OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chūhei Nambu

Chūhei Nambu (japonès: 南部忠平) (Sapporo, 4 de maig de 1904 - Osaka, 23 de juliol de 1997) fou un atleta japonès, especialista en salt de llargada i en triple salt. Va guanyar la medalla d'or en triple salt i la de bronze en el salt de llargada en els Jocs Olímpics de Los Angeles 1932, i aconseguí la plusmarca mundial en salt de llargada amb 7,98 metres en 1931.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Chuhei Nanbu». [Consulta: 29 setembre 2023].
Rècords :
| Precedit per: Mikio Oda | Posseïdor de rècord mundial de triple salt 14 d'agost de 1932 – 14 de desembre de 1935 | Succeït per: Jack Metcalfe |
# Azolla japonica

Azolla japonica és una espècie de falguera aquàtica originària de les regions de clima temperat d'Amèrica.
És una falguera flotant heteròspora, de 2,5 (10) cm. Són plantes poligonals o triangulars. Els seus esporòfits tenen fulles 2-lobulades i rizomes. El lòbul inferior de les fulles normalment és més gran que el superior i això els permet flotar. Són plantes de color verd fosc o rogenc que floten individualment o en mates arribant a un gruix sobre l'aigua de 20 cm. Fan simbiosi amb cianobacteris fixadores de nitrogen de l'espècie Anabaena azollae.

## Usos

S'usa com adob verd en el cultiu de l'arròs al nord del Vietnam.

## Referències

* ↑ Park, Hun; Song, Uhram «Microcosm investigation of growth and phytoremediation potential of Azolla japonica along nitrogen gradients». International Journal of Phytoremediation, 19, 10, 03-10-2017, pàg. 863–869. DOI: 10.1080/15226514.2017.1290582. ISSN: 1549-7879. PMID: 28929800.
* ↑ «Azolla - IRRI Rice Knowledge Bank». [Consulta: 16 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Imatges d'adob verd amb A. japonica Arxivat 2012-01-21 a Wayback Machine.
* Descripcions d'A. japonica
# El silencio de Malka

El silencio de Malka és un còmic de 1994 creat pel guionista argentí Jorge Zentner i el dibuixant català Rubén Pellejero. Originalment, va sortir publicat per segments als números de la revista de còmics Viñetas. A l'any següent fou publicat per Glénat en format àlbum.
El 1997 el còmic va obtenir el premi Alph-Art al millor àlbum estranger del Festival del Còmic d'Angulema, la màxima distinció del festival.

## Argument

La història s'inspira en la vida dels avis de Zentner i evoca les migracions dels jueus asquenazites cap a l'Amèrica del Sud, fugint dels progroms de principis del s. XX.
La trama es divideix en sis parts, la primera de les quals es desenvolupa a Bessaràbia, i la darrera a Buenos Aires. Als quatre capítols d'entremig, la història es desenvolupa a la Colònia Lucenvilla, d'immigració jueva, a la província argentina d'Entre Ríos, en la qual Zentner es va criar. Malgrat els elements biogràfics del guionista, la història incorpora també nombrosos elements fantàstics i propis de la mitologia jueva com el golem o el profeta Elies.

## Estil

L'àlbum destaca per la diversitat d'enquadraments, en els quals abunden les vinyetes panoràmiques, i la composició innovadora de la pàgina. Així mateix, destaca per l'ús del color que fa el dibuixant Rubén Pellejero.

## Palmarès

* 1996: Nominació al premi a la millor obra del Saló Internacional del Còmic de Barcelona de 1996.
* 1997: Guanyador del premi Alph-Art al millor àlbum estranger del Festival del Còmic d'Angulema.

## Bibliografia

* Benoît Mouchart, «Le Silence de Malka», a Primés à Angoulême, Angoulême : Éditions de l'An 2, 2003, p. 84-85 (francès)
* Paul Gravett, «De 1990 à 1999 : Le Silence de Malka» , Les 1001 BD qu'il faut avoir lues dans sa vie. Editorial Flammarion, 2012. ISBN=2081277735, pàgina 608. (francès)
* González, Manu. Cómics de los 90: Una nueva generación (en castellà). Look, 2021, p. 222-223. ISBN 978-8418703171.
# Estadi Azadi

L'Estadi Azadi (persa: ورزشگاه آزادی Varzešgâh-è Âzâdi) és un estadi esportiu de la ciutat de Teheran, a l'Iran.
Va ser inaugurat el 17 d'octubre de 1971 amb el nom Estadi Aryamehr (persa: ورزشگاه آریامهر Varzešgâh-è Âryâmehr) (1971–1979). En aquest estadi hi juguen els clubs Esteghlal i Persepolis. Té una capacitat per a 78.116 espectadors des de l'any 2016. Anteriorment havia tingut capacitat per a 84.412 espectadors, (2012–2016) 95.225 (2003–2012) i 100.000 (1971–2003). El seu rècord d'espectadors fou de 128.000 en un partit de classificació per la Copa del Món de 1998 entre Austràlia i l'Iran.
Va ser la seu dels Jocs Asiàtics de 1974.

## Referències

* ↑ «Azadi Stadium Guide - FIFA.com». fifa.com. Arxivat de l'original el 12 October 2013. [Consulta: 20 març 2015].
* ↑ «22 هزار نفر از ظرفیت آزادی کم شد :: ورزش سه». www.varzesh3.com. [Consulta: 3 abril 2018].
* ↑ «Azadi Stadium | TeamMelli». teammelli.com. [Consulta: 20 març 2015].
* ↑ «Classic Football Matches Qualifiers - FIFA.com». FIFA. fifa.com. Arxivat de l'original el 25 April 2013. [Consulta: 20 març 2015].
# Alexarc de Macedònia

Alexarc de Macedònia (llatí Alexarchus, grec Ἀλέξαρχος) fou un príncep macedoni, germà de Cassandre de Macedònia, que és esmentat com a fundador de la ciutat d'Uranòpolis, el lloc de la qual és desconegut.
Existeixen unes monedes o medalles que en fan referència.

## Referències

* ↑ Schmitz, Leonhard. «2.Alexarchus». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). vol.1. Boston: Little, Brown and Company, 1867, p. 128 [Consulta: 1r desembre 2014]. Arxivat 2008-07-14 a Wayback Machine.
# Ca l'Ojover

Ca l'Ojover és una obra de la Granja d'Escarp (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge cantoner de grans dimensions on l'element arquitectònic més interessant és el portal d'entrada dovellat i amb la porta ferrada. L'interior encara que conserva una ambientació primitiva, és molt pobre i es troba en molt mal estat. L'arrebossat de la façana està caigut.

## Referències

* ↑ «Ca l'Ojover». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Camp accentual

El camp accentual és la part de cada paraula que pot rebre un accent, tant pel que fa a la natura dels sons que el formen com pel que fa a la seva posició. Per exemple, en català només les vocals es poden accentuar i aquesta força només pot existir en una síl·laba de cada mot (exceptuant compostos). Es diu que el camp accentual és lèxic, ja que depèn de cada paraula, del seu sentit, i no de patrons fixes, com és el cas de l'hongarès, on el camp accentual és la primera sil·laba de cada mot. El camp accentual és només teòric, perquè la pronunciació de mots en contacte amb d'altres poden fer desplaçar l'accent, igual que la intenció de donar èmfasi o l'entonació en algunes llengües.

## Referències

* ↑ Definició a l'Optimot
# Camaraïta

La camaraïta és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la bafertisita. Rep el nom en honor de Fernando Cámara (Melilla, Espanya, 24 de maig de 1967) mineralogista, cristal·lògraf i professor de la Universitat de Milà. Té un interès especial pels silicats de titani, els amfíbols i els minerals del grup de l'arrojadita i de la cancrinita.

## Característiques

La camaraïta és un sorosilicat de fórmula química Ba₃Na(Fe$^{2+}$,Mn)₈Ti₄(Si₂O₇)₄O₄(OH,F)₇. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2009, sent publicada per primera vegada el mateix any. Cristal·litza en el sistema triclínic. És un mineral estretament relacionat amb la jinshajiangita i la bafertisita.
Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscú (Rússia), amb els números de registre: 3828/1 i 3828/2.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al massís de Verkhnee Espe, als monts Akzhaylyautas, dins la província del Kazakhstan Oriental (Kazakhstan). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Cámaraite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 agost 2020].
# Camarena de la Sierra

Camarena de la Sierra és un municipi de l'Aragó, de la comarca de Gúdar-Javalambre.
La població compta amb un Balneari d'aigües medicinals.
El camí Aragó GR8 va de La Puebla de Valverde a Camarena de la Sierra.
El Cardenal catòlic Urbano Navarrete Cortés va nàixer a esta localitat l'any 1920.

## Referències

* ↑ «Camarena de la Sierra: con la mirada puesta en la sierra de Javalambre». Heraldo de Aragón, 29-03-2018 [Consulta: 2 juny 2020]. Arxivat 2019-07-19 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-07-19. [Consulta: 2 juny 2020].
* ↑ «Sendero Turístico GR 8: de la Puebla de Valverde a Camarena de la Sierra». Heraldo de Aragón, 21-05-2017 [Consulta: 2 juny 2020].
* ↑ «Jurista de la Iglesia». La Vanguardia, 23-11-2010 [Consulta: 2 juny 2020].
# Camargo

«Camargo» té aquests significats:
* Camargo (Cantàbria), un municipi a la Comunitat autònoma de Cantàbria.
* Camargo (Illinois), una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois.
* Camargo (Kentucky), una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky.
* Camargo (Oklahoma), un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma.
* Camargo (Rio Grande do Sul), un municipi de l'Estat de Rio Grande do Sul, Brasil.
* Camargo (Chihuahua), un municipi a l'estat de Chihuahua, Mèxic.
* Camargo (Tamaulipas), un municipi a l'estat de Tamaulipas, Mèxic.
# Cambra obscura (pel·lícula)

Cambra obscura (títol original: Cámara oscura) és una pel·lícula espanyola dirigida per Pau Freixas estrenada l'any 2004. Ha estat doblada al català

## Argument

Un grup de joves, entre els quals Sara, una periodista, Víctor un jove tímid, la seva esposa Thais embarassada, i dos instructors de submarinisme Ivan i Edgar, coincideix a Costa de Marfil, inscrits en la mateixa expedició de submarinisme. En arribar al lloc on han de fer les seves pràctiques de submarinisme, troben flotant el cadàver d'un home amb visibles signes de tortura. La situació es complica quan, a causa d'un accident queden aïllats al mig de l'oceà. La seva salvació es pot fer possible quan veuen aparèixer un vell mercant.

## Repartiment

* Silke
* Unax Ugalde
* Andrés Gertrudix
* Diana Lázaro
* Adrià Collado
* Hèctor Claramunt
* Lluís Homar
* Juan Hernández
* Josep M. Domènech
* Lluís Soler

## Rebuda

* "La més digna de les intrigues juvenils de producció espanyola estrenada fins ara. (...) s'enfonsa en els terrenys del pànic des de la versemblança"

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «Cambra obscura». [Consulta: 31 octubre 2018].
* ↑ «Cambra obscura».
* ↑ Ocaña, Javier «Cámara oscura». El País.
# Campionat Mundial de Ral·lis del 1989

El Campionat Mundial de Ral·lis 1989 va començar el 6 de gener amb la 39a edició del ral·li de Suècia i va finalitzar amb el Gal·les el 23 de novembre. El pilot Miki Biasion va guanyar el campionat al segon classificat, Juha Kankkunen a més de 40 punts. El ral·li d'Austràlia va substituir el ral·li dels Estats Units.

## Referències

* ↑ Jonkka's, 2013.
* ↑ van der Zee, 2011.

## Enllaços externs

* Jonkka's. «Resum del Mundial de Ral·lis 1989» (en anglès). unofficial World Rally Archive, 2013. [Consulta: 26 desembre 2013].
* van der Zee, Tjeerd. «FIA World Rally Championship 1989» (en anglès). Rally base website, 2011. [Consulta: 26 desembre 2013].
# Cal Gallina (la Pedra)

Cal Gallina és una masia del poble de la Pedra, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès).
Està situada a l'altiplà de Pratformiu a 1.450 m. d'altitud.

## Referències

* ↑ Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. , pàg. 227
* ↑ Aquesta és la denominació que apreix al padró municipal de l'Ajuntament i al llibre Masies del Solsonès però no al mapa de l'ICC on no hi consta cap topònim
# Cal Gall (les Borges Blanques)

Cal Gall és una obra modernista de les Borges Blanques (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres de planta baixa i dos pisos. Façana amb la part baixa de pedra i arrebossada a partir del primer pis. Al primer pis hi ha un balcó corregut amb dues obertures a la mateixa alçada que les del segon, tot i que aquestes altres són balcons independents. Destaquen les ornamentacions florals que els rematen i la façana, així com la motllura final i la balustrada. l'interior ha estat molt modificat amb el temps. El modernisme s'ha adaptat únicament a nivell ornamental, donant-se certa desconnexió amb la càrrega decorativa popular.

## Història

L'antic propietari era Josep Pifarré i es construí cap el 1900/1915.

## Referències

* 1 2 «Cal Gall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Can Puig (Cabanelles)

Can Puig és una masia situada al nord del petit nucli de Vilademires, a ponent del municipi de Cabanelles (Alt Empordà), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta irregular formada per dos cossos aïllats, complementats per petites construccions annexes, i un mur de tanca que ho engloba tot. L'habitatge és rectangular, amb la coberta de dues vessants de teula i distribuït en planta baixa i dos pisos. La façana principal, orientada a migdia, presenta obertures rectangulars emmarcades amb carreus de pedra i amb les llindes planes, i finestres d'arc de mig punt i també d'arc rebaixat bastides en maons. Adossades a la façana de ponent hi ha unes escales exteriors de pedra que integren una font formada per una obertura d'arc rebaixat, amb el brollador en forma de cap de lleó. La façana de tramuntana presenta un pou de planta quadrada adossat a l'extrem de ponent del parament i diverses obertures rectangulars emmarcades amb carreus de pedra. Algunes d'aquestes finestres han estat reformades, tot i que se'n conserva una d'original amb la data 1791 gravada a la llinda.
L'altre edifici està situat a l'extrem sud-oest de l'habitatge, és de planta rectangular i planta baixa i té la coberta de teula a dues vessants. Presenta dues grans arcades de mig punt bastides amb maons, amb les impostes i els brancals de pedra desbastada. Damunt seu, una finestra de mig punt bastida en pedra. La construcció és bastida amb pedra sense treballar de diverses mides, lligada amb abundant morter de calç.

## Història

El maig del 1822, durant la guerra de la Regència d'Urgell, aquest mas i Can Coromines foren l'escenari d'un enfrontament entre les forces rebels de Misas i les tropes reialistes del brigadier Esteve Llovera i el comandant Manuel Arango.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Puig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ Diario de Barcelona (edición mañana), 22-05-1822, p. 1353.
# Bandera del Territori de la Capital Australiana

La bandera del Territori de la Capital Australiana fou adoptada oficialmente per l'Assemblea Legislativa del Territori de la Capital Australiana el 1993. La bandera, contràriament a la d'altres estats australians o la mateixa bandera nacional, no està basada en el pavelló blau britànic. Aquesta està formada per una franja vertical de color blau al costat del pal i la resta del camp d'or. Són els colors de la ciutat de Canberra (els quals també són els colors heràldics d'Austràlia). A la franja blava apareix la Creu del Sud formada per cinc estels blancs, mentre que a la groga es representa, de manera estilitzada, l'escut d'armes de la ciutat de Canberra. La bandera va ser dissenyada per Ivo Ostyn.
Tot i que el Territori de la Capital Australiana (ACT) existeix des del 1909 i se li va donar l'autogovern el 1989, mai no havia tingut cap bandera pròpia. En conseqüència, el govern va decidir que el territori n'adoptés una. El 1988 i el 1992 es van celebrar concursos per a triar una nova bandera, en què artistes i ciutadans de l'ACT podien presentar els seus dissenys. Posteriorment, el disseny actual en fou el guanyador de la competició. L'assemblea legislativa va adoptar-la oficialment el març de 1993.

## Colors

Els colors de la bandera són el blau, el groc i el blanc. El govern té publicat el model de colors en Pantone a efectes de publicació.
| Model de color | Blau | Groc | Blanc |
| Pantone | 293C | 123C | Blanc |
| RGB | 0,61,165 | 255,199,44 | 255, 255, 255 |
| HTML | #003DA5 | #FFC72C | #FFFFFF |
Els models RGB i HTML s'han extret a patir dels codis de Pantone descrits pel govern.

## Mides

La mida de bandera més utilitzada és de 1.830 mm x 915 mm (la longitud és sempre el doble de l'amplada).

## Propostes de modificació

Des que la bandera del Territori fou adoptada el 1993, ja es van plantejar diverses propostes per modificar-la. Dues d'aquestes propostes varen ser del mateix dissenyador de la bandera actual, Ivo Ostyn. En aquestes propostes, se substitueix l'escut d'armes de Canberra, que Ostyn argumenta que és massa complex per a un disseny efectiu en una bandera. D'altra banda Ostyn ha declarat que l'escut d'armes ja va ser estilitzat amb eficàcia durant el procés de disseny, a petició del ministre principal del Territori.
* Proposta 1 d'Ivo Ostyn.

## Referències

* ↑ «ACT Flags and Emblems» (en anglès). ACT Government. [Consulta: 22 maig 2021].
* 1 2 «GUIDELINES FOR FLYING THE ACT FLAG» (en anglès). ACT Government, 19-09-2019, pàg. 12 [Consulta: 22 maig 2021].
* 1 2 «Pantone 293 C Color». iColorpalette. [Consulta: 14 agost 2022].
* 1 2 «Pantone 123 C Color». iColorpalette. [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ «Bluebell proposals» (en anglès). Flags Of The World. [Consulta: 22 maig 2021].
* ↑ Warden, Ian «Cultivating a flower for our flag» (en anglès). The Canberra Times, 21-08-2012 [Consulta: 22 maig 2021].

## Vegeu també

* Símbols del Territori de la Capital Australiana
* Llista de les banderes d'Austràlia
# El Ciclón

El Ciclón era una publicació setmanal, editada a Igualada entre 1887 i 1890.

## Descripció i continguts

Portava el subtítol «Periódico de intereses morales y materiales» i l'escut d'Igualada a la capçalera. La redacció i l'administració eren establertes a la impremta de Nicolau Poncell, al carrer de Santa Maria, 5. El primer número es va publicar el 17 d'abril de 1887 i el darrer, el 161, portava la data de 29 de juny de 1890. Sortia cada diumenge i tenia quatre pàgines.
Com la majoria de publicacions igualadines d'aquesta època, estava estructurada donant la màxima importància a l'article editorial, que ocupava tota la primera pàgina i part de la segona. S'hi feien comentaris sobre dret, política i fets històrics. La resta del periòdic eren notícies curtes i algun poema. Defensava una ideologia conservadora, proper al partit dinàstic d'Antonio Cánovas del Castillo.
Ni els articles ni les poesies anaven signats.

## Referències

* ↑ Miret i Solé, vol. 1, 1983, p. 112.
* ↑ Miret i Solé, vol. 1, 1983, p. 114-115.
* ↑ «El Ciclón (ressenya)». Trencadís. Diputació de Barcelona.

## Localització

* La Biblioteca Central d'Igualada té una col·lecció incompleta.

## Enllaços externs

* https://trencadis.diba.cat/
# Estació de trens d'Ettelbruck

L'Estació de trens d'Ettelbruck (en luxemburguès: Gare Ettelbréck; en francès: Gare de Ettelbruck, en alemany: Bahnhof Ettelbrück) és una estació de tren que es troba a Ettelbruck, al nord-oest de Luxemburg. La companyia estatal propietària és Chemins de Fer Luxembourgeois.
L'estació està situada en el ramal ferroviari de la línia 10 CFL, que connecta la ciutat de Luxemburg amb el centre i nord del país. És una cruïlla, amb la línia principal que segueix més cap al nord, cap a Gouvy i Wiltz i un ramal de connexió a Diekirch.

## Servei

Ettelbruck rep els serveis ferroviaris pels trens de InterCity (IC), Regional Express (RE) i Regionalbahn (RB) amb relació a la línia 10 CFL entre Luxemburg i Diekirch o Troisvierges, o Gouvy i Liers.

## Referències

* ↑ «Horaris» (PDF). cfl.lu/. Arxivat de l'original el 2014-12-20. [Consulta: 13 novembre 2015].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de trens de Luxemburg

## Enllaços externs

* Ettelbruck Arxivat 2014-12-21 a Wayback Machine.
* Gare Ettelbruck
| Direcció precedent | Parada precedent | Trens | Parada següent | Direcció següent |
| Luxemburg | Mersch | IC Chemins de Fer Luxembourgeois línia 10 CFL | Michelau | Liers |
| Luxemburg | Mersch | RE Chemins de Fer Luxembourgeois línia 10 CFL | Michelau o Goebelsmuhle | Troisvierges o Gouvy |
| Luxemburg | Schieren | RB Chemins de Fer Luxembourgeois línia 10 CFL | Diekirch | Diekirch |
# CSMA/CD

L'accés múltiple amb sentit de portadora amb detecció de col·lisions (amb acrònim anglès CSMA/CD) és un mètode de control d'accés mitjà (MAC) utilitzat sobretot en les primeres tecnologies Ethernet per a xarxes d'àrea local. Utilitza la detecció de portadora per ajornar les transmissions fins que no transmetin cap altra estació. S'utilitza en combinació amb la detecció de col·lisions en la qual una estació de transmissió detecta col·lisions detectant transmissions d'altres estacions mentre transmet una trama. Quan es detecta aquesta condició de col·lisió, l'estació deixa de transmetre aquesta trama, transmet un senyal d'embús i després espera un interval de temps aleatori abans d'intentar tornar a enviar la trama.
CSMA/CD és un protocol que opera a la capa d'enllaç de dades (capa 2) del model OSI.
CSMA/CD és una modificació de l'accés múltiple amb detecció de portadora (CSMA). CSMA/CD s'utilitza per millorar el rendiment del CSMA acabant la transmissió tan bon punt es detecta una col·lisió, escurçant així el temps necessari abans que es pugui intentar un nou intent.
Amb la creixent popularitat dels commutadors Ethernet a la dècada de 1990, IEEE 802.3 va deixar els repetidors Ethernet el 2011, fent que el funcionament CSMA/CD i semidúplex fos menys habitual i menys important.
El procediment següent s'utilitza per iniciar una transmissió. El procediment s'ha completat quan la trama es transmet correctament o es detecta una col·lisió durant la transmissió.
* Està una trama llest per a la transmissió? Si no, esperar una trama.
* El mitjà està inactiu? Si no, esperar fins que estigui llest.
* Començar a transmetre i controlar la col·lisió durant la transmissió.
* S'ha produït una col·lisió? Si és així, anar al procediment de col·lisió detectada.
* Reiniciar els comptadors de retransmissió i completar la transmissió de trames.
El procediment següent s'utilitza per resoldre una col·lisió detectada. El procediment s'ha completat quan s'inicia la retransmissió o s'avorta la retransmissió a causa de nombroses col·lisions.
* Continuar la transmissió (amb un senyal d'embús en comptes de la capçalera/dades/CRC de trama) fins que s'arribi al temps mínim del paquet per assegurar que tots els receptors detectin la col·lisió.
* Increment del comptador de retransmissions.
* S'ha assolit el nombre màxim d'intents de transmissió? Si és així, avortar la transmissió.
* Calcular i esperar el període de retrocés aleatori en funció del nombre de col·lisions.
* Tornar a entrar al procediment principal a l'etapa 1.

## Referències

* ↑ «Carrier Sense Multiple Access Collision Detect (CSMA/CD) Explained» (en anglès). learn-networking.com, January 29, 2008. Arxivat de l'original el 2011-07-23. [Consulta: 29 juliol 2011].
* ↑ «Collision Detection in CSMA/CD» (en anglès). https://www.geeksforgeeks.org,+21-03-2018.+[Consulta: 17 novembre 2022].
* ↑ IEEE 802.3-2012 Clauses 9, 27, 41
* ↑ Heinz-Gerd Hegering. Ethernet: Building a Communications Infrastructure (en anglès). Addison-Wesley, 1993. ISBN 0-201-62405-2.