny de 1892, primavera de 1893 i hivern de 1893-1894. Va causar la mort de prop d'1 000 000 de persones a tot el món.
La pandèmia va rebre el nom de grip asiàtica o grip russa, però no ha de confondre's amb l'epidèmia que va tenir lloc en 1977-1978 causat pel virus Influenza A/USSR/90/77 H1N1, que va ser coneguda amb el mateix nom.
Es creu que la grip russa de 1889 fou causada pel virus Influenzavirus A subtipus H2N2, encara que no se'n té certesa, donat les limitacions per a l'estudi virològic de l'època en què va succeir; més modernament s'ha atribuït a l'Influenzavirus A subtipus H3N8. La pandèmia es va iniciar a Sant Petersburg l'1 de desembre de 1889, es va disseminar ràpidament per Europa, donant la volta al món en sol 4 mesos. Va arribar als Estats Units només 70 dies després de l'inici. Va provocar una mortalitat relativament baixa de l'1 %, però a causa del gran nombre d'afectats, es creu que va causar la mort de prop d'1 000 000 de persones a tot el món.

## Referències

* ↑ Alexis Madrigal. «1889 Pandemic Didn't Need Planes to Circle Globe in 4 Months». Wired Science, 26-04-2010.
* ↑ Valleron, Alain-Jacques; Cori, Anne; Valtat, Sophie; Meurisse, Sofia; Carrat, Fabrice «Transmissibility and geographic spread of the 1889 influenza pandemic». PNAS, 107, 19, 11-05-2010, pàg. 8778–8781. DOI: 10.1073/pnas.1000886107. PMC: 2889325. PMID: 20421481 [Consulta: 14 gener 2013].
* ↑ Burke A. Cunha, MD: Influenza: historical aspects of epidemics and pandemics Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine.. Infect Dis Clin N Am 18 (2004) 141–155, consultado el 17 de enero de 2014
# Cyperus eragrostis

Cyperus eragrostis, coneguda amb el nom comú de castanyola, serrana d'Amèrica, castanyola gegant o paraigüets, és una planta monocotiledònia de la família de les ciperàcies.

## Descripció morfològica

És una planta vivaç (hemicriptòfit) d'entre 20 i 70 centímetres d'alçada i floreix entre juliol i octubre. Les fulles són de color verd clar intens, amb forma de cinta i d'un centímetre d'amplada. Les tiges, del mateix color que les fulles, tenen la secció triangular. Forma espigues disposades en ventall, envoltades de bràctees llargues que les sobrepassen, donant-li forma de paraigües. Les espigues, que són verdes inicialment, es tornen de color rogenc un cop maduren.

## Distribució

Aquesta espècie és autòctona d'Amèrica del Sud, Jamaica i algunes parts dels Estats Units d'Amèrica. La castanyola va arribar a Europa en el llastre dels vaixells provinents d'Amèrica. Es creu que va arribar a les illes Açores el 1842, i al continent cap a finals del segle xix. A Catalunya és coneguda des de principis del segle xx, i actualment es considera invasora, si bé no està present al catàleg espanyol ni europeu. En les darreres dècades, s'ha estès molt ràpidament per marges de rius, zones embassades i humides del nord-est català, mentre que a l'interior del país es troba principalment als marges dels rius Segre i Ebre. A Catalunya es troba entre els 0 i els 400 metres d'altitud.
Un estudi realitzat a l'Argentina el 1990 va mostrar que una presència elevada de Cyperus eragrostis en els camps de soja era capaç de reduir l'alçada de la planta de soja, el nombre de llavors per tavella i el pes de les llavors, arribant a reduir la producció en un 26,2%. D'altra banda, no en va alterar el cicle de desenvolupament de la soja.

## Referències

* ↑ «Castanyola». Termcat.
* ↑ «Cyperus eragrostis Lam.». Catalogue of Life.(anglès)
* 1 2 «Cyperus eragrostis». Flora Catalana.
* 1 2 «Paraigüet americà - Cyperus eragrostris». Institució Catalana d'Història Natural.
* ↑ «Cyprerus eragrostis Lam». National Genebank of Tunisia.(anglès)
* ↑ «Cyperus eragrostis (Tall flatsedge)». CABI, 19-11-2019.(anglès)
* ↑ «Exocat». Generalitat de Catalunya.
* ↑ Miotti, A. J., & Santiago, H. (1990). Effects of Cyperus eragrostis on the yield and other phenological characteristics of soyabeans in Partido de Olivarría (Buenos Aires). Malezas, 18(1), 23-27.
# Stegastes gascoynei

Stegastes gascoynei és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud del Mar del Corall, Austràlia, Nova Caledònia i Nova Zelanda.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R. i A.R. Emery, 1985. A review of the pomacentrid fishes of the genus Stegastes from the Indo-Pacific, with descriptions of two new species. Indo-Pacific Fishes (3):31.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Whitley, G. P. 1964. Fishes from the Coral Sea and the Swain Reefs. Rec. Aust. Mus. v. 26 (no. 5): 145-195, Pls. 8-10.
# Maškim

El maškim era un càrrec de l'Imperi Hitita. En alguns llocs, era el jutge principal, però els governadors també podien jutjar. Les seves funcions exactes variaven segons l'epítet que portés el títol. Així doncs, per exemple, el maškim lugal era un representant del rei, mentre que el maškim uru era una autoritat local amb algun vincle amb el poder central.

## Referències

* ↑ Imparati, 1982, p. 248.

## Bibliografia

* Imparati, F. «Aspects de l'organisation de l'État Hittite dans les documents juridiques et administratifs» (en francès). Journal of the Economic and Social History of the Orient, 25, 3, 1982, pàg. 225–267. DOI: 10.2307/3632187.