OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anacroneuria tayrona

Anacroneuria tayrona és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.
El seu nom científic fa referència a la població nadiua de Sierra Nevada de Santa Marta (Colòmbia).

## Descripció

* Els adults presenten principalment un color marró groguenc clar, el cap groc, el pronot clar amb franges fosques i estretes, les ales transparents amb la nervadura marró clar o ambre i les potes clares (llevat d'una franja estreta i fosca al segment del fèmur).
* Les ales anteriors del mascle fan entre 16,5 i 18 mm de llargària.
* Ni la larva ni la femella no han estat encara descrites.
* En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Biólogos de Unimagdalena descubren especie de insectos única en el mundo (castellà)
* ↑ Nueva especie de mosca en Colombia (castellà)
* 1 2 Zúñiga & Tamaris-Turizo, 2007. A: Zúñiga, Stark, Cardona, Tamaris-Turizo & Ortega. Additions to the Colombian Anacroneuria fauna (Plecoptera: Perlidae) with descriptions of seven new species. Illiesia 3(13):134. «PDF».

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Anacroneuria dilaticollis

Anacroneuria dilaticollis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Burmeister, 1839. Handbuch der Entomologie 2(2):880.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Stoneflies of the Genus Anacroneuria from Mexico and Central America (Plecoptera) (anglès)
* ↑ Anacroneuria from Mexico and upper Mesoamerica (Plecoptera: Perlidae) (anglès)
* ↑ Central America Stoneflies, with Descriptions of New Species (Plecoptera) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):154.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Hagen, 1861. Smith. Misc. Coll. 25.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:315.
* Jewett, 1958. Am. Midl. Nat. 60(1):170.
* Needham & Broughton, 1927. J. N. Y. Entomol. Soc. 35(2):109-120 + 1 pl.
* Zwick, P. 1973. Das Tierreich 94:270.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 25 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Annonin

L'annonin és un ingredient actiu present en els extractes de les llavors de la planta Annona i és utilitzat bàsicament com a insecticida per Helicoverpa (arna de la família Noctuidae) i altres plagues d'erugues.

## Referències

* ↑ Londershausen, Michael; Leicht, Wolfgang; Lieb, Folker; Moeschler, Heinrich; Weiss, Hanns «Molecular mode of action of annonins». Pesticide Science, 33, 4, 1991, pàg. 427. DOI: 10.1002/ps.2780330405.
# Anoplagonus occidentalis

Anoplagonus occidentalis és una espècie de peix pertanyent a la família dels agònids.

## Descripció

* Fa 10 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 40 i 120 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: les illes Kurils, el Japó, el mar d'Okhotsk i el mar del Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill, T. N., 1861. Notes on some genera of fishes of the western coast of North America. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 13: 164-168.
* ↑ Lindberg, G. U., 1950. Description of a new species in the genus Anoplagonus Gill (Pisces, Agonidae) from the Sea of Japan. Issled. Dal'nevost. Morei SSSR v. 2: 303-304.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615 p.
* ↑ Sokolovskaya, T.G., A.S. Sokolovskii i E.I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.

## Bibliografia

* Sheiko, B.A. i C.W. Mecklenburg, 2004. Family Agonidae Swainson 1839 - poachers. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (30):27.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Borinot (zoologia)

* Per a altres significats, vegeu «Borinot».
Borinot és la denominació genèrica popular que hom aplica a tots aquells insectes que brumen, brunzeixen o borinen en volar. És un terme molt ambigu, ja que no es refereix a un tret morfològic, sinó a un tipus de comportament, l'estil de volar. Generalment aquests insectes tenen el cos massís i pelut.

## Ús del terme

El terme «borinot» s'aplica, almenys, als següents insectes:
* Diversos gèneres d'himenòpters apoïdeus també coneguts amb el nom d'abellots (Bombus, Psithyrus i Xylocopa).
* L'abellot, és a dir, el mascle de l'abella de la mel.
* Els lepidòpters de la família dels esfíngids.
* Diversos coleòpters de la família dels escarabèids, com algunes espècies de Melolontha, Poliphylla, Tropinota, Oxythyrea, etc.
* Bombus (himenòpter)
* Psithyrus (himenòpter)
* Xylocopa (himenòpter)
* Acherontia (lepidòpter)
* Melolontha (coleòpter)
* Tropinota (coleòpter)

## Referències

* 1 2 Blas, M. et al., 1987. Artròpodes (II). Història Natural dels Països Catalans, 10. Enciclopèdia Catalana, S. A., Barcelona, 547 pp. ISBN 84-7739-000-2
# Antoni Vila

Antoni Vila és el nom dels següents personatges:
* Antoni Vila i Arrufat (Sabadell, 1894 - Barcelona, 1989), pintor i gravador català
* Antoni Vila i Casas (Barcelona, 1930), empresari i mecenes català
* Antoni Vila Palmés, arquitecte català de principis de segle xx, autor del pont de Vallcarca de Barcelona
* Antoni Vila (jesuïta) (Santpedor, 1747 - Ferrara, ~1820), jesuita i hel·lenista
* Antoni Vila i Camps
# Boris Allakhverdyan

Boris Allakhverdyan (Bakú, 1984), és un clarinetista armenioestatunidenc. Actua com a clarinet principal a la Filharmònica de Los Angeles i treballa a les facultats de la UCLA Herb Alpert School of Music i de la Universitat Estatal de Califòrnia, Fullerton. El 2018, va rebre nomenaments de professors a Cal State Fullerton i a la UCLA Herb Alpert School of Music.

## Referències

* ↑ "Boris Allakhverdyan | Biography". Boris Allakhverdyan | Clarinet. Consultat 2018-12-05.
* ↑ "Faculty and Administration - School of Music | CSUF". www.fullerton.edu. Consultat 2018-12-05.
* ↑ "You are being redirected..." schoolofmusic.ucla.edu. Consultat 2018-12-05.
* ↑ «Metropolitan Opera Orchestra Principal Musicians». [Consulta: 26 febrer 2022].
# Anna Boleda i Colet

Anna Boleda Colet (Barcelona, 20 de maig de 1981) és una exjugadora de bàsquet catalana.
Aler, es formà al Club Joventut les Corts. Debutà a la Primera Divisió la temporada 1998-99 amb el Club Esportiu Universitari. Tingué una extensa carrera esportiva de dinou anys, competint en diversos equips de l'elit estatal, especialment de la Lliga femenina 2. Entre d'altres, jugà al Bàsquet Femení Hospitalet (2000-01), Club Bàsquet Puig d'en Valls (2001-03), Cadí la Seu (2003-04), Club Baloncesto San José (2004-05), Club Bàsquet Femení Viladecans (2005-06), Club Bàsquet Olesa (2006-07), Agrupación Deportiva Baloncesto Avilés.(2009-11 i 2012-15), on arribà a ser la capitana de l'equip i, posteriorment, el dorsal 14 de la seva samarreta fou retirat. La temporada 2017-18 s'incorporà al Barça CBS on jugà durant dues temporades. Amb el club sanfeliuenc guanyà una Lliga catalana 2 (2018-19). El gener de 2019 es convertí en la màxima anotadora absoluta de la Lliga femenina 2, després superar el rècord històric de 4.373 punts de la jugadora mexicana Erika Gómez.

## Referències

* ↑ «Anna Boleda Colet». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Anna Boleda renova una temporada més per al Barça CBS». betevé, 04-07-2018. [Consulta: 25 juliol 2024].
* ↑ Menor, Santy. «Anna Boleda se convierte en la máxima anotadora de la historia de Liga Femenina 2» (en castellà). El Comercio, 23-01-2019. [Consulta: 25 juliol 2024].
* ↑ «Anna Boleda: la història d’una jugadora històrica». FC Barcelona, 13-03-2019. [Consulta: 25 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Anna Boleda Colet - Competiciones FEB
# Boris de Greiff Bernal

Boris de Greiff Bernal (13 de febrer de 1930 - 31 d'octubre de 2011) va ser un mestre i escriptor d'escacs colombià, nascut a Medellín i fill del poeta colombià León de Greiff.

## Resultats destacats en competició

Estudiant de l'escola San Bartolomé Mayor, l'any 1951, va guanyar el Campionat de Colòmbia a Bogotà. El 1955, va ocupar el 16è lloc a Mar del Plata (va guanyar Borislav Ivkov). El 1957, va guanyar a Caracas (zonal). El 1958, va ocupar el 20è lloc a Portorož (interzonal; Mikhaïl Tal va guanyar). El 1958, va ocupar el 9è lloc a Bogotà (guanyà Oscar Panno). El 1962, va ocupar el 18è lloc a l'Havana (1r Memorial Capablanca; va guanyar Miguel Najdorf). El 1963, va ocupar el 20è lloc a l'Havana (2n Memorial Capablanca; va guanyar Víktor Kortxnoi). El 1963, va ocupar el 7è lloc a l'Havana (Torneig Panamericà; guanyà Eleazar Jiménez). El 1969, va empatar als llocs 1r–2n amb Miguel Cuéllar a Bogotà. El 1970, va empatar als llocs 8–10 a Bogotà (Henrique Mecking va guanyar). El 1973, va ocupar el 15è lloc a Cienfueogos (10è Memorial Capablanca; va guanyar Vassili Smislov).
De Greiff va jugar representant Colòmbia en nou Olimpíades d'escacs.
* El 1954, al segon tauler de la 11a Olimpíada d'escacs a Amsterdam (+8 –6 =4);
* El 1956, al tercer tauler de la XII Olimpíada d'escacs a Moscou (+7 –3 =9);
* El 1958, al tercer tauler de la 13a Olimpíada d'escacs a Múnic (+2 –2 =15);
* El 1966, al tercer tauler a la XVII Olimpíada d'Escacs a l'Havana (+4 –4 =8);
* El 1970, al primer tauler de reserva a la 19a Olimpíada d'escacs a Siegen (+3 –4 =1);
* El 1972, al quart tauler de la 20a Olimpíada d'escacs a Skopje (+4 –4 =8);
* El 1974, al primer tauler de reserva a la 21a Olimpíada d'escacs a Niça (+6 –0 =6);
* El 1976, al primer tauler de reserva a la 22a Olimpíada d'escacs a Haifa (+4 –0 =3);
* El 1978, en primer tauler de reserva a la 23a Olimpíada d'escacs a Buenos Aires (+0 –1 =2).
Va morir a Bogotà.

## Premis

* Va guanyar la medalla d'or individual a Haifa 1976 i la medalla de plata a Niça 1974.
* Va rebre el títol de Mestre Internacional el 1957 i d'Arbitre Internacional el 1978.
* Va ser escollit membre d'honor de la FIDE l'any 2002.

## Referències

* 1 2 «El maestro Boris de Greiff falleci esta lunes en Bogot - Deportes de Colombia y el Mundo - ELTIEMPO.COM». Arxivat de l'original el 2011-11-06.
* ↑ OlimpBase Men's Chess Olympiads Boris De Greiff. Olimpbase.org. Consultat el 2011-11-07.
* ↑ Gaige, Jeremy (1987), Chess Personalia, A Biobibliography, McFarland, p. 87, ISBN 0-7864-2353-6
# Antena de Oro 2016

La llista de guardonats de la XLIV edició dels premis Antena de Oro 2016 va ser anunciada el 7 d'octubre de 2016. L'entrega va tenir lloc el 19 de novembre de 2016 al Gran Casino d'Aranjuez.

## Televisió

* Pedro Carreño, Telediario Fin de Semana, de La 1 de TVE.
* Pedro Piqueras, Informativos Telecinco, de Telecinco.
* Samanta Villar Fitó, 21 días de Cuatro.
* Roberto Brasero, home del temps a Antena 3.
* Cristina Saavedra Pita,Noticias 20 Horas, de La Sexta.
* Alfredo Urdaci Iriarte, Al Día de 13 TV.

## Ràdio

* José Antonio García, Las tardes del Ciudadano García', de RNE;
* Esther Eiros, Gente Viajera, de Onda Cero.
* Juan Pablo Polvorinos, Es Noticia, de esRadio.
* Capital Radio.
* Carles Francino, La Ventana, de la Cadena SER.
* Manolo Lama, Cadena COPE.

### Tauromaquia

* Helena de Borbó i de Grècia

### Cultura

* Ramón Torrelledó

## Política

* Jerónimo Saavedra Acevedo
* Alberto Núñez Feijóo

## Trajectòria professional

* José Antonio Martín Otín 'Petón'

## Extraordinaria

* Fundació Blas de Lezo
* Equip de periodistes de la DGT
* TVE en el seu 60è aniversari

## Referències

* ↑ «Antenas de Oro para Manolo Lama, Samanta Villar, Pedro Piqueras y Carles Francino». El Periódico de Catalunya, 07-10-2016. [Consulta: 21 octubre 2016].
* ↑ Numerosos periodistas y rostros conocidos acuden a la entrega de la Antena de Oro Arxivat 2019-12-13 a Wayback Machine., semana.es, 20de novembre de 2016
# Bosc Estatal del Coronat

El Bosc Estatal del Coronat és un bosc públic dels vessants meridional del Coronat que s'estén pels termes comunals de Fullà, Jújols, Oleta i Èvol, Serdinyà i Vilafranca de Conflent, tots de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És un bosc extens, de 7,52 km², dividit en tres sectors separats. El més oriental és situat a cavall dels termes comunals de Fullà i Vilafranca de Conflent, majoritàriament en aquest darrer, dins de l'enclavament de Bell-lloc. És al costat sud-est de la Reserva Natural de Conat.
El sector central és a cavall dels termes comunals de Jújols i Serdinyà, al costat sud-est de la Reserva Natural de Jújols.
Finalment, el sector occidental és dins del terme d'Oleta i Èvol, a tocar del de Jújols.
El bosc està sotmès a una explotació gestionada per l'estat, a través de l'ONF (Office national des forêts). Té el número d'identificació d'aquest organisme F16278B.

## Referències

* ↑ El Bosc Estatal del Coronat, sector oriental, en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ El Bosc Estatal del Coronat, sector central, en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ El Bosc Estatal del Coronat, sector occidental, en els ortofotomapes de l'IGN
# Bosc Estatal del Conflent

El Bosc Estatal del Conflent (Forêt Domaniale de Conflent, en francès) és un bosc de 2.313 ha d'extensió, aproximadament, de nou termes comunals de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
Està situat al nord del Bosc Estatal del Canigó, en els vessants septentrionals i més baixos del Massís del Canigó, sempre a la dreta de la Tet. Té el codi d'identificació de l'ONF F16245U.
S'estén al llarg de nou comunes conflentines: Castell de Vernet, Clarà i Villerac, Cornellà de Conflent, Escaró, Fillols, Fullà, Saorra, Serdinyà, Soanyes i Vernet.
El bosc està sotmès a una explotació gestionada per l'Office National des Forêts (ONF), atès que la propietat del bosc és estatal, procedent d'antigues possessions reials.

## Referències

* ↑ El Bosc Estatal del Conflent en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Office national des forêts

## Bibliografia

* Becat, Joan. «33 - Castell, 40 - Clarà i Villerac, 46 - Cornellà de Conflent, 58 - Escaró, 65 - Fillols i 72 - Fullà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan. «116 - Saorra i Torèn, 161 - Serdinyà i Joncet, 163 - Soanyes i Marians i 188 - Vernet». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Castell de Vernet, Clarà i Villerac, Cornellà de Conflent, Escaró, Fillols, Fullà, Saorra, Serdinyà, Soanyes i Vernet.». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Pàgina web del bosc estatal, amb mapa
* Pàgina web de l'Office National des Forêts
# Angels Camp

Angels Camp és l'única ciutat del Comtat de Calaveras, a l'estat de Califòrnia, als Estats Units d'Amèrica. Segons el cens del 2007 tenia 3.589 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000 Angels Camp tenia 3.004 habitants, 1.286 habitatges, i 856 famílies. La densitat de població era de 384,1 habitants/km².
Dels 1.286 habitatges en un 28,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 33,4% no eren unitats familiars. En el 29% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 26,1% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.371 $ i la renda mediana per família de 48.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.269 $ mentre que les dones 27.778 $. La renda per capita de la població era de 19.599 $. Entorn del 10% de les famílies i el 13% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Angels Camp». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Angels Camp». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Ballincollig

Ballincollig (en gaèlic irlandès Baile an Chollaigh) és una vila al comtat de Cork, a la província de Munster. Es troba a la regió de Cork Metropolità, a uns 9 kilòmetres a l'oest de Cork, als marges del riu Lee en la carretera R608. En 2006 la seva població era de 16.308 habitants. Les viles més properes són Ballinora, Ovens, Kilumney, Inniscarra, Blarney (llar de la pedra de Blarney), i Tower. Es troba més enllà del Green Belt dels suburbis de Cork de Bishopstown i Wilton.

## Situació de l'irlandès

El 2012 va obrir la Gaelscoil Ui Riordáin, una de les dues escoles primàries Gaelscoileanna a l'àrea, així com l'escola secundària Coláiste Choilm.

## Història

La família Barrett (que dona nom a la baronia que conté Ballincollig) construí el castell de Ballincollig durant el regnat d'Eduard III. El castell defensat per Andrew Barrett fou pres pels rebels en 1641, però van ser expulsats per les forces parlamentàries angleses de Murrough O'Brien, comte d'Inchiquinn en 1645. Estava defensada per Jaume II en 1689, durant la Guerra Guillemita d'Irlanda, després de la seva presa va romandre desocupat i va caure en decadència.
El Reial Molí de Pólvora de Ballincollig fou obert en 1794 per Charles Henry Leslie, un prominent home de negocis de Cork. Onze anys més tard, els molins van ser comprats pels britànics, que es preparaven per a la guerra amb Napoleó, i les casernes van ser construïdes per protegir el subministrament de pólvora. En 1837, la fàbrica empra diversos centenars de treballadors, i en 1880 Ballincollig va ser un dels majors establiments industrials a Cork, amb la fàbrica que donava feina a molts homes i nens de la zona.
Amb el tancament de la Fàbrica de Pólvora l'any 1900 Ballincollig es convertí en poc més que un petit poble en el camí de la ciutat de Cork a la major ciutat comercial de Macroom. Durant la Gran Guerra s'hi van estacionar els 3r Batalló Royal Munster Fusiliers (Reserva). Altres regiments estacionats a les casernes abans que fos donat de baixa van ser primer Regiment d'Artilleria i 8è Field Artillery Regiment (FCA). La Caserna Murphy, recentment desmantellada, era una font important d'ocupació. En la dècada de 1970 Ballincollig es desenvolupà com una ciutat satèl·lit, amb molts desenvolupaments habitacionals construïts a l'antic poble. Aquesta expansió va continuar fins a finals dels anys 80 i 90. La població de la ciutat ha augmentat de manera espectacular, sobretot amb l'expansió de la vila cap a l'oest.

## Personatges

* Rory Gallagher és enterrat al cementiri de la vila

## Referències

* ↑ CSO.ie - 2006 Census Documents - Table6
* ↑ Enrolment at Gaelscoileanna and Gaelcholáistí
# Andrea Bosman

Andrea Bosman (Eindhoven, 6 d'agost de 1979) és una ciclista neerlandesa, ja retirada, que fou professional del 1999 al 2010. En el seu palmarès destaca l'Omloop van het Hageland.

## Palmarès

* 2006
** Vencedora d'una etapa al Tour de Bretanya
* 2007
** Vencedora d'una etapa a la Gracia Orlová
* 2008
** Vencedora d'una etapa al Tour de Bretanya
* 2009
** 1a a l'Omloop van het Hageland
** Vencedora d'una etapa a la Gracia Orlová
** Vencedora d'una etapa a la Ster Zeeuwsche Eilanden

## Referències

* ↑ «BOSMAN Andrea». [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Andrea BOSMAN» (en italià). [Consulta: 21 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a procyclingstats.com
# Andrea Cantelmo Pinelli

Andrea de Cantelmo (castell de Pettorano, 2 de juliol de 1598 – Alcubierre, 5 de novembre de 1645) va ser virrei de Catalunya i governador dels Estats de Flandes.
Comença la carrera militar exercint a Valtellina, el Palatinat, Transsilvània i Montferrat. Desplaçat a Flandes, acumula nombroses derrotes en el camp de batalla: setge de Schenkenschaus (1636), fracàs en l’auxili a Damvillers (1637), pèrdua de Stenay (1637), i un nou fracàs en l’auxili a Arràs (1640).
No obstant això, ocupa importants càrrecs polítics: governador de Luxemburg i de Bruges, membre del Consell d’Estat de Flandes, i governador interí del país arran de la mort del cardenal infant Ferran d’Àustria.
En la campanya de 1643, resta a Flandes per defensar-hi les possessions hispàniques, essent vençut prop d'Anvers per Guillem de Nassau. Vers final d’any es desplaça a la cort madrilenya per planificar la següent campanya militar de 1644 a Catalunya, on va assumir la capital general de l’exèrcit. Al Principat obté rellevants èxits militars: socórrer Tarragona, conquereix Balaguer i poc després Àger.
Cantelmo té pitjors resultats en la campanya de 1645. Aconsegueix preservar Lleida, però, en canvi, perd Sant Llorenç de Montgai i Balaguer, on és malferit el 12 d’agost. A causa d’aquestes derrotes, és destituït del comandament de Catalunya i designat governador de les armes de l’exèrcit de Navarra. Un càrrec que no ocuparà mai, en morir el 5 de novembre a Alcubierre, a mig viatge de Saragossa. El seu cos va ser enterrat el 4 de desembre a la catedral de Sant Salvador de Saragossa.

## Referències

* 1 2 3 4 «Andrea Cantelmo Pinelli» (en castella). Real Academia Historia. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ Urna Breve i Oracion Funebre en las Exequias, i entierro del Excel. Señor don Andrea Cantelmo (en castellà), 1645.
# Valdeande

Valdeande és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Ribera del Duero.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 209 | 179 | 139 | 128 |
# Ramón de Pablo Marañón

Ramón de Pablo Marañón (San Román de la Llanilla, Cantàbria, 21 d'abril de 1938) és un exfutbolista espanyol que jugava com a centrecampista. Va desenvolupar part de la seva carrera en clubs catalans com el FC Barcelona o el Sabadell. També va jugar amb el Llevant i el Mallorca

## Referències

* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ Marañón

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol