OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Enginyeria neural

Enginyeria neural també coneguda com a neuro-enginyeria és una disciplina que utilitza tècniques d'enginyeria per comprendre, reparar, reemplaçar, millorar, o tractar les malalties dels sistemes neurals. Els enginyers neurals estan excepcionalment qualificats per resoldre problemes de disseny en la interfície entre el teixit neural "viu" i construccions artificials "no vives".

## Descripció

Aquest camp de l'enginyeria es basa en els camps de la neurociència computacional, neurociència experimental, neurologia clínica, enginyeria elèctrica i processament de senyals de teixits neuronals vius, i comprèn elements de robòtica, cibernètica, enginyeria informàtica, enginyeria de teixits neuronals, ciència de materials i nanotecnologia.
Un dels objectius principals d'aquest camp inclou la restauració i augment de les funcions neuronals del cervell humà a través d'una interacció directa entre el sistema nerviós i dispositius artificials.
La major part de la recerca actual se centra en la comprensió de la codificació i processament de la informació en els sistemes sensorial i cerebral, quantificant com aquest procés es veu alterat en un estat patològic, i com es pot manipular a través de la interacció amb dispositius artificials incloent les interfícies cervell-computador i neuropròtesis.
Altres recerques es concentren en experimentacions que inclouen implants neuronals connectats amb tecnologia externa.

## Referències

* Neuroengineering (2007) ISBN 978-0-8493-8174-4
* Neural Engineering (Bioelectric Engineering) (2005) ISBN 978-0-306-48609-8
* Operative Neuromodulation: Volume 1: Functional Neuroprosthetic Surgery. An Introduction (2007) ISBN 978-3-211-33078-4
* Deep Brain Stimulation for Parkinson's Disease (2007) ISBN 978-0-8493-7019-9
* Handbook of Stereotactic and Functional Neurosurgery (2003) ISBN 978-0-8247-0720-0
* Neural Prostheses: Fonamental Studies (1990) ISBN 978-0-13-615444-0
* IEEE Handbook of Neural Engineering (2007) ISBN 978-0-470-05669-1
* Foundations on Cellular Neurophysiology (1995) ISBN 978-0-262-10053-3

## Vegeu també

* Cibernètica
* Neuropròtesi

## Enllaços externs

* wireless-brain-spine-connection

### Revistes

* IEEE Transactions on Biomedical Engineering
* JNER Journal of NeuroEngineering and Rehabilitation
# Elisa Moragas i Badia

Elisa Moragas i Badia (1927-2006) va ser una mestra i directriu d'escola catalana. Va ser una gran impulsora de l'educació lliure i de recuperar l'escola catalana.
Va ser alumna d'Alexandre Galí i Coll. El 1968 va participar en l'estatge internacional d'educadors Freinet i va fer una llarga estada a l'Escola de Vence. Des del 1969, junts amb un col·lectiu motivat de pares i mestres per oferir una pedagogia oberta i moderna, inspirada en el mètode Freinet va crear el 1972 l'Escola Nabí a Vallvidrera, cosa no gaire fàcil durant el tardofranquisme. La va dirigir de 1972 a 1992. Hi practicava un model educatiu que es movia entre «el rigor noucentista i la Revolució del Maig del 1968».
El setembre de 2019, l'Associació de veïns Mont d'Orsà-Vallvidrera i l'associació de famílies de l'escola van començar una iniciativa per canviar el «carrer dels Reis Catòlics», que no es vinculen al tarannà i la història del barri, per «carrer Elisa Moragas», on està ubicada l'Escola Nabí.

## Referències

* ↑ Vilaplana, Enric. «Una experiència pedagògica». A: Construyendo escuela: Las técnicas Freinet 50 años después. Ediciones Octaedro, 2017. ISBN 978-84-9921-949-3.
* ↑ Panyella, Jordi «Els Reis Catòlics, fora del nomenclàtor de Barcelona». El Punt Avui [Consulta: 17 febrer 2020].
* 1 2 Panyella, Jordi «Una pedagoga per rebatejar el carrer Reis Catòlics de Barcelona». El Punt Avui (edició Nacional), 13-10-2019, pàg. 18.
* ↑ Sala Sureda, Carme; Vilaplana Lapena, Enric «La recuperació de la pedagogia Freinet a Catalunya». Educació i Història: Revista d'Història de l'Educació, 29, 2017, pàg. 249–252. DOI: 10.2436/20.3009.01.188. ISSN: 2013-9632.
* 1 2 Vilaplana, 2019.
* ↑ Vera, Clara; Llorens, Montse. «Vallvidrera vota canviar Reis Catòlics per Elisa Moragas» (vídeo). Bétévé, 17-09-2019. [Consulta: 17 febrer 2020].

## Bibliografia

* Vilaplana, Enric. «Elisa Moragas i Badia. Una Mestra i una Escola». A: La represa del moviment Freinet (1964-1974). Castelló de la Plana: Universitat Jaume I, 2019, p. 201-214. ISBN 978-84-17900-27-4.
# Educació durant la Generalitat republicana

L'educació durant la Generalitat republicana inclou tots els corrents pedagògics, lleis relacionades amb l'educació i equipaments escolars fomentats per la Generalitat de Catalunya durant el període de la Segona República Espanyola (1931-1936). Va suposar una època d'increment de dotacions i formació del professorat, per la major consciència de la importància de l'educació entre els governants. Això va permetre estendre l'alfabetització i educació bàsica a àmplies capes de la població i consolidar la tasca cultural de la Mancomunitat de Catalunya. Es van imposar les idees de l'anomenada Escola nova, un moviment de renovació pedagògica que va aplicar les seves teories als instituts-escola creats per la Generalitat, molts d'ells mixtes. Destaca igualment la fundació de centres de formació professional i escoles rurals laiques, les quals van trencar el monopoli gairebé exclusiu de l'església catòlica a l'educació de determinades àrees.

## Referències

* ↑ Dewey, John. Democracy and Education. (Nova York: Free Press, 1944.)
# Emory

Emory és una ciutat i seu del Comtat de Rains a l'estat de Texas dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Emory tenia 1.021 habitants, 410 habitatges, i 261 famílies. La densitat de població era de 254,3 habitants per km².
Dels 410 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,9% hi vivien parelles casades, en un 17,1% dones solteres, i en un 36,3% no eren unitats familiars. En el 33,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 21,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.119 $ i la renda mediana per família de 34.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.685 $ mentre que les dones 18.393 $. La renda per capita de la població era de 15.107 $. Aproximadament el 10,5% de les famílies i el 13,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Emory». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Emory». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Engyprosopon arenicola

Engyprosopon arenicola és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Hàbitat

És una espècie bentònica d'aigües poc fondes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Hawaii i a les de l'Illa de Pasqua.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Engure

El municipi d'Engure (en letó: Engures novads) és un dels 110 municipis de la República de Letònia, que es troba localitzat al centre del país bàltic, i que té com a capital la localitat de Smārde. El municipi va ser creat l'any 2000 després d'una reorganització territorial.

## Ciutats i zones rurals

* Engures pagasts (zona rural)
* Lapmežciema pagasts (zona rural)
* Smārdes pagasts (zona rural)

## Població i territori

La seva població està composta per un total de 8.058 persones (2009). La superfície del municipi té uns 397,9 kilòmetres quadrats, i la densitat poblacional és de 20,25 habitants per kilòmetre quadrat.

## Referències

* 1 2 «Iedzivotaju skaits Latvija 2009.gada 14.janvari, pašvaldibu velešanu izsludinašanas diena» (en letó). Comissió Central d'Elecció de la República de Letònia. Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 9 gener 2015].
* ↑ «Administrativi teritorialais iedalijums» (doc) (en letó). Ministeri de Protecció del Medi Ambient i Desenvolupament Regional, 2008. Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 9 gener 2015].
# Ermita de Sant Antoni (Porrera)

Sant Antoni és una ermita al municipi de Porrera (el Priorat) catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'ermita fou bastida cap al 1610 i refeta el 1773. El 1809 fou ocupada pels francesos que la profanaren. Durant la Primera Guerra Carlina, el 1836, fou fortificada. Durant la Tercera Guerra Carlina fou cremada el 1873 i el 1880 el rector Domingo Barceló n'inicià la reconstrucció. En Josep Maria Simó, ric propietari local, pagà una nova imatge i hom hi traslladà el retaule de la Verge del Carme, procedent de l'església parroquial. Fou de nou malmesa el 1936. A causa de tot el seguit de vicissituds passades, l'edifici no conserva vestigis de les diferents èpoques i té molt escàs valor artístic.
Edifici de planta rectangular amb un petit annexa a la capçalera, destinat a sagristia, bastit de maçoneria i obra arrebossada i pintada i cobert per teula a dos vessants. Interiorment es resol en una sola nau amb capçalera plana i dividida en cinc tramades i cor a la primera. D'un fris continu a cada costat fins al nivell del presbiteri. La façana presenta la porta en arc de mig punt i porta de fusta d'una derna amb la data de 1885, i un ull de bou. És resolt per un campanar d'espadanya. No presenta un especial valor artístic.

## Notes

* 1 2 «Ermita de Sant Antoni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2015].

## Enllaços externs

* «Ermita de Sant Antoni». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Enneapterygius gracilis

Enneapterygius gracilis és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu fins als 15 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord d'Austràlia.

## Referències

* ↑ Rüppell W. P. E. S., 1835-1838. Neue Wirbelthiere zu der Fauna von Abyssinien gehörig. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. 1-148, Pls. 1-33. (1835:1-28, Pls. 1-7; 1836:29-52, Pls. 8-14; 1837:53-80, Pls. 15-21; 1838:81-148, Pls. 22-33.) Fische Rothen Meeres 1835-38
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Enneapterygius genamaculatus

Enneapterygius genamaculatus és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental.

## Referències

* ↑ Rüppell W. P. E. S., 1835-1838. Neue Wirbelthiere zu der Fauna von Abyssinien gehörig. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. 1-148, Pls. 1-33. (1835:1-28, Pls. 1-7; 1836:29-52, Pls. 8-14; 1837:53-80, Pls. 15-21; 1838:81-148, Pls. 22-33.) Fische Rothen Meeres 1835-38
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Holleman, W., 2005. A review of the triplefin fish genus Enneapterygius (Blennioidei: Tripterygidae) in the western Indian Ocean, with descriptions of four new species. Smithiana, Bull. 5: 1-25.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Eleccions legislatives estonianes de 1929

Les eleccions legislatives estonianes de 1929 se celebraren l'11 i el 13 de maig de 1929 per a escollir els 100 membres del Riigikogu. Els socialdemòcrates foren els més votades i Otto Strandman fou nomenat primer ministre d'Estònia.

## Resultats

Cens electoral: 712.670 (sense l'exèrcit) Participació: 508.106 (69,3%)
Vots nuls: 3.110 (incl. exèrcit); 0.7% Vots vàlids: 504.996; 99.4%
| Bloc electoral /Partit | Votes | % | Seats |
| Partit Socialdemòcrata Obrer Estonià (Eesti Sotsialistlik Tööliste Partei, ESTP) | 121,024 | 24,0% | 25 |
| Unió de Grangers (Põllumeeste kogud) | 116,715 | 23,1% | 24 |
| Partit dels colons, llogataires i petits grangers (Asunikud, riigirentnikud ja väikepõllupidajad) | 69,069 | 13,7% | 14 |
| Partit del Treball (Tööerakond) | 51,527 | 10,2% | 10 |
| Partit Popular (Rahvaerakond) | 45,033 | 8,9% | 9 |
| Partit Estonià dels Treballadors (Eesti Tööliste Partei) | 31,094 | 6,2% | 6 |
| Partit Popular Cristià (Kristlik Rahvaerakond) | 20,863 | 4,1% | 4 |
| Bloc electoral Germano-Suec (Saksa-Rootsi valimisblokk) | 16,235 | 3,2% | 3 |
| Propietaris i comerciants (Majaomanikud, kaupmehed jne.) | 14,627 | 2,9% | 3 |
| Unió Nacional Russa (Vene Rahvuslik Liit) | 12,797 | 2,5% | 2 |
| Treballadors, pescadors i petits propietaris de terres (Töölised, üürnikud, kalamehed ja väikemaapidajad) | 6,012 | 1,2% |

## Fonts

* IV Riigikogu valimised : 11.-13. maini 1929 / [koostanud A. Tooms]; Riigi Statistika Keskbüroo = Élections au parlement : de 11.-13. mai 1929 / Bureau Central de Statistique de l'Estonie Tallinn, 1929 (Tallinn : Riigi trükikoda)
# Enric Bassas Rotxotxo

Enric Bassas Rotxotxo (Tiana, 1890 - Tiana, 1975) fou un escultor català, conegut per realitzar diverses medalles modernistes amb influències del classicisme.
Es pot veure la seva medalla del Reial Cercle Artístic de Barcelona a la col·lecció permanent de numismàtica del Museu Nacional d'Art de Catalunya. Aquesta medalla fou la guanyadora del primer premi del concurs que organitzà el Cercle Artístic i amb un jurat presidit per Lluís Masriera.
Fou un dels mestres de Martí Llauradó i Mariscot.

## Referències

* ↑ «Mnac.cat La medalla Modernista». Arxivat de l'original el 2007-12-09. [Consulta: 2 novembre 2009].
* ↑ Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. pàgina 391. Editat pel MNAC, 2004. ISBN 84-8043-136-9
# Estéfano Izaguirre Godineau

Estéfano Izaguirre Godineau (Usurbil, 2 de gener de 1971) és un exfutbolista professional basc, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Format al planter de la Reial Societat, jugaria sobretot amb el filial, el Sanse, tot i que comptaria amb esporàdiques aparicions en el primer equip, concretament tres partits entre 1991 i 1994. L'estiu de 1994 marxa a la SD Eibar, de Segona Divisió, en la qual qualla una bona temporada, amb 35 partits.
A l'any següent recala al CD Logroñés, amb qui puja a primera divisió, però, a la màxima categoria no compta massa per als riojans, jugant 5 partits, i acaba la temporada a l'Almería CF.
Recupera la titularitat la temporada 97/98 a les files del CD Toledo. Romandria dos anys al conjunt castellà, en els quals hi apareixeria en 54 partits. La temporada 99/00 no tindria tanta continuïtat a l'Elx CF, jugant tan soles 3 partits.
A partir de la temporada 00/01, la carrera d'Estéfano prossegueix per conjunts de Segona B i Tercera. Milita a l'Aurrerá de Vitoria (00/01), a l'Alacant CF (01/02), al Benidorm CD (02/03), al Pego CF (03/04) i a l'equip murcià del Relesa Las Palas, on penjaria les botes el 2006.

## Enllaços externs

* Fitxa d'Estéfano
# Lofocoleàcies

Les lofocoleàcies (Lophocoleaceae) són una família d'hepàtiques de la classe Jungermanniopsida. Aquesta família es caracteritza pel fet que els seus membres tenen les fulles enteres o dentades, de sense dividir a bilobades.

## Alguns gèneres

* Clasmatocolea
* Heteroscyphus
* Lamellocolea
* Stolonivector

## Referències

* ↑ jstor.org
* theplantlist.org
# Basilides

Basilides és el nom dels següents personatges:
* Basilides (gramàtic), gramàtic grec
* Basilides d'Escitòpolis, filòsof grec
* Basilides d'Alexandria gnòstic grec
* Basilides (bisbe), bisbe de la Pentàpolis Líbia
* Basilides (epicuri), filòsof epicuri dels segles II i II aC
* Basilides (endeví), endeví grec de l'època de Vespasià
# Auxilium

Durant l'edat medieval rebia el nom d'auxilium (llatí) la prestació d'ajuda que un vassall devia al seu senyor feudal, que generalment era un servei militar. Podia consistir, per exemple, a participar en la host senyorial, o en una escorta, o realitzar guaites des d'un punt d'observació... En alguns casos concrets podia consistir simplement en un ajut al senyor en diners.
A Catalunya al segle xi es formalitzen els diversos tipus d'auxili, però durant el segle xii s'anaren substituint de manera generalitzada per pagaments en diners.

## Referències

* 1 2 3 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 80, entrada: "auxilium". ISBN 84-297-3521-6.
Viccionari
# El Chorro (Uruguai)

El Chorro és un balneari del sud-est de l'Uruguai, ubicat al departament de Maldonado. Es troba sobre la costa de l'oceà Atlàntic, sobre la ruta 10, a l'est del seu encreuament amb la ruta 104. Limita amb el balneari de Manantiales a l'oest i amb Balneario Buenos Aires a l'est.

## Població

Segons les dades del cens de 2004, El Chorro tenia una població aproximada de 254 habitants i un total de 355 habitatges.
| Any | Població |
| 1963 | 25 |
| 1975 | 49 |
| 1985 | 93 |
| 1996 | 147 |
| 2004 | 254 |
| 2011 | 392 |

## Referències

* ↑ «Cens de 2004 del Departament de Maldonado» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2013-03-09. [Consulta: 18 desembre 2011].
* ↑ «Estadístiques 1963–1996 / E» (DOC) (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. Arxivat de l'original el 2012-12-29. [Consulta: 18 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Mapa de l'INE d'El Chorro (castellà)
# Duarte (Califòrnia)

Duarte és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 21.486 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Duarte tenia 21.486 habitants, 6.635 habitatges, i 4.889 famílies. La densitat de població era de 1.241,9 habitants/km².
Dels 6.635 habitatges en un 38,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,8% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 26,3% no eren unitats familiars. En el 21,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.744 $ i la renda mediana per família de 56.556 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.812 $ mentre que les dones 33.045 $. La renda per capita de la població era de 19.648 $. Entorn del 8,4% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Duarte». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Duarte». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].