OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emerald Rapids

Emerald Rapids és el nom en clau dels processadors de servidor escalables Xeon de cinquena generació d'Intel basats en el node Intel 7. Les CPU Emerald Rapids estan dissenyades per a centres de dades; el Raptor Lake aproximadament contemporani està pensat per a ús d'escriptori i mòbil. Nevine Nassif és l'enginyer en cap d'aquesta generació.

## Característiques
### CPU

* Fins a 64 nuclis de CPU Raptor Cove per encapsulat
** Fins a 32 nuclis per fitxa, reduint el màxim de fitxes a dos
* 5 MB de memòria cau L3 per nucli (en comparació amb 1.875 MB a Sapphire Rapids)
* Tecnologia Speed Select que admet nuclis de prioritat alta i baixa

### E/S

* Suport de memòria DDR5 fins a 8 canals DDR5-5600
* Fins a 80 canals PCI Express 5.0

## Referències

* ↑ Cutress, Ian. «Intel Discloses Multi-Generation Xeon Scalable Roadmap: New E-Core Only Xeons in 2024» (en anglès americà). AnandTech, February 17, 2022. [Consulta: February 17, 2022].
* ↑ Mujtaba, Hassan. «Intel Sapphire Rapids & Granite Rapids Xeons Are LGA 4677 Compatible» (en anglès americà). Wccftech, October 14, 2019. [Consulta: March 14, 2020].
* ↑ Mujtaba, Hassan. «Intel Emeralds Rapids-SP, Granite Rapids-SP & Diamond Rapids-SP Xeon CPUs Detailed – 64 Golden Cove Cores in 2023, Raptor Cove in 2024, Next-Gen By 2025» (en anglès americà). Wccftech, August 19, 2021. [Consulta: November 10, 2022].
* ↑ Mujtaba, Hassan. «Intel Next-Gen Xeon CPU Rumors: 10nm Emerald Rapids, 7nm Granite Rapids, 5nm Diamond Rapids Detailed, Up To 144 Lion Cove Cores by 2025» (en anglès americà). Wccftech, January 21, 2022. [Consulta: November 10, 2022].
* ↑ published, Paul Alcorn. «Intel 'Emerald Rapids' 5th-Gen Xeon Platinum 8592+ Review: 64 Cores, Tripled L3 Cache and Faster Memory Deliver Impressive AI Performance» (en anglès), 14-12-2023. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ «Intel's 5th Gen Xeon CPU is Here: Details and Industry Reactions» (en anglès). [Consulta: 25 agost 2024].
# Arthur de Pins

Arthur de Pins és un dibuixant i guionista de bande dessinée (o còmic) francès nascut el 1977.
De Pins ha publicat en diverses revistes, entre d'altres Max, Spirou i sobretot, Fluide Glacial, on publica la seua sèrie estrela Péchés Mignons. També ha participat en molts treballs publicitaris (per Fnac, Carrefour o Nutella) i curtmetratges com el programa "Kézaco?" el 2007. També va crear una sèrie animada anomenada A Kind of Magic, emesa per France 3 i Disney Channel.

## Pel·lícules

* La Révolution des crabes
* Géraldine
* Eau de rose

## Publicacions
### Còmic

Guió i dibuix
* Péchés Mignons, Tome 1 - 2006
* Péchés Mignons, Tome 2: Chasse à l'homme ! - 2007
* Zombillénium - 2010
Sols dibuix (guió: Maïa Mazaurette)
* Péchés Mignons, Tome 3: Garce Attack ! - 2008
* Péchés Mignons, Tome 4 - 2010

### Varis

* Artbook - 2007
* Calendrier Péchés Mignons 2009 - 2009
* Anti Kamasutra à l'usage des gens normaux - 2009
* Les Petits Péchés Mignons: Les mecs sur les sites de rencontre - 2009
* Les Petits Péchés Mignons: Les nanas au réveil - 2009

### Il·lustracions

* Osez... la sodomie de Coralie Trinh Thi
* Anti Kamasutra à l'usage des gens normaux Arthur de Pins i Maïa Mazaurette (2008)
* Osez... les nouveaux jeux érotiques de Dominique Saint-Lambert
* Cahiers de vacances érotiques de Marc Dannam

## Albums col·lectius

* Soupir, amb Laurel, Erwann Surcouf, Cha, Boulet…, éd Nekomix, 2006

## Enllaços externs

* Web oficial (francès)
* MySpace oficial (francès)
# Carlota de Prússia

Carlota de Prússia és el nom dels següents personatges:
* Carlota de Prússia (tsarina de Rússia) (1798 - 1860)
* Carlota de Prússia (duquessa de Saxònia-Meiningen) (1860 - 1919)
* Carlota de Prússia (filla d'Albert de Prússia)
# Museu Fenaille

El Museu Fenaille (originalment i en francès Musée Fenaille) és un museu d'història i arqueologia situat a Rodez al Departament francès d'Aveyron.
El museu es va iniciar el 1937 per la voluntat dels membres pioners de la Société des lettres, sciences et arts de l'Aveyron, una societat local de les arts i les lletres que volia crear un museu per poder ajuntar diverses col·leccions existents a la zona. Gràcies al donant Maurice Fenaille el museu està actualment ubicat a l'hôtel de Jouery, al cor del municipi de Rodez.

## Col·leccions

Les col·leccions cobreixen un període que va des del paleolític fins a l'actualitat. Una part pertany a la societat que el va fundar i d'altra a diversos benefactors locals d'Aveyron.
El museu destaca sobretot per la seva col·lecció d'estàtues-menhir, de referència, que és acompanyada d'objectes quotidians de l'època del neolític a la Rouergue.
Es conserven sepultures, esculptures, mosaics i d'altres objectes de la vida quotidiana dels Rutens. L'edat mitjana està representada per escultures provinents de diverses esglésies de la regió, així com d'objectes del dia a dia. Del segle xvi i del renaixement es conserven diversos tapissos, vitralls i esculptures, així com el mobiliari d'una casa d'una família burgesa de finals del XVI.

## Visitants

Visitants per any :
| | Visitants |
| 2003 | 21 136 |
| 2004 | 20 325 |
| 2005 | 22 229 |
| 2006 | 18 890 |
| 2007 | 22 475 |
| 2008 | 23 463 |

## Referències

* ↑ www.culture.gouv.fr, p. 54

## Bibliografia

* Annie Philippon- Patrimoine - Midi-Pyrénées, n°3, avril-juin 2004, p.60

## Enllaços externs

* Le musée Fenaille (francès)
# Karlleuita

La karlleuita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom en honor a Karl Leu (n. 1958), un mineralogista aficionat de la regió d'Eifel, a Alemanya, autor de nombroses publicacions i informes sobre minerals d'aquesta regió.

## Característiques

La karlleuita és un òxid de fórmula química Ca₂MnO₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de febrer de l'any 2024, i publicada pocs mesos després. Cristal·litza en el sistema tetragonal. És una espècie relacionada químicament tant amb la marokita com amb la wernerkrauseïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu d'Història Natural Mainz, a Renània-Palatinat (Alemanya), amb el número de catàleg NHMMZ M 2023/2-LS.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Caspar, que es troba dins el volcà Bellerberg, a Mayen-Koblenz (Renània-Palatinat, Alemanya), sent aquest indret l'únic de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 «Karlleuite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 abril 2024].
* 1 2 Rafał, Juroszek; Biljana, Krüger; Georgia, Cametti; Bernd, Ternes; Günter, Blaβ «Karlleuite Ca2MnO4 – a first mineral with the Ruddlesden-Popper type structure from Bellerberg volcano, Germany». Mineralogy and Petrology, 27-08-2024. DOI: https://doi.org/10.1007/s00710-024-00869-y [Consulta: 25 setembre 2024].
* 1 2 Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 78». European Journal of Mineralogy, 36, 2, 05-04-2024, pàg. 361–367. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-361-2024 [Consulta: 21 abril 2024].
# Estat Popular de Hessen

L'Estat Popular de Hessen (en alemany: Volksstaat Hessen) fou un estat de la República de Weimar (Alemanya), que existí de 1918 fins a 1945. La seva capital era Darmstadt i el seu territori comprenia 7,692 km².
Després de la Primera Guerra Mundial, el Gran Ducat de Hessen esdevingué república i el seu nom fou canviat a Estat Popular, en oposició al seu passat monàrquic. L'estat incloïa les províncies d'Oberhessen (capital Giessen), Starkenburg (capital Darmstadt) i Rheinhessen (capital Magúncia).
A causa del Tractat de Versalles, el 40% del seu territori fou ocupat per l'exèrcit francès fins al 30 de juny de 1930.
Després de la Segona Guerra Mundial, Oberhessen i Starkenburg formaren part de la zona d'ocupació estatunidenca, mentre que Rheinhessen, al marge oest del riu Rin, formà part de la zona d'ocupació francesa. El 19 de setembre de 1945, l'administració militar nord-americana creà el nou estat de Gran Hessen, que incloïa la seva zona d'ocupació en l'Estat Popular, així com la província de Hessen-Nassau i la ciutat de Frankfurt del Main. L'1 de desembre de 1946 l'estat de Gran Hessen va passar a ser l'estat de Hessen.
La part de Rheinhessen, ocupada pels francesos, s'integrà a l'estat de Renània-Palatinat.

## Bibliografia

* Dieter Emrich: 60 Jahre Hessisches Landeswappen. Entstehungssgeschichte, Vorläufer, Ursprünge. In: Geschichtsblätter Kreis Bergstrasse. 42, 2009, S. 177–200. Zitiert nach: Neues Staatswappen für den Volksstaat Hessen, 20. Febrer 1920. Zeitgeschichte in Hessen
# Eustaci de Tessalònica

Eustaci (en llatí Eusthatius, en grec Εὐστάθιος) fou un arquebisbe de Tessalònica, nascut a Constantinoble que va viure a la segona meitat del segle xii. Era inicialment monjo al Monestir de Sant Flor i més tard nomenat "superintendent de les peticions" (ἐωὶα τῶν δεήσεων), professor de retòrica (μαἶστωρ ῥητόρων), i diaca de la gran església de Constantinoble. Elegit bisbe de Mira, fou elevat a l'arquebisbat de Tessalònica, càrrec en el qual va restar fins a la seva mort el 1198. Miquel Coniata li va escriure una oració fúnebre que es conserva.
Els elogis de Nicetes Coniata, i també els que li va dedicar Miquel Psel·los semblen justificats, perquè les obres d'Eustaci que es conserven indiquen que era un home de gran cultura i intel·ligència. Són comentaris sobre els antics poetes grecs, tractats teològics, homilies i epístoles, que demostren un gran coneixement de la literatura grega des dels seus inicis.
La seva obra principal va ser un comentari sobre la Ilíada i l'Odissea (Παρεκβολαὶ εἰς τὴν Ὁμήρου Ἰλιάδα κσὶ Ὀδυσσείαν) o més aviat una compilació dels comentaris i escolis d'antics autors sobre aquestes obres. La recopilació es va fer amb una gran diligència i perseverança, recollint pràcticament totes les obres existents dels gramàtics i crítics sobre aquest tema. Cita un nombre prodigiós d'autors i d'obres, i encara que no les hagués llegit totes, si que coneixia almenys els escrits dels crítics anteriors, com ara Aristòfanes de Bizanci, Zenòdot d'Efes i altres, obres que es trobaven a les biblioteques de Constantinoble. L'obra per si mateixa no mostra gaires aportacions d'Eustaci, i el seu interès prové del recull de textos que dona.
També va fer uns comentaris a Dionís Periegetes i uns altres a les obres de Píndar.

## Referències

* ↑ 7.Eustathius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 120-121
# Euroregió Carpats

L'Euroregió Carpats (hongarès Kárpátok eurorégió, polonès Euroregion Karpacki, eslovac Karpatský euroregión, ucraïnès Карпатський єврорегіон) és una associació internacional formada el 14 de febrer de 1993 pels ministres d'afers exteriors de Polònia, Ucraïna i Hongria a la ciutat de Debrecen.
L'Euroregió Càrpats està format per 19 unitats administratives dels cinc països d'Europa Central i Oriental, que són Polònia, Eslovàquia, Hongria, Ucraïna i Romania. La seva superfície total és d'uns 160.000 km² i té uns 15 milions d'habitants.
L'Euroregió Carpats està dissenyada per a reunir els habitants de la regió dels Carpats i per facilitar la seva cooperació en els camps de la ciència, la cultura, educació, turisme comerç i l'economia.
Causa de la seva mida dins de la regió s'ha creat una altra, l'Euroregió Biharia, centrada a Oradea. Aquest abasta la Província de Bihor a Romania i Hajdú-Bihar, a Hongria.

## Principals ciutats

* Lviv - 760 000
* Košice - 235 000
* Ivano-Frankivsk - 225 500
* Txernivtsí - 225 000
* Oradea - 206 600
* Debrecen - 206 200
* Rzeszów - 179 500
* Miskolc - 169 200

## Components

* Hongria
** Borsod-Abaúj-Zemplén
** Hajdú-Bihar
** Heves
** Jász-Nagykun-Szolnok
** Szabolcs-Szatmár-Bereg
* Polònia
** Voivodat de Subcarpàcia
* Romania
** Província de Bihor
** Província de Botoşani
** Província de Harghita
** Província de Maramureş
** Província de Sălaj
** Província de Satu Mare
** Província de Suceava
* Eslovàquia
** Regió de Košice
** Regió de Prešov
* Ucraïna
** Província de Txernivtsí
** Óblast d'Ivano-Frankivsk
** Província de Lviv
** Transcarpàcia

## Galeria d'imatges

* Suceava
* Botoşani
* Zalău
* Chernivtsi

## Enllaços externs

* Consell d'Europa: euroregions
* Full de treball sobre les Euroregions amb una llista Arxivat 2006-09-04 a Wayback Machine.
* Euroregió Carpats - dades geogràfiques Arxivat 2012-03-03 a Wayback Machine.
# Iker Sarriegi Etxabe

Iker Sarriegi Etxabe (Sant Sebastià, 16 d'agost de 1973) és un exfutbolista basc, que jugava com a defensa.

## Trajectòria

Comença a destacar amb la SD Eibar, qui el cedeix la temporada 93/94 al Real Unión de Irun. De nou a Eibar, Sarriegi serà un dels titulars armers durant tres anys, acumulant fins a 80 partits de Segona Divisió. Aquesta regularitat crida l'atenció de la Reial Societat, que el fitxa a inicis de la temporada 97/98.
Però, Sarriegi tan sols va poder disputar un encontre amb els donostiarres. Una greu lesió al genoll el va tenir aturat durant tres anys fins a la seua retirada l'any 2000.
Després de la seua retirada, Sarriegi s'ha desvinculat del món del futbol, tot exercint en la carrera de Dret.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Erife

Erife (en llatí Eriphus, en grec antic, Ἔριφος "Eriphos") fou un poeta còmic atenenc de la comèdia mitjana que segons Ateneu de Naucratis va ser contemporani de Antífanes o va viure poc després que aquest al que li va copiar versos sencers.
Pels títols de les seves obre queda clar que pertanyia a la comèdia mitjana. Les seves obres conegudes van ser Αἴολος (Èol), Μελίβοια (Melibea), i Πελταστής ("Peltastes", peltasta). Eustaci d'Epifania l'anomena λόγιος ἀνήρ ("home eloqüent").

## Referències

* ↑ Eriphus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 49

## Bibliografia

* Nesselrath, Heinz-Günther (Göttingen). "Eriphus." Brill's New Pauly. Antiquity volumes edited by: Hubert Cancik and, Helmuth Schneider. Brill Online, 2015. Reference. 3 d'abril del 2015 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/brill-s-new-pauly/eriphus-e401570>
# CarmioOro-NGC

El CarmioOro-NGC (codi UCI CMO) va ser un equip ciclista que va competir entre el 2008 i el 2010. En aquests tres anys la seva llicència passà de Xipre a Itàlia i finalment al Regne Unit. El 2008 i 2009 va córrer en la categoria Continental, mentre el darrer any pujà de nivell com a Profesional Continental.

## Principals victòries
### Clàssiques

* París-Brussel·les: 2010 (Francisco Ventoso)

### Curses per etapes

* Volta al Japó: 2009 (Sergio Pardilla)
* Tour de Hainan: 2009 (Francisco Ventoso)

### Grans Voltes

Cap participació.

## Classificacions UCI

L'equip participa en les proves dels circuits continentals i principalment en les curses del calendari de l'UCI Europa Tour i l'UCI Àsia Tour. Aquesta taula presenta les classificacions de l'equip als circuits, així com el seu millor corredor en la classificació individual.

### UCI Amèrica Tour

| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2008 | 42è | Paul Brousse (387è) |

### UCI Àsia Tour

| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2008 | 41è | Maxim Gourov (145è) |
| 2009 | 10è | Jure Kocjan (16è) |
| 2010 | 8è | Francisco Ventoso (145è) |

### UCI Europa Tour

| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2008 | 71è | Maxim Gourov (204è) |
| 2009 | 19è | Francisco Ventoso (13è) |
| 2010 | 5è | Sergio Pardilla (8è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI 2008 i anys posteriors, al web de l'UCI.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'equip a sitiodeciclismo.net
# Mausac (Alta Garona)

Mausac (francès Mauzac) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Alta Garona.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 23 agost 2010].
# Karate als Jocs Mediterranis de 2018

La competició de karate dels Jocs del Mediterrani de 2018 de Tarragona es va celebrar entre el 23 i el 24 de juny al pavelló esportiu de Cambrils. La primera aparició d'aquest esport en els Jocs del Mediterrani va ser a Llenguadoc-Rosselló 1993 a França.
La competició es va centrar en la competició masculina i femenina repartint la competició en diverses categories segons el pes dels participants.

## Medaller per categoria

| Categoria | Or | Plata | Bronze |
| Homes ||||
| Menys de 60 kg | Abdessalam Ameknassi | Nader Azzoauzi | Eray Samdan Malek Salama |
| Menys de 67 kg | Marvin Cedric Garin | Burak Uygur | Nenad Kelebijk Samy Ennkhaili |
| Menys de 75 kg | Erman Eltemur | Enes Garibovic | Rabii Jendoubi Oualid Bouabaoub |
| Menys de 84 kg | Berat Jakupi | Jessie Didier Da Costa | Michele Martina Ahmed Elmasry |
| Més de 84 kg | Hocine Daikhi | Ahmed Elasfar | Zharko Arsovski Slobodan Bitevic |
| Dones ||||
| Menys de 50 kg | Jelena Milivojcevic | Aicha Sayah | Serap Özçelik Arapoğlu Areeg Rashed |
| Menys de 55 kg | Tuba Yakan | Ana Draskovic | Sabrina Coralie Ouihaddadene Sara Cardin |
| Menys de 61 kg | Tjasa Ristic | Giana Lotfy | Viola Lallo Maria Cristina Ferrer |
| Menys de 68 kg | Silvia Semeraro | Eda Eltemur | Lina Pusnik Marina Rakovic |
| Més de 68 kg | Nancy Amalia Garcia | Eleni Chatziliadou | Meltem Hocaoğlu Laura Palacio |

## Medaller per país

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Turquia | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 2 | França | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3 | Marroc | 1 | 1 | - | 2 |
| 4 | Itàlia | 1 | - | 4 | 5 |
| 5 | Macedònia del Nord | 1 | - | 2 | 3 |
| 6 | Algèria | 1 | - | 1 | 2 |
| 6 | Eslovènia | 1 | - | 1 | 2 |
| 6 | Sèrbia | 1 | - | 1 | 2 |
| 9 | Egipte | - | 2 | 3 | 5 |
| 10 | Montenegro | - | 1 | 1 | 2 |
| 11 | Croàcia | - | 1 | - | 1 |
| 11 | Grècia | - | 1 | - | 1 |
| 11 | Tunísia | - | 1 | - | 1 |
| 14 | Espanya | - | - | 3 | 3 |
| Total | Total | 10 | 10 | 20 | 40 |

## Referències

* ↑ «Karate - Jocs Mediterranis 2018». Arxivat de l'original el 2018-05-25. [Consulta: 24 maig 2018].
# Kendallville

Kendallville és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 9.616 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kendallville tenia 9.616 habitants, 3.873 habitatges, i 2.459 famílies. La densitat de població era de 729,4 habitants/km².
Dels 3.873 habitatges en un 35,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 36,5% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 17,7% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.899$ i la renda mediana per família de 42.341$. Els homes tenien una renda mediana de 33.258$ mentre que les dones 23.851$. La renda per capita de la població era de 16.335$. Entorn del 7,9% de les famílies i el 9,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kendallville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kendallville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kender

Els kenders són éssers ficticis d'estatura petita en el món de Dragonlance.
Estan emparentats amb els gnoms i els nans. Després varen trobar la gemma grisa, alguns dels mitjans de la raça original volien la gemma per avarícia: aquests es varen convertir en nans, els que la volien per inventar coses amb el seu poder es varen convertir en gnoms i els que només la volien per curiositat, els kenders. Això no és del tot acceptat per les races mencionades, en especial pels nans.
Al continent d'Ansalon estan bàsicament establerts en dos llocs: Kendermore i l'Hylo. No obstant això, és habitual trobar-los en qualsevol lloc del món, donada la seva naturalesa aventurera. Les seves construccions acostumen a ser poc cuidades i la seva disposició en els carrers totalment caòtiques (per als membres d'altres espècies, no per ells). També poden trobar-se en el continent de Taladas, si bé aquests difereixen una mica en la seva conducta respecte als seus parents de més cap al sud.

## Característiques

Mesuren en al voltant dels 120 centímetres i acostumen a dur el pèl recollit en una pinta, el qual és el seu orgull. Els seus rostres es mostren jovials tota la vida, si bé en arribar a una certa edat són solcats per diverses línies de fines arrugues (característica que jutgen molt atractiva).
Són criatures curioses per naturalesa, hàbils en l'art de robar, amistoses amb tot el món. Perdonen amb facilitat les ofenses i arriben a estar convençuts que els objectes que roben als altres sers els arribaren per accident als seus saquets (o butxaquetes) o posen una altra excusa similar. Això últim es deu a la seva naturalesa d'intentar agafar tot allò que els cridi l'atenció, sense ser moltes vegades conscients en realitat del que estan fent. En la seva societat això no és considerat robar, ja que ells tenen un concepte diferent de la propietat. Entre ells és absolutament normal agafar manllevades les coses d'altres persones (o criatures) si aquestes no les estan utilitzant. S'ofenen molt si els diuen lladres, ja que, com a la majoria de cultures no dolentes, els kender són contraris als crims.
Són immunes a la por a menys que sigui de naturalesa màgica, com el que provoca una Torre de l'Alta Bruixeria o l'aura de por que els envolten als dracs del mal.