OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hermann Joseph de Steinfeld

* Per a altres significats, vegeu «Sant Germà».
Hermann Joseph (Colònia, Alemanya, ca. 1150 - Abadia de Hoven, prop de Zulpich, 7 d'abril de 1241) fou un canonge premonstratenc i místic alemany. És venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Biografia

La font més antiga sobre la seva vida és la biografia escrita per Razo Bonvisinus, prior de l'abadia de Steinfeld poc posterior al sant.
Nasqué a Colònia (Alemanya), fill d'una família empobrida. La seva mare era santa Hildegunda. Als set anys anà a escola i començà a manifestar la seva devoció envers la Mare de Déu: sovint anava a pregar a l'església de Santa Maria del Capitoli de Colònia. Als dotze anys entrà al monestir de Canonges Premonstratencs de Steinfeld i anà a estudiar als Països Baixos. En tornar-ne fou encarregat del refetor i la sagristia.
Sortia a fer apostolat i predicar, i, segons la vida, era molt hàbil i sovint era demanat per reparar i fer manteniment de rellotges. Tenia al seu càrrec la cura espiritual de les monges cistercenques de Hoven (prop de Zulpich). En aquest monestir morí i fou sebollit.

## Obres escrites

Escrigué obres de caràcter místic, totes en llatí (les tres últimes se li atribueixen generalment, encara que no se sap del cert si són seves):
* Commentarium in Cantica canticorum, perdut
* Duodecim gratiarum actiones
* Jubilus seu Hymnus de SS. undecim millibus Virginibus
* Oratio ad Dominum nostrum Jesum Christum, basat en el Càntic dels càntics,
* Alia oratio
* Precula de quinque Gaudiis B. Mariae V.
* El jove Hermann oferint la poma a Maria (Hürth-Fischenich, S. Martin)
* Mare de Déu del Capitoli de Colònia, amb pomes en record del sant
* Nau de l'abadia de Steinfeld
* Basílica de Steinfeld

## Veneració

El cos del canonge fou portat més tard a Steinfeld, on és avui en una tomba de marbre amb escultures. N'hi ha relíquies a Colònia i Anvers. El procés de canonització començà en 1626 incoat per l'arquebisbe Ferran de Colònia i Ferran II del Sacre Imperi Romanogermànic, però fou interromput per la guerra. Es venerà com a beat al calendari premonstratenc, el 7 d'abril (el 24 de maig se celebrava la translació de les relíquies). Finalment, fou canonitzat en 1958 per Pius XII, quan aquest en confirmà el culte tradicional. Al calendari del bisbat de Colònia, però, se celebra el 21 de maig.

### Llegenda

Una tradició diu que de petit, quan pregava davant la Mare de Déu a Colònia, un dia es guardà una poma que li havien donat per esmorzar, i l'oferí a la imatge del Nen Jesús, que l'acceptà i la prengué. Un altre dia, que feia fred i Hermann anà a pregar sense sabates, la Mare de Déu li donà mitjans perquè se'n comprés.

## Bibliografia

* Franz Philip Kaulen. Legende von dem seligen Hermann Joseph (Mainz, 1880)
* Posl. Leben des sel. Hermann Joseph (Ratisbon, 1862)
# Anaktuvuk

«Anaktuvuk» té aquests significats:
* Anaktuvuk Pass, població dels Estats Units a l'estat d'Alaska
* Riu Anaktuvuk, riu al nord d'Alaska
# Articulació sacroilíaca

L'articulació sacroilíaca (ASI) és l'articulació de la pelvis entre el sacre i els ossos ilíacs, que estan connectats per lligaments forts. Així, el cos humà té dues articulacions sacroilíaques, una a l'esquerra i una a la dreta, que són molt variables d'una persona a una altra. En els éssers humans, el sacre suporta la columna vertebral i està recolzat al seu torn per un il·li a cada costat. L'articulació és forta, suportant tot el pes de la part superior del cos. És una articulació sinovial plana amb elevacions i depressions irregulars que produeixen entrellaçament dels dos ossos.

## Importància clínica

* Sacroiliïtis, o inflamació d'aquesta articulació.

## Referències

* 1 2 Solonen, K. A. «The sacroiliac joint in the light of anatomical, roentgenological and clinical studies». Acta Orthopaedica Scandinavica Supplementum, vol. 27, 1957, pàg. 1–127. PMID: 13478452.
# Nazar Petrosyan

Nazar Petrosyan (Mary, 6 de juny de 1951) és un exfutbolista armeni-turcoman de la dècada de 1970 i entrenador.
Fou 3 cops internacional amb la selecció de la Unió Soviètica.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Ararat Yerevan, PFC CSKA Moscou i FC Kuban Krasnodar.

## Referències

* ↑ (rus) Profile Arxivat 2020-06-30 a Wayback Machine.
* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ Nazar Petrosyan a National-Football-Teams.com (anglès)
# Cucut capnegre

El cucut capnegre (Microdynamis parva) és una espècie d'ocell de la família dels cucúlids (Cuculidae) i única espècie del gènere Microdynamis (Salvadori, 1878). Habita la selva humida de Nova Guinea i l'Arxipèlag D'Entrecasteaux.
# Hexadecàedre

Un hexadecàedre o hexadecaedre és un políedre que té setze cares. Cap hexadecàedre és regular. Hi ha moltes formes topològicament diferents del pentadecàedre com, per exemple, la piràmide pentadecagonal, el prisma tetradecagonal o l'antiprisma heptagonal.
Hi ha 387.591.510.244 hexadecàedres convexos topològicament diferents, excloent les imatges de mirall, que tenen almenys 10 vèrtexs.

## Referències

* ↑ Counting polyhedra
# Analcina

Analcina és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Analcina penthica, que es troba a Austràlia, on ha estat registrada a Queensland.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 7 gener 2019].
* ↑ «CSIRO Ecosystem Sciences - Australian Moths Online». Arxivat de l'original el 2016-06-02. [Consulta: 7 gener 2019].
# Tornall

Un tornall és una antiga mesura superficial agrària emprada a l'illa d'Eivissa corresponent a una porció quadrada de terreny de 30 passes de cada costat, que donen una superfície de 900 passes quadrades, equivalents a 550 m².

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «tornall». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ Consell d'Eivissa. Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera.
# Universitat de Mòdena

La Universitat de Mòdena, en italià Università di Modena e Reggio Emilia (amb l'acrònim: UniMoRe) i en llatí: Universitas Studiorum Mutinesis et Regiensis, és una Universitat estatal d'Itàlia que té la seu a la ciutat de Mòdena i Reggio Emilia.
Té 19.931 estudiants (curs 2013/14).
El seu antecedent és el Studium mutinensis fundat pel municipi el 1175 amb l'anomenada de Pillio da Medicina de la Bolonya. l'studium es va tancar el 1338, quan va ser substituïda per tres lectorats públics que donaven diplomes però van ser suspesos l'any 1590 per manca de diners. Es va establir a Mòdena un estudi universitari només a partir de l'any 1682.
El pol acadèmic de Reggio Emilia, tradicionalment, es fa sorgir de la fundació d'un studium, a càrrec del municipi el 1188, però una autèntica universitat només la va tenir l'any 1752 fins al 1772, Reggio Emilia l'any 1998 es va fusionar amb el pol universitari de Mòdena i va donar lloc a l'actual Università di Modena e Reggio Emilia.

## Organització

Per la reforma de 2010:
* en el centre de la ciutat:
** Economia Marco Biagi
** Dret
** Estudis lingüístics i culturals
* Policlínic de Mòdena
* Enginyeria Enzo Ferrari

## Notes

* ↑ http://books.google.it/books/about/Storia_dell_Università_di_Modena.html?id=UqQsAAAAMAAJ&redir_esc=y
* ↑ http://www.tsc4.com/archiviocapitolaremo/AAMO/M_Montecchi_universita_modena.pdf Arxivat 2013-12-02 a Wayback Machine.
* ↑ Paul F. Grenler, The Universities of the Italian Renaissance. Johns Hopkins University Press, 2004. p. 137.
* ↑ Francesca Bocchi, Gian Maria Varanini (a cura di), L'eredità culturale di Gina Fasoli, atti del convegno di studi per il centenario della nascita, 1905-2005: Bologna-Bassano del Grappa, 24-25-26 novembre 2005, Istituto storico italiano per il Medio Evo, Roma 2008, p. 223.
* ↑ Alberto Ferraboschi, Borghesia e potere civico a Reggio Emilia nella seconda metà dell'Ottocento (1859-1889), Rubbettino Editore, 2003, p. 215.

## Bibliografia

* Fernando Vianello, “La Facoltà di Economia e Commercio di Modena”, in: G. Garofalo e A. Graziani (a cura di), La formazione degli economisti in Italia (1950-1975), Bologna, Il Mulino, 2004, ISBN 978-88-15-09567-1.
# Nazareno Strampelli

Nazareno Strampelli (29 de maig de 1866, Castelraimondo – 23 de gener de 1942, Roma) va ser un agrònom italià i productor de plantes. Es considera el precursor de l'anomenada Revolució Verda que va portar a uns grans increments en la producció de cereals basats més en la hibridació entre diferents varietats que en la selecció de llavors dins una mateixa varietat.
Es va graduar en agricultura a la Universitat de Pisa, i va exercir de professor a la Universitat de Camerino durant uns anys i a Reggio Calabria.
El 1900, estant a Camerino, començà la seva recerca sobre la hibridacó del blat encara que no coneixia els treballs de Gregor Mendel sobre genètica de plantes. El 1907 ja treballava en un organisme anomenat Estació experimental del blat.
Gràcies als seus encreuaments aconseguí escurçar el període de creixement del blat i augmentar-ne la resistència a través de fer més curta la seva tija. Entre les cultivars de blat que va crear es troben els anomenats: Gregorio Mendel, Luigia, Varrone, seguides per varietats de mida curta i molt flequeres com Villagloria, Ardito (el resultat de creuar una varietat local italiana amb la varietat japonesa Akagomugi), Mentana, Edda, Balilla i Fanfulla. Poc abans de la Segona Guerra Mundial el 90% de les varietats italianes cultivades de blat eren de la seva producció. Aquesta situació va ser promoguda per La battaglia del grano (Batalla del blat) del govern feixista de Mussolini per tal d'incrementar la producció italiana i esdevenir autosuficient. El mateix Strampeli va ser escollit membre del Partit Feixista Italià des de 1925 i senador del regne d'Itàlià des de 1929.
A la darreria de la seva vida va crear varietats nanes de blat molt productives anomenades: S. Pastore, Velino i Turano. La cultivar Mentana va ser exportat i cultivat a Sonora, Mèxic, i va ser la font d'una nova generació de blats de mida curta molt productius.

## Referències

* Viaggio nella genetica di Nazareno Strampelli, Sergio Salvi
* Quattro passi nella scienza di Nazareno Strampelli, Sergio Salvi

## Enllaços externs

* (italià) Storia di Nazareno Strampelli Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine.
* (italià) Rieti scuola Arxivat 2009-02-01 a Wayback Machine.
* (italià) Scheda Arxivat 2009-02-11 a Wayback Machine. sul database dell'Archivio Storico del Senato, I Senatori d'Italia Arxivat 2009-01-29 a Wayback Machine..
# Cybaeus tetricus

Cybaeus tetricus és una espècie d'aranyes araneomorfes de la família dels cibèids (Cybaeidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1839 per C. L. Koch com a Amaurobius tetricus.
Aquesta espècie es troba a Europa.

## Descripció

Els mascles fan de 5 a 6 mm i les femelles de 7 a 8,5 mm.

## Referències

* 1 2 (anglès) World Spider Catalog: Cybaeus tetricus (C. L. Koch, 1839) en la família Cybaeidae +base de dades Accés el 10 de febrer de 2019
* ↑ Koch, C. L. (1839a). Die Arachniden. C. H. Zeh'sche Buchhandlung, Nürnberg, Fünfter Band, pp. 125-158, Sechster Band, pp. 1-156, Siebenter Band, pp. 1-106.
* ↑ unibe
# Cucut bronzat de Horsfield

El cucut bronzat de Horsfield (Chalcites basalis) és una espècie d'ocell de la família dels cucúlids (Cuculidae) que habita boscos poc densos, matolls, manglars, horts i ciutats d'Austràlia i Tasmània.
# Hexadecàgon

En geometria, un hexadecàgon és un polígon de 16 costats i altres tants vèrtexs.

## Propietats

Un hexadecàgon té 104 diagonals, resultat que es pot obtenir aplicant l'equació general per determinar el nombre de diagonals d'un polígon, $D=n(n-3)/2$, sent el nombre de costats $n=16$, tenim:
    $D={\frac {16(16-3)}{2}}=104$
La suma de tots els angles interns de qualsevol hexadecàgon és 2520 graus o $14\pi$ radians.

## Hexadecàgon regular

Un hexadecàgon regular és el que té tots els seus costats de la mateixa longitud i tots els seus angles interns iguals. Cada angle intern del hexadecàgon regular mesura 157,5º o $7\pi /8$ rad. Cada angle extern del hexadecàgon regular mesura 22,5º o $\pi /8$ rad.
El perímetre P d'un hexadecàgon regular pot calcular multiplicant la longitud t d'un dels seus costats per setze (el nombre de costats n del polígon).
   $P=n\cdot t=16\ t$
L'àrea A d'un hexadecàgon regular es calcula a partir de la longitud t d'un dels seus costats amb la següent fórmula:
   $A={\frac {16(t^{2})}{4\ \tan({\frac {\pi }{16}})}}\simeq 20,1094\ t^{2}$
on $\pi$ és la constant pi i $tan$ és la funció tangent calculada en radians. Si es coneix la longitud de l'apotema a del polígon, una altra alternativa per calcular l'àrea és:
   $A={\frac {P\cdot a}{2}}={\frac {16(t)\ a}{2}}=8(t\cdot a)$

## Construcció

Un hexadecàgon regular es pot construir amb regle i compàs:

## Bibliografia

* Weisstein, Eric W. (2002). CRC Concise Encyclopedia of Mathematics, Second Edition. CRC Press. p. 1365. ISBN 9781420035223.
* Koshy, Thomas (2007), Elementary Number Theory with Applications (2nd ed.), Academic Press, p. 142, ISBN 9780080547091.
* John H. Conway, Heidi Burgiel, Chaim Goodman-Strauss, (2008) The Symmetries of Things, ISBN 978-1-56881-220-5 (Chapter 20, Generalized Schaefli symbols, Types of symmetry of a polygon pp. 275-278)
* Coxeter, Mathematical recreations and Essays, Thirteenth edition, p.141
* The Lighter Side of Mathematics: Proceedings of the Eugène Strens Memorial Conference on Recreational Mathematics and its History, (1994), Metamorphoses of polygons, Branko Grünbaum
* Speiser, David (2011), "Architecture, mathematics and theology in Raphael's paintings", in Williams, Kim (ed.), Crossroads: History of Science, History of Art. Essays by David Speiser, vol. II, Springer, pp. 29–39, doi:10.1007/978-3-0348-0139-3_3. Originally published in Nexus III: Architecture and Mathematics, Kim Williams, ed. (Ospedaletto, Pisa: Pacini Editore, 2000), pp. 147–156.
* Hankin, E. Hanbury (May 1925), "Examples of methods of drawing geometrical arabesque patterns", The Mathematical Gazette, 12 (176): 370–373, doi:10.2307/3604213.

## Vegeu també

* Xarxa de rumbs
* Rosa dels vents

## Enllaços externs

* mathworld.wolfram.com
# Andreu Serra i Rafart

Andreu Serra i Rafart (Taradell, 1870-Ripoll, 1915) va ser un mestre i advocat català.
Natural de Taradell, fill d'un petit industrial. Va estudiar en primer lloc la carrera de mestre i va exercir l'ensenyament durant uns mesos. Després va estudiar Dret i va formar un despatx d'advocats amb Francesc de Paula Masferrer i Arquimbau.
Molt actiu en política, va estar vinculat als republicans lerrouxistes. Va ser un dels fundadors de La Fraternitat Republicana de Vic (1904), formada per la fusió de republicans federals, progressistes i lerrouxistes, i del periòdic La Justicia (1905), del qual també va ser director, pel qual va tenir més d'una topada i enfrontament amb els catòlics vigatans, fins al punt de ser declarat enemic de l'Església Catòlica per part del bisbe Torras i Bages.
El 1905 va ser candidat de la Unió Republicana a les eleccions provincials pel districte de Vic-Granollers, pel fet de ser del territori i no ser fabricant. No va guanyar l'acta de diputat, tot i que sí va obtenir bons resultats als pobles fabrils del Ter. El 1907 va ser l'artífex d'articular un pacte entre el republicanisme local i el moviment catalanista vigatà per tal de contrarrestar els partits monàrquics, i va ser nomenat candidat a les eleccions generals del mateix. Tanmateix va retirar la seva candidatura el 13 d'abril, quan els catalanistes van decidir donar suport al candidat carlí de Solidaritat Catalana.
El 1910 va ser condemnat al desterrament de Vic durant més tres any, i a pagar una multa, a causa d'una denúncia per part del canonge Jaume Collell per un article on se'l criticava aparegut anys enrere a La Justicia. Serra va decidir exiliar-se a Ripoll, on va morir el 1915.

## Obres

* Motet per a 3 veus i orquestra

## Referències

* 1 2 «Ripoll». La Publicidad, 17-07-1915.
* 1 2 3 Tornafoch, 2003, p. 409.
* ↑ Tornafoch, Xavier. Francesc Maria Masferrer: política i ciutadania (1889-1954). Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000, p. 8.
* 1 2 Tornafoch, 2003, p. 78-79.
* ↑ Tornafoch, 2003, p. 80.
* ↑ Tornafoch, 2003, p. 54.
* ↑ Tornafoch, 2003, p. 101.
* ↑ Tornafoch, 2003, p. 103.
* ↑ Tornafoch, 2003, p. 116.
* ↑ Tornafoch, 2003, p. 119.
* ↑ Tornafoch, 2003, p. 126.
* ↑ «Notícies de Barcelona». La Veu de Catalunya, 13-06-1910.
* ↑ Tornafoch, 2003, p. 142.
* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria; Monells i Laqué, Carme. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 6: Fons de l'església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa. 1ª Edició, Setembre 2012.. UAB Servei de publicacions, p. 586. ISBN 978-84-490-2891-5.

## Bibliografia

* Tornafoch, Xavier. Política, eleccions i caciquisme a Vic (1900-1931) (tesi). Universitat Autònoma de Barcelona, 2003.
# Timlat

Timlat (en rus: Тымлат) és un poble del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2021 tenia 486 habitants. Pertany al districte d'Ossora.

## Referències

* ↑ «Закон Корякского автономного округа от 02 декабря 2004 года N 365-оз «О наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований Корякского автономного округа»». Arxivat de l'original el 2020-12-07. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Unió Democràtica Croata 1990

La Unió Democràtica Croata 1990 (croat Hrvatska demokratska zajednica 1990) és un partit polític dels croats de Bòsnia i Hercegovina, creat el 2006 com a escissió de la Unió Democràtica Croata de Bòsnia i Hercegovina. El seu líder és Ilija Cvitanović.

## Eleccions de 2006

A les eleccions generals de Bòsnia i Hercegovina de 2006 encapçalà la coalició Croats Junts (Hrvatsko Zajedništvo) que va obtenir 2 de 42 escons a la Cambra de Representants de Bòsnia i Hercegovina i 7 dels 98 escons a la Cambra de Representants de la Federació de Bòsnia i Hercegovina. Endemés va obtenir
* 3 dels 30 escons a l'assemblea del Cantó de Bòsnia Central
* 7 de 30 escons a l'Assemblea del cantó d'Hercegovina-Neretva
* 5 de 21 escons a l'assemblea del cantó de Posavina
* 6 de 10 escons a l'Assemblea del Cantó 10
* 8 de 23 escons a l'Assemblea de Cantó d'Hercegovina Occidental

## Enllaços externs

* Web oficial
# Associació Europea de Zoos i Aquaris

L'Associació Europea de Zoos i Aquaris (EAZA) és una organització de la comunitat de zoos i aquaris d'Europa.
La pertinença a la EAZA està oberta a tots els zoos i aquaris del continent que compleixin o treballin per complir els requisits de qualitat que marca l'associació. Existeixen membres a Àustria (6), Bèlgica (9), Croàcia (1), República Txeca (13), Dinamarca (10), Estònia (1), Finlàndia (3), França (49), Alemanya (51), Grècia (1), Hongria (6), Irlanda (2), Israel (3), Itàlia (8), Letònia (1), Lituània (1), Països Baixos (15), Noruega (3), Polònia (11), Portugal (6), Rússia (4), Eslovàquia (2), Eslovènia (1), Espanya (15), Suècia (13), Suïssa (8), Turquia (3), Ucraïna (1), Emirats Àrabs Units (1), y Regne Unit (49).
La seva missió és fomentar la cooperació per promoure la planificació regional de recollida i conservació de la vida silvestre, principalment a través de programes coordinats de reproducció d'animals salvatges com el Programa Europeu d'Espècies en Perill (EEP).
L'organització també promou la recerca i l'educació i contribueix a les reunions pertinents i als debats d'organitzacions com Nacions Unides, UICN, la Unió Europea, CITES, etc. EAZA també assessora a la Unió Europea i altres òrgans de representació, com el Parlament Europeu i el Consell Europeu.
L'entitat dirigeix i coordina el Llibre de cria europeu o European Stubook (ESB), un programa de cria en captivitat que basa el seu treball en la recopilació de dades sobre diferents aspectes de la població (naixements, defuncions, transferències, etc.) de totes les institucions que mantinguin una determinada espècie. La gestió de les dades es realitza normalment amb ajuda d'un programa informàtic específic que permet realitzar anàlisis de població i valorar les tendències poblacionals a llarg termini. A nivell europeu existeixen dos nivells del programa EEP (European Endangered Species Program): Programa Europeu d'Espècies en Perill i ESB (European StudBook): Llibre de cria europeu.

## Referències

* ↑ «EAZA Member List». Arxivat de l'original el 2015-05-10. [Consulta: 21 abril 2016].
* ↑ «Asociación Ibérica de Zoos y Acuarios.». Arxivat de l'original el 2011-09-15. [Consulta: 21 abril 2016].
* ↑ «EEP; Breeding Programmes; European Association of Zoos and Aquaria (EAZA)». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 2 febrer 2019].
* ↑ AIZA; Asociación ibérica de zoos y acuarios(AIZA)

## Enllaços externs

* "European Association of Zoos and Aquaria" (EAZA) pàgina oficial
* "Campanya sobre carnívors europeus de la EAZA"
# Nil I

Nil I de Constantinoble o Nil Cerameu (en grec medieval Νείλος Κεραμεύς) va ser patriarca de Constantinoble de l'any 1379 al 1388.
Va ser nomenat patriarca a finals de 1379, després de la deposició del seu antecessor Macari. Va fer de mediador al conflicte que hi va haver entre Joan V Paleòleg i el seu fill rebel Andrònic IV, en un moment delicat per l'Imperi degut a l'avenç de l'Imperi Otomà, que havien conquerit Anatòlia (excepte el Pont Euxí) i entraven als Balcans, mentre que l'Imperi Romà d'Orient quedava reduït a Constantinoble i els seus voltants, Tessalònica i Calcídia, Tessàlia, un grup d'illes de la mar Egea i el Despotat de Morea.
El patriarca és conegut per les seves posicions contra l'Església de Roma. Tenia una postura favorable a les tesis de Gregori Palamàs. Entre els anys 1380 i 1382, Nil va reconèixer a Joan V Paleòleg el dret de l'emperador d'intervenir en els afers eclesiàstics, sobretot en l'elecció d'un patriarca. Aquesta decisió la va confirmar més tard un sínode.
Nil va morir l'1 de febrer de 1388. El seu successor Antoni IV va ser nomenat després de la seva mort.

## Referències

* ↑ Grumel, V. Traité d'Etudes Byzantines. I. La chronologie. París: P.U.F., 1958, p. 437.
# Cronopio dentiacutus

Cronopio dentiacutus és una espècie extinta de mamífer meridiolèstide del qual s'han trobat fòssils al Río Negro (Argentina).

## Descripció

C. dentiacutus és conegut a partir de l'holotip MPCA PV 454, un crani parcial que manca de volta, basicrani i escatosos, així com els espècimens referits MPCA PV 450, un maxil·lar inferior esquerre parcial amb les dents danyades i MPCA PV 453, un crani fragmentari amb un maxil·lar inferior dret relativament ben preservat però mancat de diverses dents. Tots els espècimens foren trobats a la localitat de La Buitrera, a la formació de Candeleros (Grup Neuquén), que data de l'estatge Cenomanià (Cretaci superior), fa uns 99,6–96 milions d'anys.

## Referències

* 1 2 «Highly specialized mammalian skulls from the Late Cretaceous of South America» (en anglès). Nature, 479, 2011, pàg. 98–102. DOI: 10.1038/nature10591. Informació addicional
# Còlit variable

El còlit variable (Oenanthe picata) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) pròpia del pròxim orient. Es troba a l'Afganistan, l'Índia, l'Iran, Kazakhstan, Líban, Nepal, Oman, el Pakistan, Rússia, Tadjikistan, Turkmenistan, Emirats Àrabs Units i l'Uzbekistan. Habita els deserts, roquissars i pastures. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «còlit variable». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 27 gener 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 713. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Variable Wheatear. Oenanthe picata» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2019. [Consulta: 27 gener 2021].
# Hiantes

En la mitologia grega, els hiantes o hiants (en grec antic: Ὕαντες) foren els primers pobladors de Beòcia, que en van ser expel·lits pels cadmeus. Segons Estrabó i Pausànies, els hiantes van fundar llavors la ciutat de Hiàmpolis, a la Fòcida.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Hyantes». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22 gener 2021].