OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Clínica Barraquer de Bogotà

Clínica Barraquer de Bogotà és un centre d'oftalmologia fundat el 1968 per Josep Ignasi Barraquer i Moner a Bogotà, Colòmbia, conegut per ser pioner en desenvolupar la cirurgia refractiva per corregir la miopia. Barraquer va arribar a Bogotà el 1953, com un metge reconegut mundialment i el propòsit de crear una escola lluny de Barcelona, on havia treballat a la clínica fundada pel seu pare, Ignasi Barraquer, el 1939. A partir de la mort de Josep Barraquer, el 13 de febrer de 1998, els seus tres fills oftalmòlegs, Francesc i Carme Barraquer Coll i José Ignacio Barraquer Granados, van ser els encarregats de seguir amb la tradició familiar.
El centre de Bogotà, de color blanc diferenciat del centre de la clínica Barraquer de Barcelona, alberga la clínica, l'Institut Barraquer d'Amèrica i l'Escola Superior d'Oftalmologia.
El 2013, amb motiu del seu 45è aniversari, va realitzar una campanya social («Ojos por Colombia», destinada a colombians amb pocs recursos) per poder realitzar operacions gratuïtes destinades a corregir problemes visuals com traumes oculars, estrabismes severs i cataractes o despreniments de retina. Aquesta campanya es va repetir el 2016.
En el 2013 la Clínica Barraquer havia realitzat fins a quatre operacions per tornar la visió a persones amb ceguesa corneal a través d'una cirurgia anomenada osteo-odonto-queratopròtesis, sistema alternatiu al trasplantament de còrnia en cas de rebuig immunològic.
És considerada com un centre de turisme de salut al realitzar trasplantaments de còrnia amb làser en 2 hores així com operacions de cataractes i de despreniment de retina. El centre ha tingut un important impacte en el sector hoteler de la ciutat de Bogotà al haber generat, des del 1968, la construcció de cinc hotels i més de 15 residències al voltant de l'institut.

## Referències

* 1 2 Martínez Osorio, Glenda «La revolución de los Barraquer». El Espectador, 27-04-2012 [Consulta: 28 agost 2016].
* ↑ García, Lisa Fernanda «La Clínica Barraquer, 45 años de una familia de ilustres oftalmólogos». El Tiempo [Bogotà], 29-11-2013 [Consulta: 1r setembre 2016].
* ↑ Bogota la Ciudad. Ediciones gamma, 1997. ISBN 978-958-9308-62-2.
* ↑ «Los 20 años de Barraquer en Colombia». El País [Bogotà], 29-10-1988.
* ↑ «Sin costo, la Clínica Barraquer operará a 100 colombianos». Caracol Radio, 14-03-2016 [Consulta: 28 agost 2016].
* ↑ «Vuelve el programa Ojos por Colombia, de la Clínica Barraquer». El Tiempo, 15-03-2016 [Consulta: 28 agost 2016].
* ↑ Arias, Claudia «Medicina en América Latina: Colombia a la vanguardia». Revista Diners, 26-09-2013 [Consulta: 28 agost 2016].
* ↑ «“Colombia ya es un gran destino turístico de Latinoamérica”». Vanguardia Liberal [Colòmbia], 08-12-2012 [Consulta: 28 agost 2016].

## Vegeu també

* Institut Barraquer d'Oftalmologia (Barcelona)

## Enllaços externs

* Campanya social «Ulls per Colòmbia» Arxivat 2016-10-05 a Wayback Machine.
# Clínica Sagrada Família

La clínica Sagrada Família és una entitat sanitaria privada fundada a Barcelona el 1970 per la congregació religiosa Filles de Sant Josep. L'agost de 2013 va realitzar una campanya solidària contra la ceguesa, operant de cataractes a 80 persones sense recursos. L'any 2015 va tenir uns ingressos de 30 milions d'euros amb 250 treballadors. Des de 2016 és propietat del grup Laboratori Echevarne.

## Història

Fundada el 1970 per les monges de la comunitat Filles de Sant Josep, l'any 1991 la clínica va ser adquirida per 1.600 milions de pessetes (9,6 milions euros) per un grup metges que la van constituir en una societat anònima. L'any 2000 el grup USP va intentar fer-se amb la propietat de la clínica però l'intent va ser fallit.
El 2016 va ser adquirida per «Laboratorio Dr. Echevarne Análisis», que ja era accionista de la clínica amb el 13% del capital, per 50,7 milions d'euros, oferta que va prevaldre, pel dret d'adquisició preferent, sobre la primera proposta de compra feta per «HM Hospitales», grup sanitari madrileny. La compra va incloure el centre sanitari així com el 51 per cent de «Consultorios Clínica Sagrada Família, S.L.», propietària de l'edifici dels consultoris de la clínica. En l'operació es va incloure l'execució del dret de compra d'uns terrenys annexes a la clínica ocupats pel convent de les Filles de Sant Josep on està prevista la construcció d'un nou edifici sanitari de 10.000 m².

## Referències

* ↑ «Ull per ull a la Clínica Sagrada Família». NacióDigital [Consulta: 23 novembre 2016].
* ↑ Salvador, Rosa «Echevarne desbanca a HM y compra la clínica Sagrada Familia» (en castellà). La Vanguardia, 29-04-2016 [Consulta: 22 novembre 2016].
* ↑ Àlvarez, Dolors «La Clínica Sagrada Família pasa a ser propiedad de los médicos». La Vanguardia, 04-04-1991, p. 25 [Consulta: 23 novembre 2016].
* ↑ «Sagrada Familia une al 80% de sus accionistas contra USP» (en castellà). El País, 05-02-2000 [Consulta: 22 novembre 2016].
* ↑ Alcala, Cristina «Clínica Sagrada Familia rompe de forma unilateral con HM Hospitales» (en castellà). Redacción Médica, 28-04-2016 [Consulta: 22 novembre 2016].
* ↑ «Echevarne ejerce su derecho de adquisición preferente y compra la Clínica Sagrada Familia - Noticias de Sanidad en Alimarket, información económica sectorial» (en castellà). Alimarket, 29-04-2016. [Consulta: 23 novembre 2016].
# Coordinadora de Forces Polítiques de Catalunya

Comissió Coordinadora de Forces Polítiques de Catalunya (CCFPC) fou una agrupació política creada en la clandestinitat que fa pública la seva declaració programàtica el desembre de 1969. Les negociacions per constituir la Comissió Coordinadora s'inicien l'any 1967 a partir de la proposta feta per Front Nacional de Catalunya en el seu document La unitat a través de l'acció que formula un plantejament estratègic de la necessitat d'incloure al comunistes en les instàncies unitàries catalanes. El 3 de juliol de 1968 aprova la seva Declaració política que donarà a conèixer el desembre de 1969. Aquesta instància unitària agrupa a Esquerra Republicana de Catalunya - ERC, Front Nacional de Catalunya - FNC, Moviment Socialista de Catalunya - MSC, que el 1974 es transforma en Convergència Socialista de Catalunya - CSC, Unió Democràtica de Catalunya - UDC i el Partit Socialista Unificat de Catalunya - PSUC. L'any 1974 s'incorporen el Partit Carlí de Catalunya - PCC i Partit Popular de Catalunya - PPC. Les seves reivindicacions fonamentals es resumeixen en els seus 7 punts programàtics:
* Llibertats democràtiques
* Amnistia general
* Llibertat Sindical
* Dret de vaga
* Adopció de mesures immediates per tal de millorar la situació de les masses treballadores i per resoldre els problemes més urgents que el país té plantejats en els aspectes socials i econòmics
* Restabliment de l'Estatut autonòmic de Catalunya de l'any 1932
* Convocatòria d'unes Corts Constituents elegides per sufragi universal
El 1975 la Comissió Coordinadora de Forces Polítiques de Catalunya - CCFPC és dissolt i els seus partits s'integren al Consell de Forces Polítiques de Catalunya - CFPC. Entre les seves iniciatives polítiques hi ha la constitució de l'Assemblea de Catalunya el 7 de novembre de 1971, el Primer Festival Popular de Poesia Catalana celebrat el 25 d'abril de 1970, la Setmana de Reivindicació Nacional celebrada de l'11 al 18 de setembre de 1970, entre altres propostes.
# Coll de la Creu (Conca de Dalt)

El Coll de la Creu és una collada situada a 1.297,3 msnm al municipi de Conca de Dalt (Pallars Jussà), en territori de l'antic municipi d'Hortoneda de la Conca. És a la intersecció del vessant nord del Montpedrós amb la Serra de Coll de Neda, als límits de la Reserva Nacional de Caça de Boumort, al nord de les Bordes de Segan. Hi passa l'única pista practicable que des d'Hortoneda puja a la Serra de Boumort.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Coll de la Creu

El Coll de la Creu és una collada dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 689,5 metres d'altitud, del terme comunal de Clarà i Villerac, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Està situat a la zona central del terme de Clarà i Villerac, a la carena que separa la vall de Clarà, o del Lliscó, de la de Villerac a la zona del Clot de Pomers, on hi ha les restes del Castell de Sant Esteve de Pomers i l'església del mateix nom. És a llevant del poble de Clarà i a ponent del castell i església esmentats.

## Referències

* ↑ El Coll de la Creu en els ortofotomapes de l'IGN
# Consuarans

* No s'ha de confondre amb Consorans.
Els consuarans (llatí: Consuarani) foren un poble gal que vivia a la Catalunya del Nord. Habitaven el que després foren les comarques del Vallespir i del Conflent, i fins al naixement del riu Aude al Capcir. No se sap el nom de cap de les seves viles, però posteriorment apareix als itineraris Ad Cerituriones, moderna Ceret (francès Céret), que amb seguretat pertanyé a aquest poble.

## Referències

* ↑ Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Complex Karèn Demirtxian

El Complex esportiu i de concerts Karèn Demirtxian (en armeni: Կարեն Դեմիրճյանի անվան Մարզահամերգային Համալիր), també conegut com a Demirchyan Arena, Complex esportiu i de concerts, o simplement Hamalir ('Complex' en armeni), és un gran recinte ubicat al monte Tsitsernakaberd, que domina la part ponent d'Erevan, pròxim al riu Hrazdan. El complex consistix en dos grans recintes, un per a concerts i un altre per a activitats esportives. A més, posseïx una àmplia sala de conferències per a albergar esdeveniments polítics, i també fires i exhibicions. El 2011, se celebrarà en aquest complex, el Festival d'Eurovisió Júnior 2011 el 3 de desembre de 2011.

## Referències

* ↑ «Armenia hosts the 2011 Junior Eurovision Song Contest» (en anglès). oikotimes.com. [Consulta: 18 gener 2011].
* ↑ «Armenia to host Junior Eurovision in 2011» (en anglès). junioreurovision.tv. [Consulta: 18 gener 2011].
# Comté

El comté és un formatge de pasta premsada cuita AOC produït a la regió francesa del Franc-Comtat (França), concretament als departaments de Jura, Doubs i Ain, així com alguns municipis de Saône-et-Loire i l'Alta Savoia.

## Història

El comté va néixer quan la duresa i la llargada de l'hivern obligava als homes a pensar en conjunt sobre la seva subsistència. A través del principi de la cooperativa, van mirar de produir en comú el seu bestiar i elaborar aquest formatge de guarda.

## Fabricació

El comté és el primer formatge francès que va tenir AOC. Aquesta denominació garanteix el procés tradicional i rigorós en el bestiar, l'elaboració i l'afinament.
És un formatge fet amb llet de vaca, de pasta premsada i cuita. Es presenta en grans rodes de 65 cm de diàmetre i d'un pes mitjà de 40 kg. Fan falta almenys 450 litres de llet per produir una peça de formatge comté.
És un aliment ric en fòsfor, calci, sals minerals i proteïnes. El període de degustació òptim és de juliol a setembre, després de l'afinament de 8 a 12 mesos, també és excel·lent de juny a desembre.
El comté fa la segona transformació a la cava d'afinament. Durant aquesta maduració es desenvolupen les propietats organolèptiques. La maduració és d'un mínim de 4 mesos, però normalment dura de 8 a 10 mesos, i de vegades més, fins a 24 i en casos realment excepcionals fins a 36. El comté es caracteritza per una riquesa aromàtica que es deu a les condicions de cria del bestiar i sobretot a la natura de l'herba del Franc-Comtat, que amb més de 2.000 espècies representa el 40% de la flora francesa.
El 1998 se'n van produir 40.162 tones, tot amb llet crua de vaca i a 190 granges.

## La banda verda o la banda marró

Cada mola de formatge és puntuada amb una nota de fins a 20 punts.
Aquesta nota sanciona el gust, però també l'aspecte físic de la mola. Aquelles que tenen una nota superior a 15 reben la banda verda. Les moles que obtenen una nota entre 12 i 15 tenen una banda marró, que pot ser degut tan sols un error en l'aspecte extern del formatge, mentre que el gust es pot mantenir igual.
Les moles que no arriben a la nota de 12 són retirades i no reben el nom de comté, es destinen a la fabricació de formatges fosos com els de La vaca que riu, Kiri i altres productes de l'empresa Groupe Bel a Lons-le-Saunier.

## Les granges del massís del Jura

La llet per al comté es produeix en petites granges que practiquen una agricultura extensiva, amb respecte dels sòls. Les vaques de la raça Montbéliarde i Simmental francesa són les úniques races reconegudes per la producció de la llet del comté. La seva alimentació es compon essencialment d'herba fresca de pastura a l'estiu i de fenc a l'hivern a l'estable. El pinso i el blat de moro estan prohibits.

## Enllaços externs

* Web oficial del comté www.comte.com
Viccionari
# Cormeilles

«Cormeilles» té aquests significats:
* Cormeilles (Eure), municipi al departament de l'Eure (regió de Normandia, França)
* Cormeilles (Oise), municipi al departament de l'Oise (regió dels Alts de França)
* Cormeilles-en-Parisis, municipi al departament de Val-d'Oise (regió de l'Illa de França)
* Cormeilles-en-Vexin, municipi al departament de Val-d'Oise (l'Illa de França)
* Cantó de Cormeilles, cantó al districte de Bernay (departament d'Eure, regió de l'Illa de França)
* Cantó de Cormeilles-en-Parisis, cantó al districte d'Argenteuil (departament de Val-d'Oise, regió de l'Illa de França)
* Montigny-lès-Cormeilles, municipi al departament de Val-d'Oise (l'Illa de França)
* Saint-Pierre-de-Cormeilles, municipi al departament de l'Eure (regió de Normandia, França)
* Saint-Sylvestre-de-Cormeilles, municipi al departament de l'Eure (Normandia)
# Cophixalus kaindiensis

Cophixalus kaindiensis és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Richards, S. & Allison, A. 2004. Cophixalus kaindiensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Crinia insignifera

Crinia insignifera és una espècie de granota que viu a Austràlia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Hero, J.-M. & Roberts, D. 2004. Crinia insignifera. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 23 d'abril del 2008.
# Cosme Vázquez Subiabre

Cosme Vázquez Subiabre (Mondariz, 15 de gener de 1904 - Madrid, 27 d'agost de 1976) fou un futbolista espanyol de la dècada de 1920.
Pel que fa a clubs, defensà els colors del Celta de Vigo, Atlètic de Madrid i Reial Madrid.

## Referències

* ↑ Cosme Vázquez Subiabre a BDFutbol
* ↑ Perfil a yojugueenelcelta
# Cosme Vidal Llàser

Cosme Vidal Llàser (Eivissa, 1912 - 3 de gener de 1982) fou un escriptor eivissenc en llengua castellana. De molt jove s'inicià en el món de la literatura, quan amb 15 anys publicà la seva primera narració a La Voz de Ibiza sobre el tema de Nadal. Va cursar per lliure els estudis de magisteri a les escoles normals de Palma i d'Alacant, on el 1931 va obtenir el títol de mestre d'escola. Durant l'època d'estudiant fou membre del quadre escènic de la Congregació Mariana i vocal de l'associació cultural Ca Nostra, ambdós impulsats per Isidor Macabich.
Va exercir de mestre a Eivissa i Mallorca, feina que abandonà en ser mobilitzat a causa de la Guerra Civil. Acabada aquesta, es reincorporà al magisteri nacional i el 1943 fou destinat a Cornellà de Llobregat juntament amb el seu amic Marià Villangómez.
Publicà articles i contes en diversos diaris i revistes locals i nacionals sobre el tema de la creació literària, l'estil i l'estructura del conte o bé sobre els seus autors predilectes: Henry James, F. Kafka, Jorge Luis Borges, Azorín, Ignacio Aldecoa, etc. Gran part de la seva obra literària va ser en forma de contes, molts dels quals apareguer en revistes de prestigi com La Estafeta Literaria, Ínsula i Papeles de Son Armadans, entre d'altres. El 1965 publicà a Ínsula una sèrie d'articles dedicats a la generació de literats holandesos que aquells anys residien i treballaven a Eivissa. Narracions seves es troben en antologies com Narraciones de lo real y lo fantástico (Barcelona 1971) i Manifiesto Español o una antología de narradores (Antonio Beneyto, Barcelona 1973). El 1969 publicà a Barcelona un llibre de relats titulat Papeles del insomnio i aquell mateix any guanyà el premi de contes organitzat pel diari Baleares de Palma amb l'obra El olor de unas flores.
Fou finalista de dos premis de novel·la curta: el Premi Ágora de Sant Sebastià (1965) i el convocat pel col·legi universitari de Cáceres (1973). També treballà en la traducció d'una novel·la de l'autor rus Ivan A. Gontxarov, Oblómoff (Editorial Tartessos 1943), mitjançant una versió francesa i que es publicà els anys quaranta. Juntament amb els seus amics Enric Fajarnés Cardona i Marià Villangómez Llobet va participar en alguns dels més importants projectes literaris i culturals que es desenvoluparen a Eivissa entre els anys quaranta i vuitanta del s.XX, com varen ser la publicació de les tres èpoques de la revista Eivissa (primera època, 1944-55; segona, 1953-60, i tercera, a partir de 1972); el suplement Isla que de manera mensual publicà el Diario de Ibiza durant l'any 1953; els cicles de conferències i altres activitats literàries de la societat cultural i recreativa Ebusus, o la participació en les activitats complementàries de les primeres edicions de la Biennal d'Eivissa.

## Referències

* ↑ Cirer Costa, Felip «Volum 13». Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, pàg. 185-187.
* ↑ Villangómez Llobet, Marià «En memòria de C. Vidal Llàser». Revista Eivissa, 1982, p. 4 [Consulta: 22 desembre 2015].
# Croells (Campome)

Croells fou un poble desaparegut de la comuna de Campome, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
El poble era en el sector més oriental de la zona central del terme de Campome, a la dreta de la Castellana, aigües avall del Castell de Paracolls.
Hom ha indicat que etimològicament, el nom podria provenir de "creu" (creus de terme, potser? un encreuament de camins?). Al llarg dels tems, el topònim ha tingut diverses formes: villare Crosello, Croells al fogatge del 1515 que hi indicava dos focs (cases o famílies). Amb el nom de Cruells i com a nucli de població de la baronia de Molig és citat el 1591 a la "Reducció de mesures, pesos i mides" de la Vegueria del Conflent. A la cartografia actual, hi ha els topònims "Croells" i "Cortals de Croells". El primer pertany al municipi de Molig i és a la banda esquerra de la Castellana. L'altre, just a l'altra banda del riu, és en territori de Campome i s'hi alcen diverses construccions.

## Referències

* ↑ Lloc on era el poble de Croells en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ A una plana web dedicada a Campome Arxivat 2011-09-10 a Wayback Machine.
* ↑ Recollit per Pere Ponsich a l'obra Catalunya carolíngia VI: Els comtats de Rosselló, Conflent, Vallespir i Fenollet - primera part (Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2006 ISBN 84-7283-877-3
* ↑ El fogatge del 1515
* ↑ Francesc Teixidó i Puigdomènech, editor Pesos, mides i mesures al Principat de Catalunya i als comtats de Rosselló i Cerdanya a finals del segle xvi (1587-1594) vol. IV Barcelona: Fundació Noguera, 2009 «PDF». Arxivat de l'original el 2014-03-06. [Consulta: 3 maig 2011].

## Bibliografia

* Becat, Joan. «27 - Campome». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Kotarba, Jérôme; Castellvi, Georges; Mazière, Florent [directors]. Les Pyrénées-Orientales 66. París: Académie des Inscriptions et Belles-Lettres. Ministère de l'Education Nationale. Ministère de la Recherche. Ministère de la Culture et de la Communication. Maison des Sciences de l'Homme, 2007 (Carte Archeologique de la Gaule). ISBN 2-87754-200-5.
* Pélissier, Jean-Pierre. Paroisses et communes de France : dictionnaire d'histoire administrative et démographique, vol. 66 : Pyrénées-Orientales. París: CNRS, 1986. ISBN 2-222-03821-9.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Campome». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Cornellana

Cornellana és un nucli del municipi de la Vansa i Fórnols, a l'Alt Urgell, a la vall de la Vansa. Se situa al nord-est del poble de Fórnols de Cadí, sota el cap de la Fesa a 1.355 metres d'altitud, esglaonat als vessants de la Serra del Cadí, a la dreta de la vall de Cornellana. Actualment té 9 habitants i hi ha una església dedicada a Sant Pere.
Encara es poden veure les restes d'una allau de fang que s'endugué algunes cases al segle xix. Per protegir el poble es plantaren alzines a la part alta.

## Referències

* ↑ «Cornellana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Corts de Tarragona-Montblanc-Tortosa (1370-1371)

Les Corts Catalanes varen ser convocades pel rei Pere el Cerimoniós a Tarragona, Montblanc i Tortosa en 1370 - 1371, durant el període de regència de la Diputació del General.
D'igual forma que en edicions anteriors de les Corts en aquest període, el tema principal era l'aportació econòmica al rei per al sufragi de la guerra amb Castella. En aquesta ocasió el donatiu total pujà a 332.000 florins, si bé s'encarregà la seva administració al regent Bernat Bussot, sempre sota la supervisió dels oïdors de comptes. Aquest donatiu havia de servir tant per a sufragar la guerra a Sardenya i contra Castella, com per a la constitució d'un exèrcit permanent de 400 homes a cavall i 400 ballesters per assegurar la defensa del Principat, ja que les tropes implicades en la guerra dels Cent Anys feien incursions de saqueig.
La cort denuncià el perjudici que els suposà a la Generalitat que el rei encunyés florins d'or a Barcelona, València i Saragossa, ja que la Generalitat tenia la concessió de la seca de Perpinyà.

## Referències

* ↑ Ferrer i Mallol, Maria Teresa; Mutgé Vives, Josefa; Sánchez Martínez, Manuel. La corona catalanoaragonesa i el seu entorn mediterrani a la baixa edat mitjana. Editorial CSIC, 2005, p. 379. ISBN 840008330X.

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0884-0
# Corts de Tortosa (1225)

Les Corts de Tortosa van ser convocades a l'abril de 1225, a Tortosa pel rei Jaume el Conqueridor per tractar la conquesta feudal de les terres de l'al-Àndalus al sud del seu regne. La seva importància jurídica rau en el fet que van ser part del període de naixement d'una nació, així com de la formació i expansió d'un estat entre 785 i 1412. Tot i que anteriorment durant el regnat d'Alfons VIII de Castella el 1169 ja s'havien celebrat unes corts a Burgos, la primera referència a Espanya d'ús del terme «cort» apareix registrada a la documentació dels ordenaments d'aquesta assemblea sota el nom català de corts. Una de les imposicions que Jaume va aprovar en elles, va ser el pagament al bisbe de 120 sous en moneda de duplo a tots aquells que trenquessin el tractat de Pau i Treva.

## Referències

* ↑ Suárez Fernández, Luis. Historia de España antigua y media. Ediciones Rialp, 1976, p. 20. ISBN 978-84-321-1882-1.

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0884-0