OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estació purificadora d'aigua

Una estació purificadora d'aigua , també anomenada estació de tractament d'aigua potable (abreujat ETAP ) és un conjunt d'estructures en les quals es tracta l'aigua de manera que es torni apta per al consum humà. Hi ha diferents tecnologies per potabilitzar l'aigua, però totes han de complir els mateixos principis:
* Combinació de barreres múltiples (diferents etapes del procés de potabilització) per assolir baixes condicions de risc,
* Tractament integrat per a produir aigua potable de qualitat.
* Tractament per objectiu (cada etapa del tractament té una meta específica relacionada amb algun tipus de contaminant).
Si no es compta amb un volum d'emmagatzematge d'aigua potabilitzada, la capacitat de la planta ha de ser major que la demanda màxima diària en el període de disseny. A més, una planta de tractament ha d'operar contínuament, encara que tingui algun dels seus components en manteniment, per això són necessàries com a mínim dues unitats per a cada procés de la planta.

## Tipus de plantes

* ETAP de tecnologia convencional: inclou els processos de coagulació, floculació, decantació (o sedimentació) i filtració.
* ETAP de filtració directa: inclou els processos de coagulació-decantació i filtració ràpida, i es pot incloure el procés de floculació.
* ETAP de filtració en múltiples etapes (FIME): inclou els processos de filtració gruixuda dinàmica, filtració gruixuda ascendent i filtració lenta en sorra.
També es pot utilitzar una combinació de tecnologies, i en cadascuna de les tecnologies esmentades és possible comptar amb altres processos que poden ser necessaris específicament per a remoure determinada contaminació.

## Vegeu també

* Aigua potable
* Potabilització

## Enllaços externs

* Temes de tractament d'aigua Arxivat 2005-03-05 a Wayback Machine.
# Eusebi Codina i Millà

Eusebi Codina i Millà (Albesa, 7 de desembre de 1914 - Barbastre, 13 d'agost de 1936) fou un religiós claretià. És venerat com a beat per l'Església Catòlica.
De jove va ingressar al col·legi claretià de Cervera. Posteriorment va continuar els seus estudis a Vic, Solsona, i Barbastre. A l'inici de la Guerra civil espanyola, fou executat, juntament amb els seus companys de comunitat, per milicians anarquistes.
El 25 d'octubre de 1992 fou beatificat pel Papa Joan Pau II.

## Referències

* ↑ «Eusebio Maria Codina Millà». martiresdebarbastro.org. [Consulta: 20 setembre 2019].
* ↑ «13 d'agost. Beats Màrtirs Claretians de Barbastre». claretians.cat. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ «Felipe de Jesús Munárriz Azcona y 50 compañeros, Beatos». catholic.net. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ «Blessed Eusebi Maria Codina Millà». catholicsaints.info. [Consulta: 20 setembre 2019].

## Vegeu també

* Beats màrtirs claretians de Barbastre
# Eusebi Casanelles i Rahola

Eusebi Casanelles i Rahola (Barcelona, 1948) és un museòleg català, que ha estat pioner en la incorporació dels béns industrials al patrimoni cultural. Va fer i va dirigir entre 1982 i 2013 el Museu de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya. Va fer un sistema de museus associats arreu de Catalunya. Ha format part la comissió executiva del TICCIH (The International Committee for the Conservation of the Industrial Heritage). El 2017 se li va concedir la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ «Eusebi Casanelles i Rahola». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 29 personalitats i 24 entitats». Govern.cat, 11-04-2017 [Consulta: 12 abril 2017]. Arxivat 19 de maig 2017 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-05-19. [Consulta: 12 abril 2017].
# Font Vella (Igualada)

La Font Vella és una obra del municipi d'Igualada (Anoia). La font se situa a redós de les parets de la basílica de Santa Maria. La font queda protegida per una fornícula que ostenta el record en pedra i templet del que fou l'antiga Font Vella, de la qual avui només ens en queda aquesta part. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Fou la primera font construïda a Igualada i en el seu origen es trobava a la plaça del Pilar. Al fer-se la nova urbanització de la plaça es va traslladar la font i va posar-se al costat de l'església de Santa Maria. Es diu "Font Vella" perquè és la primera que va existir, encara que primer es deia "La Font". Aquesta font és el record que els igualadins tenen del difícil aprofitament de l'aigua que ha estat una tradició d'esforços a la ciutat al llarg de la seva història.

## Referències

* 1 2 «Font Vella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Exopeptidasa

Una exopeptidasa és qualsevol peptidasa que catalitza la divisió de l'enllaç peptídic terminal (alliberant un sol aminoàcid) o del penúltim (alliberant un dipèptid) de la cadena peptídica. Depenent de si l'aminoàcid s'allibera del terminal amino o del carboxílic, així les exopeptidases es classifiquen com a aminopeptidasa o una carboxipeptidasa, respectivament. Així, una aminopeptidasa, un enzim situat a la vora en raspall de l'intestí prim, escindirà un aminoàcid de l'amino terminal, mentre que la carboxipeptidasa, que és un enzim digestiu present en el suc pancreàtic, escindirà un únic aminoàcid de l'extrem carboxílic del pèptid.
# Font del Fener (Astell)

La Font del Fener és una font del terme municipal de la Torre de Cabdella, del Pallars Jussà, en el seu terme primigeni, dins del territori del poble d'Astell. Està situada a 1.275 m d'altitud, al nord-oest d'Astell, a l'esquerra del barranc de Coma Cardiguera, al Ban d'Astell.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Expedició 34

L'Expedició 34 var ser la trenta-quatrena expedició de llarga duració a l'Estació Espacial Internacional (ISS). Es va iniciar el 18 de novembre de 2012 amb la sortida de la ISS de la nau espacial Soiuz TMA-05M, que va tornar l'Expedició 33 cap a la Terra.

## Tripulació

| Posició | Primera Part (Novembre de 2012) | Segona Part (Desembre 2012 a març de 2013) |
| Comandant | Kevin A. Ford, NASA Segon vol espacial | Kevin A. Ford, NASA Segon vol espacial |
| Enginyer de vol 1 | Oleg Novitskiy, RSA Primer vol espacial | Oleg Novitskiy, RSA Primer vol espacial |
| Enginyer de vol 2 | Evgeny Tarelkin, RSA Primer vol espacial | Evgeny Tarelkin, RSA Primer vol espacial |
| Enginyer de vol 3 | | Thomas Marshburn, NASA Segon vol espacial |
| Enginyer de vol 4 | | Chris Hadfield, CSA Tercer vol espacial |
| Enginyer de vol 5 | | Roman Romanenko, RSA Segon vol espacial |

### Font

    NASA

## Referències

* ↑ NASA HQ. «NASA And Partners Assign Crews For Upcoming Space Station Missions». NASA, 2010. [Consulta: 8 juliol 2010].
* ↑ NASA. «NASA and Its Partners Announce a New Space Station Crew». [Consulta: 2 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Pàgina web de les Expedicions de l'Estació Espacial a la NASA
# Expedició 39

L'Expedició 39 va ser la 39a estada de llarga durada a l'Estació Espacial Internacional. També va ser la primera vegada que l'EEI es troba sota el comandament d'un astronauta japonès - el veterà espacial Koichi Wakata. Després de l'Expedició 21 en el 2009 i l'Expedició 35 en el 2013, també va ser la tercera vegada que una tripulació de l'EEI no fos dirigida ni per un astronauta de la NASA ni cosmonauta de la RSA.

## Tripulació

| Posició | Primera Part (Març del 2014) | Segona Part (Març de 2014 a maig del 2014) |
| Comandant | Koichi Wakata, JAXA Quart vol espacial | Koichi Wakata, JAXA Quart vol espacial |
| Enginyer del vol 1 | Richard A. Mastracchio, NASA Quart vol espacial | Richard A. Mastracchio, NASA Quart vol espacial |
| Enginyer del vol 2 | Mikhaïl Tiurin, RSA Tercer vol espacial | Mikhaïl Tiurin, RSA Tercer vol espacial |
| Enginyer del vol 3 | | Aleksandr Skvortsov, RSA Segon vol espacial |
| Enginyer del vol 4 | | Oleg Artémiev, RSA Primer vol espacial |
| Enginyer del vol 5 | | Steven R. Swanson, NASA Tercer vol espacial |

### Font

    JAXA, NASA, ESA

## Referències

* ↑ «Astronaut Koichi Wakata Selected as Member of ISS Expedition Crew». JAXA. [Consulta: 17 febrer 2011].
* ↑ «NASA And Partners Name Upcoming Space Station Crew Members». NASA. [Consulta: 19 febrer 2011].
* ↑ «ESA astronaut Alexander Gerst to fly to Space Station in 2014». ESA. [Consulta: 28 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Pàgina de la NASA sobre les Expedicions a l'Estació Espacial
# Fort Shaw

Fort Shaw és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 274 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Shaw tenia 274 habitants, 101 habitatges, i 73 famílies. La densitat de població era de 18,8 habitants per km².
Dels 101 habitatges en un 34,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,4% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 27,7% no eren unitats familiars. En el 25,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,32.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.250 $ i la renda mediana per família de 45.357 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.688 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 17.381 $. Aproximadament el 7,4% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Shaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Shaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Francesc Soler Escámez

Francesc Soler Escámez (Sallent, Bages, 30 de gener de 1964), també conegut com a Kiku Soler és un alpinista i corredor de muntanya català.
Kiku Soler es un agent rural de la Generalitat de Catalunya al Berguedà, on viu, corre i escala, a més de ser especialista en treballs verticals i de muntanya a la seva feina. Ha estat corredor, seleccionador i tècnic de la Selecció Catalana de Curses de Muntanya. Ha estat pioner de les curses de muntanya a Catalunya i Espanya. El 1999 fou el guanyador de la primera marató de l'Aneto (1999), una gesta que repetí el 2001. Els anys 1999 i 2001 es proclamà campió d'Espanya. El 2001 fou campió d'Europa individual, el 2005 i 2006 es convertí en campió del món per equips amb la Selecció Catalana de Curses de Muntanya. Posteriorment, el 2008, fou nomenat seleccionador català de curses de muntanya, i membre de la comissió d'esportistes de la Federació Internacional de Skyrunning (ISF). Com a alpinista, ha participat en expedicions a l'Himàlaia, a pics com el Nun Kun, el Shisha Pangma, el Cho Oyu o el Gasherbrum II. Com ha corredor també ha participat en curses atlètiques de fons. Més enllà de la seva faceta d'esportista, ha estat autor del llibres com Curses de muntanya. Manual pràctic (2015) o articles de revistes especialitzades com «De les marxes de resistència a les curses de muntanya» a L'Erol: revista cultural del Berguedà, Núm. 148-149, p. 122-125 (2021).

## Referències

* ↑ «Francesc Soler Escámez». Enciclopèdia de l'Esport Català. Grup Enciclopèdia Catalana [Barcelona] [Consulta: 20 juny 2022].
* ↑ «Kiku Soler, toda una leyenda del Trail Running». Sport Vicious, 01-07-2018 [Consulta: 20 juny 2022].
* ↑ «Kiku Soler: "Correr es inherente al género humano"». Corredor de montaña - Mundo deportico [Consulta: 20 juny 2022].
* ↑ Soler Escámez, Francesc «De les marxes de resistència a les curses de muntanya». L'Erol: revista cultural del Berguedà, Núm. 148-149, 2021, pàgs. 122-125 [Consulta: 20 juny 2022].
* ↑ «Móra d'Ebre acollirà la presentació del llibre «Curses de muntanya – Manual pràctic», de Kiku Soler». Ebreactiu, 03-12-2015 [Consulta: 20 juny 2022].
# Francesc Socies i March

Francesc Socies i March (Barcelona, 1892 - Barcelona, 1969) fou un escultor i pintor català.
Format a l'Escola de la Llotja i amb Clarasó i Llimona. Participà en exposicions col·lectives des del 1910. Estudià a París amb Paul Landowsky. Fou professor de perspectiva a l'Ateneu Obrer de Barcelona i al de les Corts. Exposà individualment a la Sala Parés de Barcelona (1914) i a nombroses exposicions de conjunt. El 1951 féu una assenyalada mostra individual a la Sala Busquets de Barcelona, on presentà bronzes, marbres, talles de fusta i de vori, així com aquarel·les. Ha conreat la medallística i la pintura mural (Banc Vitalici de Barcelona).

## Obra

* Monument en record de l'artista Apel·les Mestres, al parc de la Font del Racó, Barcelona (1938).
* Imatge de la 'Mare de Déu de la Salut', a l'ermita-santuari homònim, Barcelona (1964).

## Referències

* 1 2 «Gran enciclopèdia catalana». Grup enciclopèdia.
* ↑ «UPCommons». Universitat Politècnica de Catalunya, 06-12-1993.
* ↑ «L'ermita-santuari de la Mare de Déu de la Salut». El Camí.
# Filippo Mazzola

Filippo Mazzola, de vegades conegut com a Filippo Dell'Erbete (Parma, 1460 - ibíd, 1505), va ser un pintor italià del Renaixement, recordat sobretot per ser el pare del molt més cèlebre Francesco Gerolamo Mazzola, el Parmigianino.

## Biografia

Es coneixen poques dades de la vida de Mazzola. Es va formar com a pintor al costat de Francesco Tacconi, de qui va adoptar un estil bellinià que va seguir durant tota la seva carrera. També va estar prop d'artistes com Alvise Vivarini o Cima da Conegliano, encara que com a retratista es pot citar com el referent més proper a Antonello da Messina. No obstant això, el seu modelatge de les figures sempre va ser massa dur, amb volums gairebé geomètrics. El colorit és similar al de l'Escola veneciana contemporània. Tot i que va ser un artista de limitada imaginació en les seves composicions religioses, té almenys una notable capacitat d'observació del natural en els seus retrats.
Va realitzar Mazzola diverses còpies de Bellini, encara que algunes tal vegada a partir d'obres d'altres artistes. El seu assoliment artístic més gran tal vegada és l'ambiciós políptic conservat a Cortemaggiore.
Va morir víctima d'una epidèmia de pesta que va assolar Parma el 1505. Va deixar orfe al seu petit fill Francesco, que seria criat pels seus oncles Pier Ilario i Michele Mazzola. Amb el temps també seria pintor i aconseguiria fama amb el nom de Parmigianino.

## Bibliografia

* Roberto Lasagni, Dizionario Biografico dei Parmigiani
* Giorgio Vasari. Las Vidas de los más excelentes arquitectos, pintores y escultores italianos desde Cimabue a nuestros tiempos, Editorial Cátedra (2002), ISBN 978-84-376-1974-3
* Colección Thyssen-Bornemisza en el Museu Nacional d'Art de Catalunya, catálogo (2004)
# Formigueret del Roraima

El formigueret del Roraima (Herpsilochmus roraimae) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva pluvial del sud de Veneçuela, Guyana i l'adjunt nord-oest del Brasil.

## Referències

* ↑ «Formigueret del Roraima». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Formigueret dorsi-rogenc

El formigueret dorsi-rogenc (Formicivora rufa) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita les sabanes i zones arbustives àrides en zones obertes de les terres baixes de Surinam, Amazònia i Brasil central, est de Perú, nord i est de Bolívia i Paraguai.

## Referències

* ↑ «Formigueret dorsi-rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Francis Thibault

Francis Thibault va ser un músic francès del segle xvii, que fou cantor i organista de la Catedral de Metz i publica una missa a 5 veus sobre el cant O Beata Saecilia (París, 1640).

## Referències

* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. 61 Tes - Tirn. Madrid: Espasa-Calpe, 1975, p. 598. ISBN 84-239-4561-8.
# Fernando Alarza

Fernando Alarza (Talavera de la Reina, 23 de març de 1991) és un esportista espanyol que competeix en triatló.
Va guanyar una medalla de bronze en el Campionat Mundial de Triatló de 2016, i una medalla de plata al Campionat Europeu de Triatló de 2018.
Va participar en els Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016, ocupant el 18è lloc en la prova masculina, i en els Jocs Olímpics de Tòquio 2020, ocupant el 12è lloc de la prova masculina.

## Trajectòria

Es va proclamar campió de l'Mundial juvenil de triatló en 2010. Va obtenir dues medalles d'or a la Copa d'Europa de Triatló de 2013. Des de 2012 disputa les Sèries Mundials de Triatló, en les que va aconseguir en 2016 el tercer lloc en la classificació general i una victòria d'etapa en la prova disputada a Ciutat del Cap.
En l’àmbit nacional va guanyar el títol en el Campionat d'Espanya de Triatló de 2016 i en el Campionat d'Espanya de Triatló de Velocitat de 2020.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Ubicació | Medalla | Prova |
| 2016 | Cozumel ( Mèxic) | 3 | Individual |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Ubicació | Medalla | Prova |
| 2018 | Glasgow ( Regne Unit) | 2 | Individual |

## Referències

* ↑ «Alarza: Gran día para el triatlón español, con el oro de Mario y mi bronce» (en castellà), 19-09-2016. [Consulta: 30 juliol 2021].
* ↑ «Espectacular remontada de Alarza para colgarse la plata» (en castellà), 10-08-2018. [Consulta: 30 juliol 2021].
* ↑ «Detalle Noticia – Comité Olímpico Español (COE)» (en castellà). [Consulta: 30 juliol 2021].
* 1 2 Triathlon, World. «Athlete Profile: Fernando Alarza» (en anglès). [Consulta: 30 juliol 2021].
# Forum Truentinorum

Forum Truentinorum o Forum Druentinorum fou una ciutat de la Gàl·lia Cispadana esmentada per Plini el Vell com un dels municipis de la regió, el que ve confirmat per algunes inscripcions (Municipium Forodruent). És segur que no es trobava a la Via Emília. Se la suposa propera a la moderna Bertinoro o bé aquesta mateixa, però això és mera especulació.

## Referències

* ↑ William Smith (redacció), «Forum Truentinorum», Dictionary of Greek and Roman Geography, London, Walton and Maberly, 1854
# Forum Clodii

Forum Clodii era una ciutat d'Etrúria situada a la via Clòdia. El lloc es menciona especialment als Itineraris, però també en parla Claudi Ptolemeu entre les ciutats del sud d'Etrúria.
L'Itinerari d'Antoní diu que estava situada a 32.000 passes (uns 37 km) de Roma, i la Taula de Peutinger diu que es trobava entre Sabate i Blera. Va sorgir com una mansio o parada per hostatjar els viatgers sobre una primitiva ciutat etrusca que era a la riba del lacus Sabatinus (o llac de Bracciano), i una via secundària que donava la volta al lac, la connectava amb la via Càssia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Forum Clodii». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 13 juny 2023].
* ↑ Encyclopædia Britannica vol. 10. Cambridge: Cambridge University Press, 1911, p. 729.
# François Sulpice Beudant

François Sulpice Beudant (París, 5 setembre 1787 - 10 desembre 1850), mineralogista i geòleg francès.
Va ser educat a l'École Polytechnique i l'École Normale, i el 1811 va ser nomenat professor de matemàtiques al liceu d'Avinyó. Des d'allà va ser cridat, el 1813, al liceu de Marsella per ocupar el lloc de professor de física. El 1817 va publicar una investigació sobre els fenòmens de cristal·lització, tractant especialment la varietat de formes que pot presentar una mateixa espècie mineral. L'any 1818 va dur a terme, a costa del govern francès, un viatge geològic a través d'Hongria, i els resultats de les seves investigacions, Voyage minéralogique et géologique en Hongrie publicades el 1822, li van donar reputació europea.
L'any 1820 va ser nomenat per a la càtedra de mineralogia a la facultat de Ciències de París, i més tard es va convertir en inspector general de la universitat. Posteriorment va publicar tractats sobre física, mineralogia i geologia. Potser la seva publicació més notable és la segona edició del Traité élémentaire de Mineralogie (París, 1830-1832), el segon volum de la qual s'ocupa de la mineralogia descriptiva i en el qual Beudant va encunyar el nom de molts minerals, com l'anglesita, l'atzurita, la bismutita o la cerussita. La beudantita va ser nomenada així en honor seu.

## Referències

* ↑ «François Sulpice BEUDANT (1787-1850)» (en francès). Les Annales des Mines. [Consulta: 8 febrer 2014].
* ↑ «BEUDANT, François Sulpice» (en anglès). Mineralogical record. Arxivat de l'original el 22 de febrer 2014. [Consulta: 8 febrer 2014].
* ↑ «Beudantite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 febrer 2014].
# Garoland

Garoland és el nom que una part dels garos donen al país que habiten. Altres prefereixen el nom Achikland, ja que els garos s'anomenen a si mateix achiks.

## Referències

* ↑ «Tribal Garos demand creation of Garoland out of Meghalaya and Assam - Firstpost». [Consulta: 12 agost 2018].
* ↑ «Garoland demand raised at Tura rally» (en anglès). The Telegraph.

## Vegeu també

* Achik
* Consell Autònom del Districte de Garo Hills
# Bandera de Mart

La bandera de Mart és una senyera tricolor emprada per a representar al planeta Mart. No sent oficial en cap sentit legal, ha estat aprovada per la Mars Society i The Planetary Society, i fins i tot ha viatjat a l'espai. Duta a òrbita carregada pel transbordador espacial Discovery per l'astronauta John Mace Grunsfeld en la missió espacial STS-103, aquesta bandera representa la "futura història" de Mart. La barra vermella, situada la més propera al masteler, simbolitza Mart tal com és ara. El verd i el blau simbolitzen etapes en la possible terraformació de Mart. La popular trilogia marciana de Kim Stanley Robinson: Mart Roig, Mart Verd, i Mart Blau, va ésser la base per a la concepció de la bandera. La bandera de Mart oneja sobre la Flashline Mars Arctic Research Station (FMARS) en l'Illa Devon, Canadà.

## Vegeu també

* Mart
* STS-103
* Terraformació de Mart

## Referències

* ↑ Treaty on Principles Governing the Activities of States in the Exploration and Use of Outer Space, including the Moon and Other Celestial Bodies United Nations Office for Outer Space Affairs. Retrieved: 2011-05-26.

## Enllaços externs

* CNN article: Official 'Mars flag' unfurls in space Arxivat 2007-04-29 a Wayback Machine. (anglès)
* The First Salute: Martian Flag Flies in Space (anglès)
# Arri Àper

Arri Àper (en llatí: Arrius Aper) fou un prefecte del pretori de Roma, gendre de l'emperador Numerià. Va assassinar l'emperador quan l'exèrcit romà estava de retirada de Pèrsia cap a l'Hel·lespont. Va amagar la mort de l'emperador i va dictar les ordres en nom seu per fer seguir els soldats, fins que aquests van entrar a la tenda imperial i van descobrir la veritat quan ja havien arribat a l'Hel·lespont. Els soldats van proclamar llavors emperador Dioclecià (284), que va condemnar Àper a mort i el va matar personalment seguint la profecia que li havia dit una druida: «seràs emperador quan hauràs mort Àper».

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). «Aper, A'rrius». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Londres: John Murray, 1870.