OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria de Borgonya

Maria de Borgonya (Brussel·les 1457 - Bruges 1482), duquessa de Borgonya, Brabant i Limburg; Comtessa de Flandes, d'Hainaut i d'Holanda (1477-1482), l'última de la dinastia Valois en regnar a Borgonya.

## Orígens familiars

Nasqué el 13 de febrer de 1457 a Brussel·les sent l'única filla del duc Carles I de Borgonya i la seva segona esposa Isabel de Borbó. Era neta per línia paterna de Felip III de Borgonya i Isabel de Portugal, i per línia materna de Carles I de Borbó i Agnès de Borgonya.

## Projectes de matrimoni

L'esterilitat de la tercera esposa de Carles el Temerari provocà que Maria de Borgonya esdevingués la plus grande héritière de son temps (en català: la més gran hereva del seu temps). Per aquest motiu Maria esdevingué una dona molt apreciada en el seu temps i tingué diversos pretendents:
El 1462 el rei Joan II d'Aragó demanà la mà de Maria de Borgonya, una donzella de cinc anys, per al seu fill, el futur Ferran el Catòlic. El 1469 Maria de Borgonya demanà la mà de Carles de Valois, germà petit del rei Lluís IX de França. Aquest demanà llavors al Papa Pau II que no fos concedida la dispensa necessària per poder contraure matrimoni. Tot i les queixes del rei francès el Papa li concedí el permís al príncep francès. Llavors el rei recordà al seu germà petit el jurament de fidelitat i li recordà que qualsevol fill nascut del matrimoni no seria validat com a hereu. Posteriorment el mateix rei Lluís IX demanà la mà de Maria per al seu fill d'un any: Nicolau de Lorena, duc de Lorena i Bar

## Ascens al Ducat de Borgonya

Com a única filla del duc de Borgonya, Carles el Temerari, va heretar el ducat a la mort de Felip III el 1477. El rei Lluís XI de França va aprofitar el moment inicial de debilitat de Maria de Borgonya per ocupar algunes places com la Picardia i Artois, així com la mateixa Borgonya.
El 10 de febrer del mateix any promulgà a Gant, amb la finalitat d'expulsar els francesos, una carta de privilegis anomenada El Gran Privilegi, per la qual concedia govern propi als comtats de Flandes, d'Hainaut i d'Holanda i el ducat de Brabant, els primers estats constituents dels Països Baixos.

## Núpcies i descendents

Es va casar el 18 d'agost de 1477 a Gant amb el futur emperador Maximilià I d'Habsburg. D'aquesta unió nasqueren:
* l'infant Felip el Bell (1478-1506), rei de Castella pel seu casament el 1496 amb Joana I de Castella
* la infanta Margarida d'Habsburg (1480-1530), casada el 1497 amb l'infant Joan d'Aragó i el 1501 amb el duc Filibert II de Savoia

## Herència i mort

El fill gran de Maria i Maximilià I, Felip el Bell, heretà el títol de duc de Borgonya però tan sols amb el domini directe dels Països Baixos i el Franc Comtat. Tot i la pèrdua de territori, fins i tot de la mateixa regió de Borgonya, els reis hispànics de la Dinastia Habsburg continuaran mantenint el títol de Duc de Borgonya.
Maria de Borgonya va morir a la ciutat de Bruges, com a conseqüència d'una caiguda de cavall, el 27 de març de 1482.
# Barataixvili

Barataixvili (georgià: ბარათაშვილი) és una noble família georgiana apareguda a final del segle xv com a continuació de la família Kachibadze (ქაჩიბაძე), probablement relacionada amb els Liparits-Orbeliani. El cognom "Barataixvili" vol dir literalment "fills/descendents de Barata", i deriva del noble del segle xv, Barata el Gran Kachibadze. Els Kachibadze estan testimoniats per primer cop a l'inici del segle xiv en una inscripció al monestir de Pitareti i segopns l'erudit georgià Simon Janashia, es va originar a Abkhàzia.
Al segle xvi els dominis dels Barataixvili foren coneguts com a principat de Sabaratiano, i incloïen centenars de pobles amb 2.5000 o 3.000 cases de camperols serfs i uns 250 o 300 nobles vassalls al Baix Kartli (Kvemo Kartli) al sud de Kartli. Tenien castells a Samshwilde, Dmanisi, Darbaschala, Tbisi i Enageti; abadies familiars a Pitareti, Gudarekhi, Dmanisi i Kedi. Foren llistats entre els cinc nobles (tavadi) més importants de Kartli i van tenir un paper destacat en la vida cultural i política del país; foren caps de la Policia de Somkhiti-Sabaratiano, i majordoms i Caps de Justicia a la cort reial. Als segles xvi i xvii van originar branques menors:
* Gostashabishvili
* Germanozishvili
* Zurabishvili
* Abashishvili
* Orbelishvili-Qaplanishvili (Orbeliani)
* Palavan-Khosroshvili
* Iaralishvili
* Iotamishvili.
La línia principal va declinar gradualment i va acabar perdent els seus privilegis en favor dels Qaplanishvili (Orbeliani). Una branca dels Barataixvili, els Barataev (Баратаевы), es va establir a Rússia per obra d'un exiliat, el príncep Melkisedek (Mikhail), que va seguir al rei Vakhtang VI de Kartli en la seva emigració a Rússia el 1724. Melkisedek Barataixvili fou conegut com a Mikhaïl Baratàiev, i va entrar al servei de Rússia; dels seus quatre fills dos (Pyotr i Semyon) van ser generals de l'exèrcit rus i governadors de Sibèria i Kazan, respectivament. Les seves filles es van casar dins la noblesa russa. El fill de Pyotr Barataev, príncep Mikhail Barataev, fou conseller privat i és conegut com a arqueòleg i numismàtic.
Després de l'annexió de Geòrgia per Rússia, els Barataixvili de Geòrgia foren confirmats dins la noblesa principesca (knyaz Baratov, Баратовы) pels decrets de 1826, 1827, 1829, i 1850.

## Membres notables

* Barata Barataixvili (+ vers 1626), militar
* Kaikhosro Barataixvili (+ 1636), militar
* Qaplan Barataixvili (+ 1671), militar
* Nikoloz Barataixvili (1817-1845), poeta
* Sulkhan Barataixvili (1821-1866), historiador
# Barasoain

Barasoain (oficialment Barásoain) és un municipi de Navarra, a la Comarca de Tafalla, dins la merindad de Tafalla. Limita al sud amb Garinoain i a l'oest amb Artajona, Añorbe, Tirapu, Olkotz, Untzue i Oloriz.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1897 | 1900 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1975 | 1981 | 1991 | 1999 | 2004 |
| 617 | 638 | 651 | 679 | 594 | 572 | 551 | 515 | 462 | 421 | 459 | 531 |
| Fonts: Barasoain i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||

## Llista d'alcaldes

Llista d'alcaldes :
| 2007 | Carlos Enrique Izuriaga Eslava | Independiente |
| 2003 | Carlos Enrique Izuriaga Eslava | Independent |
| 1999 | Carlos Enrique Izuriaga Eslava | Independent |
| 1995 | Juan José Liberal Fernández | Independent |

## Personatges cèlebres

* Martín de Azpilcueta (1492 - 1586). Eclesiàstic, jurisconsult i economista, conegut com a Doctor Navarrus.
* José Julián de Aranguren (1801 - 1861). Arquebisbe de Manila (Filipines).
* Manuel Turrillas Ezcurra (1905 - 1997). Músic i compositor.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Barasoain
* Associació per al Desenvolupament de la Valdorba
* Barasoain a Bernardo Estornés Lasa - Auñamendi Encyclopedia (Euskomedia Fundazioa)
# Barri llunyà

Barri llunyà (遥かな町へ, Harukana machi e) és un còmic manga del japonès Jiro Taniguchi publicat el 1998. El 2003 va rebre el premi Alph'Art del millor guió al Festival del Còmic d'Angulema. El 2010 se'n va fer una adaptació live-action dirigida per Sam Garbarski.
Aquest manga ha estat editat al català per l'editorial Ponent Mon en un sol volum. Va ser traduït per Berta Ferrer i adaptat gràficament per Frédéric Boilet. Va sortir a la venda l'1 de gener de 2007.

## Guió

S'explica la història d'un home de 48 anys que accidentalment pren un tren que el porta a la ciutat on va viure els seus primers anys, on torna a una adolescència que observa amb uns altres ulls per l'experiència ja viscuda.

## Publicació

| Volum | Data de publicació en català | ISBN |
| 01 | 1 de gener de 2007 | ISBN 978-8-496-42755-6 |

## Crítica

Barri llunyà fou inclòs al llistat de mangues del llibre 501 mangas que leer en español (Norma, 2019) dels divulgadors Estrada i Bernabé. Els autors cualifiquen aquest manga com a molt complet i una de les millors portes d'entrada a l'obra de Taniguchi, autor que «destaca per la seva mirada contemplativa, per fixar-se sempre en els petits detalls i, malgrat ser també un autor de gènere [...], allò pausat i emocional és el que domina a les seves obres més aclamades».

## Referències

* ↑ «A Distant Neighborhood, Wonderful World Trailers Posted». Anime News Network, 20-04-2010. [Consulta: 15 agost 2012].
* ↑ «Taniguchi's Harukana Machi e Gets European Film». Anime News Network, 16-05-2008. [Consulta: 15 agost 2012].
* ↑ «Quartier Lointain (2010)» (en castellà). [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ «A Distant Neighborhood (manga) - Anime News Network». [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ «Barri llunyà / Jiro Taniguchi ; adaptació gràfica de Frédéric Boilet». [Consulta: 20 abril 2015].
* ↑ «Barri Llunyà (Catalan)». Amazon, 01-01-2007. [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ «Barri llunyà (Ponent Mon)» (en castellà). [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ Estrada, Oriol; Bernabé, Marc. 501 mangas que leer en español (en castellà). Barcelona: Norma Editorial, 2019, p. 72. ISBN 978-8467939408.

## Bibliografia

* Estrada, Oriol; Bernabé, Marc. 501 mangas que leer en español (en castellà). Barcelona: Norma Editorial, 2019, p. 72. ISBN 978-8467939408.
* González, Manu. Cómics de los 90: Una nueva generación (en castellà). Look, 2021, p. 42-43. ISBN 978-8418703171.

## Enllaços externs

* A Distant Neighborhood a Anime News Network (anglès)
# Basilides (gramàtic)

Basilides (en llatí Basileides, en grec antic Βασιλείδης) fou un gramàtic grec d'època no coneguda.
Va escriure un llibre sobre el dialecte emprat per Homer (περὶ λέξεως Ὁμηρικῆς), del qual Cratí d'Atenes en va fer un epítom, segons diu l'Etymologicum Magnum. Malauradament tant l'obra original com l'epítom no s'han conservat.

## Referències

* ↑ 1.Basileides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 465
# Barraca del Tomàs

La Barraca del Tomàs és una obra de Santa Maria d'Oló (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Barraca de planta rectangular (amida 5 metres per 3 metres), aixecada amb pedra seca de mida irregular, separada en dos cossos, el més baix afegit posteriorment. Té dues portes independents, una per cada dependència, sense comunicació interna. L'estança més estreta era adaptada per tenir-hi l'ase (té estable). L'altre compartiment és un xic més ample i servia per l'aixopluc del pagès. Cada compartiment té una coberta independent: la de l'estable és coberta amb bigues de fusta, on s'hi ha sobreposat lloses i pedres grosses, i l'altre té coberta amb falsa volta.
A aquesta dependència hi ha una petita espitllera. A les portes, unes grans lloses fan de llindes. A l'exterior, un parell de pedres grosses fan de banc.
La coberta és consolidada amb terra. La barraca no sobrepassa els 2 metres d'alçada.

## Història

La zona d'Oló es caracteritza per la gran quantitat de barraques que s'hi troben, amb una tipologia pròpia, mantenint diferències amb la resta del Bages (de planta circular a la zona del Moianès, de planta quadrada o rectangular a la zona d'Artés ...)
Les barraques d'Oló acostumen a tenir unes dimensions més grans, i és freqüent trobar-hi dues dependències: una com a estable i l'altre pel pagès. Normalment el compartiment de l'estable ha estat afegit posteriorment a l'estança normal, és per això que acostumen a ser cobertes amb bigues de fusta, per poder aprofitar al màxim l'alçada.
El nom, "Barraca del Tomàs" li ve donat perquè el darrer pagès que havia treballat el camp on es troba s'anomenava Tomàs.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Barraca del Tomàs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Barraca del camí del Corral del Fortuny III

La Barraca del camí del Corral del Fortuny III és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un barraca de planta rectangular orientada al sud i força malmesa. A la seva part posterior dreta hi ha una escaleta per accedir a la cúpula, que tot i estar esfondrada, en queden restes que permeten endevinar una falsa cúpula. Està associada a una cisterna. A l'interior s'observa una menjadora, una fornícula i un cocó. Les seves mides interiors són 2m de fondària i 4'21m d'amplada.

## Referències

* ↑ «Barraca del camí del Corral del Fortuny III». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Barraca del camí de la Casa Vella

La Barraca del camí de la Casa Vella és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Actualment, la barraca està enderrocada en un 90% aproximadament. És de planta quadrangular amb els cantons arrodonits i la porta és situada al costat sud-est.
Els murs i la volta són fets amb peces irregulars de pedra unides en sec amb l'ajut de falques, també de pedra, de dimensions més petites. Els murs tenen un rebliment de pedruscall.

## Referències

* 1 2 «Barraca del camí de la Casa Vella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Babirussa de Sulawesi

La babirusa de Sulawesi (Babyrousa celebensis) és un animal semblant a un porc que viu al nord de Sulawesi i les illes pròximes de Lembeh, a Indonèsia. Té dos parells de grans ullals formats per dents canines engrandides. Les canines del maxil·lar inferior sobrepassen la part superior del musell, corbant-se enrere cap al front. La babirussa de Sulawesi és una espècie amenaçada.

## Referències

* ↑ Wilson, Don E.; Reeder, DeeAnn M. Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 1. JHU Press, 2005. ISBN 9780801882210 [Consulta: 31 octubre 2021]. «Babyrousa celebensis (Deninger, 1909). Ber. Naturf. Ges. Freiburg, 18:7 [...] Distribution: Northern Peninsula of Sulawesi, at least as far west as Bumbulan and including Lembeh Isl.»
* ↑ Leus, K.; Macdonald, A.; Burton, J.; Rejeki, I. «Babyrousa celebensis». IUCN Red List of Threatened Species, 2016, 2016, pàg. e.T136446A44142964. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-1.RLTS.T136446A44142964.en [Consulta: 31 octubre 2021].
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Babka (pastís)

El babka o bobka, també conegut com a baba, és un pastís dolç elaborat amb llevat.
Els noms babka (en rus бабка) i baba (баба) signifiquen «àvia», i al·ludeixen probablement a la forma del pastís, un cilindre alt, de vegades amb ondulacions que recorden els plecs d'una faldilla.

## Europa de l'Est

Es tracta d'un pastís esponjós amb llevat que es prepara tradicionalment per a diumenge de Pasqua a Lituània, Polònia, Eslovàquia, Belarús, Ucraïna i Rússia Occidental. Darra Goldstein, professor de rus en el Williams College, afirma que «babka ve de baba, un delicat pastís amb llevat molt alt però saborós que es consumeix a Rússia occidental i Polònia oriental.» El babka tradicional té algun tipus de farciment de fruites, especialment panses, i es glaça amb un gebratge amb gust de fruita, afegint-hi de vegades rom. Els babkas moderns poden ser de xocolata o ser farcits de formatge.

### Belarús i Lituània

Babka és també el nom d'un plat salat, especialment popular a Belarús i Lituània, on s'anomena bulvių plokštainis. S'elabora amb patata ratllada, ou, ceba i cansalada viada. Es cuina en un atuell de terrissa i sovint se serveix amb una salsa de crema agra i tires de cansalada de porc. Segons la recepta i el mètode de cocció pot ser un pastís de patata escatós o un contundent púding.

## Versió jueva

Una altra versió de babka està relacionada amb la tradició jueva de l'est d'Europa. Aquesta versió s'elabora a partir d'una tira de massa amb llevat doble i trenada, i acostuma a cuinar-se en un motlle de rebosteria alt. En lloc del farciment de fruita la massa conté canyella o xocolata. Acostuma a cobrir-se amb streusel. Un pastís semblant denominat kokosh també és popular a les pastisseries jueves. El kokosh també s'elabora amb xocolata i canyella, però és més baix i llarg que el babka, i no es trena ni es cobreix amb streusel.
A més a més de la varietat per a postres, també existeix una versió tradicional jueva de l'Est d'Europa preparada durant el Pésaj a manera de pa. En general aquest tipus no és dolç i es prepara a partir de matzà triturat amb aigua, ou i sal. Alguns jueus polonesos nomenen els blini amb aquests ingredients bubbeleh, nom similar a babka.

## Vegeu també

* Faworki

## Referències

* ↑ Nathan, Joan «Inviting an Old Favorite to the Hanukkah Table» (en anglès). The New York Times, 05-12-2007, pàg. F5.
# Belmopan Bandits FSC

El Belmopan Bandits Football Sporting Club és un club de Belize de futbol de la ciutat de Belmopan.

## Palmarès

* Lliga Premier de Belize de futbol:
** 2012 (O), 2013 (O), 2014 (C), 2014 (O), 2016 (C), 2017(O), 2017 (C), 2018 (O), 2018 (C)

## Referències

* ↑ «Premier League of Belize kicks off this weekend». Amandala Online, 03-02-2012 [Consulta: 4 febrer 2012].
* ↑ Belmopan Bandits
* ↑ «Premier League of Belize». RSSSF. [Consulta: 1r octubre 2011].
# Bandera de Juncosa

La bandera oficial de Juncosa (Garrigues) té la següent descripció:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, blanca, amb la rella negra de l'escut al mig, d'una altura de 7/9 parts de l'alt del drap i envoltada amb dues branques d'olivera de color verd.
La rella representa sant Isidre, patró del municipi. Les dues branques d'olivera són un ornament exterior de l'escut que s'ha inclòs a la bandera per la importància d'aquest producte en l'economia local.
Va ser aprovada el 30 de juliol de 1991 i publicada en el DOGC el 9 d'agost del mateix any amb el número 1478.

## Curiositat

Banderes que també carreguen una rella
* Bandera de les Masies de Voltregà
* Bandera de Tavèrnoles
* Bandera de Tornabous

## Vegeu també

* Escuts i banderes de les Garrigues

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de la bandera municipal de Juncosa.» (pdf). DOGC num. 1478. Generalitat de Catalunya, 09-08-1991. [Consulta: 7 novembre 2009].
* ↑ Associació Catalana de Vexil·lologia (GFDL)
# Bangor Erris

Bangor Erris (en irlandès Beannchar) és una petita vila a la parròquia de Kiltane dins la baronia de Iorras, al Comtat de Mayo. Es troba a la vora del riu Owenmore i és la porta d'entrada a la península de Iorras que lliga Belmullet amb Ballina i Westport, situada als peus del "Bangor Trail" un pas de muntanya de 22 milles a través de la Serralada Nephin Beg (Néifinn Bheag) a Newport. A només 2 km de distància es troba el Llac Carrowmore (Loch na Ceathrú Moire). Bangor és centre de pesca del salmó europeu i truita comuna. Bangor Erris es troba a la parròquia de Kiltane. A causa de l'oest de Bangor són les ciutats de Belmullet, Gweesalia, Mulranny, Westport i Doolough.

## Història

Una llegenda del Cicle d'Ulster va tenir lloc no lluny de Bangor Erris a la fortalesa en Rathmorgan vora el Llac Carrowmore. Conegut com a Tain Bó Flidhais conta la història d'un robatori de bestiar al voltant del segle I dC.
El nom original de Bangor era Doire Choinadaigh (Fusta de Kennedy), un nom que es troba en els mapes de 1724-1829. El lloc també va ser anomenat Coineadach per John O'Donovan al Ordnance Survey Name Books de 1838. En 1802, quan James McPartlan (Statistical Survey p. 159) supervisà la zona, va anomenar al poble Cahal i va assenyalar que hi havia fires periòdiques. Localment el poble era conegut com a "Aonach Cathail" perquè un comprador ric d'aquest nom era un habitual en els dies de fira. El nom "Bangor" va ser donat al poble pel Major Denis Bingham que va establir-se a la vila de Bangor Erris.
La raó per la qual Bangor va ser triat com a lloc per a la vila de Bingham va ser perquè es troba a la cruïlla de dos camins antics que estaven en ús des de mitjans del segle xvii. Un camí dirigit de Carn (península de Mullet) a Castlebar i l'altra va passar d'Inver (Kilcommon) a Newport. Tots dos camins van ser reparats per ordre del Penal del Comtat a 1793. L'encreuament va ser ben protegits dels pitjors dels vents dominants i la seva situació a la vora del riu Owenmore també va fer un lloc adequat.

## Transport

La ruta 446 del Bus Éireann enllaça Bangor Erris amb Bellacorick, Crossmolina i Ballina. En la direcció contrària enllaça a Belmullet i la península de Mullet. Hi ha un servei diari en cada direcció, inclosos diumenges. Els divendres a la nit hi ha un servei extra des de Ballina. Hi ha connexió amb ferrocarril i altres línies de bus a Ballina.

## Referències

* ↑ http://www.buseireann.ie/pdf/1279700047-446.pdf Arxivat 2012-05-17 a Wayback Machine.
# Biofertilitzant

Un biofertilitzant és una substància fertilitzant que conté microorganismes, els quals aplicats a les llavors, a la superfície de les plantes o al sòl, colonitzen la rizosfera o l'interior de la planta i en promouen el creixement per l'increment de la disponibilitat de nutrients a la planta hoste. Els biofertilitzants fa més de 20 anys que s'utilitzen, però encara a petita escala.
Els biofertilitzants afegeixen nutrients a través del procés natural de fixació del nitrogen, solubilització del fòsfor i estimular el creixement de les plantes per síntesi de substàncies promotores del creixement. S'espera que els biofertilitzants facin reduir el consum de fertilitzants de síntesi química pels problemes mediambientals que ocasionés (per exemple l'eutrofització) i també reduir el de plaguicides. Els microorganismes dels biofertilitzants restauren el cicle natural de nutrients del sòl i li donen matèria orgànica.

## Alguns biofertilitzants

* Rhizobium: en plantes lleguminoses
* Azotobacter:en blat, cotó, etc.
* Azospirillum:en sorgo, mill i altres
* Algues blaves, dels gèneres Nostoc, Anabaena, Tolypothrix i Aulosira en arròs
* Bacteris solubilitzants del fòsfor com Pantoea agglomerans soca P5, i Pseudomonas putida soca P13

### Avantatges d'usar biofertilitzants

En ser éssers vius poden convertir matèria orgànica complexa en compostos simples fàcilment absorbibles per les plantes. A la llarga miloren la fertilitat el sòl i n'incrementen el rendiment de les collites entre un 20 a 30%. Augmenten la resistència a la secada i a algunes mallties. Són més econòmics que els adobs químics. Són millors pel medi ambient.

## Referències

* ↑ Vessey, J.k. 2003, Plant growth promoting rhizobacteria as biofertilizers. Plant Soil 255, 571-586
* ↑ Malboobi, Mohammad Ali; Behbahani, Mandana; Madani, Hamid; Owlia, Parviz; Deljou, Ali «Performance evaluation of potent phosphate solubilizing bacteria in potato rhizosphere» (en anglès). World Journal of Microbiology and Biotechnology, 25, 8, 01-08-2009, pàg. 1479–1484. DOI: 10.1007/s11274-009-0038-y. ISSN: 0959-3993.

### Enllaços externs

* Foliar BioFertilizer Recipe
# Borovki

«Borovki» té aquests significats:
* Borovki (Nóvgorod), localitat de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia
* Borovki (Sverdlovsk), localitat de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia
* Borovki (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Borovki (Sverdlovsk)

* Per a altres significats, vegeu «Borovki».
Borovki (en rus: Боровки) és un poble de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 76 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский». Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].