OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comarca Metropolitana de Jaén

La Comarca Metropolitana de Jaén és una de les 10 comarques que integren la província de Jaén, Andalusia. La seva capital, com a centre administratiu, comercial i de serveis, és Jaén, capital de la província. Si bé és cert que, municipis com Martos, Mancha Real o Mengíbar, han experimentat en els últims anys un fort desenvolupament econòmic. Té una població de 220.448 habitants (segons les dades de l'INE per a 2006), una superfície de 1.755,56 km², i una densitat de població de 125,57 hab/km².

## Geografia

La comarca està situada en l'oest de la província i limita a l'oest amb la província de Còrdova, al sud amb la Sierra Sur, a l'est amb les comarques de Sierra Mágina i La Loma i al nord amb les comarques de La Campiña i Serra Morena.

### Municipis

La comarca estava composta tradicionalment per sis municipis: Fuerte del Rey, La Guardia de Jaén, Jaén, Mancha Real, Torredelcampo i Villatorres, però des del 2003 està formada pels municipis:
| Fuensanta de Martos Fuerte del Rey Higuera de Calatrava Jaén Jamilena La Guardia de Jaén Los Villares Mancha Real | Martos Mengíbar Porcuna Santiago de Calatrava Torredelcampo Torredonjimeno Villardompardo Villatorres |
# Arberella

Arberella és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Arberella costaricensis (Hitchc.) Söderstr. et C. E. Calderón
* Arberella grayumii Davidse
# Memorial Bikernieki

Memorial Bikernieki (en letó: Biķernieku memoriāls), és un monument en honor dels caiguts a de l'Holocaust víctimes de la Segona Guerra Mundial en el bosc Bikernieki, a la vora de Riga, Letònia. El bosc Bikernieki és el lloc més gran dels assassinats en massa durant l'Holocaust a Letònia amb dos territoris commemoratius que abasten més de 80.000 metres quadrats i té enterrats al voltant de 20.000 víctimes.

## Història

El monument va ser planejat i va començar la construcció el 1986, però es va endarrerir després que Letònia va declarar la seva independència el 1991. La construcció va ser continuada l'any 2000 per l'Organització Alemanya per a la Conservació de Cementiris dels Caiguts de Guerra, amb l'ajut de les organitzacions letones locals i diverses ciutats alemanyes. Va ser finançat en la seva majoria pel govern i organismes alemanyes, el Fons Estatal d'Àustria, i les donacions de ciutats involucrades. Va ser dissenyat per l'arquitecte Sergey Rizh que va treballar durant quinze anys, dient que era: la seva «obligació humana», dedicar la seva carrera a aquest projecte. Va obrir el 30 de novembre de 2001.

## Recepció

L'arquitecte Sergey Rizh va explicar que va tractar de mostrar la idea del monument amb un «llenguatge concís de les formes arquitectòniques». El seu objectiu era abastar el terreny circumdant en línia amb l'art contemporani. L'historiador d'art Solvita Krese el va anomenar com un projecte reeixit i va elogiar el disseny per evitar l'exageració del tema en qüestió. També va assenyalar que el memorial encaixa bé amb el terreny. L'arquitecte Ausma Skujiņa va comentar que el projecte va ser un èxit entre moltes d'altres obres menys reeixides. Va recalcar en el seu caràcter positiu i com el memorial «reconcilia amb el dolor i l'ho unifica.» Winfried Nachtwei ho va descriure com «la primera del seu tipus a Europa de l'Est».

## Referències

* ↑ «Memoriāls Biķernieku mežā» (en anglès). Council of the Jewish Communities of Latvia. Arxivat de l'original el 2011-10-07. [Consulta: 26 gener 2015].
* ↑ Nagle, Gunita «Cilvēcisks pienākums» (en letó). Diena [Riga], 30-11-2001 [Consulta: 26 gener 2015].
* ↑ Ватолин, Игорь «ru:Мемориал жертвам нацистского террора в Бикерниеки строят немцы» (en rus). Час (Chas) [Riga], 14-08-2000. Arxivat de l'original el 2012-03-23. ISSN: 1407-6640 [Consulta: 26 gener 2015].
* 1 2 Rupenheite, Ieva. «Lūgšanas Biķerniekos» (en letó), 29-11-2001. Arxivat de l'original el 2011-07-26. [Consulta: 26 gener 2015].
* ↑ Nachtwei, Winfried. «60 Jahre danach: Einweihung der Gedenkstätte Riga-Bikernieki – Erinnerung an Ermordete bekommt Ort und Gesicht» (en alemany), 01-12-2001. [Consulta: 26 gener 2015].
# Etmopterus evansi

Etmopterus evansi és una espècie de peix de la família dels dalàtids i de l'ordre dels esqualiforms.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 26,2 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Hàbitat

És un peix marí d'aigües profundes que viu entre 430-550 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar d'Arafura i Austràlia Occidental.

## Referències

* ↑ Rafinesque, C.S. (1810). Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. Per le stampe di Sanfilippo: Palerm, Itàlia. 105, 20 fold. Pl pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Last, P., G.H. Burgess i B. Séret, 2002. Description of six new species of lantern-sharks of the genus Etmopterus (Squaloidea: Etmopteridae) from the Australasian region. Cybium 26(3):203-223.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 1 - Hexanchiformes to Lamniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/1):1-249.
* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Alina (cràter)

Alina és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 3,7 km de diàmetre. Porta el nom d'Alina, abreviatura de l'antropònim francès Adeline/Adelaide, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2009.

## Referències

* ↑ «Alina». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Joaquim II de Constantinoble

Joaquim II de Constantinoble (en grec Ἰωακεὶμ Β') va ser Patriarca de Constantinoble dues vegades, la primera de l'any 1860 fins al 1863 i la segona del 1873 al 1878.
Va néixer a l'illa de Quios l'any 1802. Orfe de pare des de petit, la seva mare li va procurar una bona educació. Era de família humil, i va compaginar els estudis amb diverses feines. Era molt pietós i va treballar pel metropolità de Calcedònia Agatàngel, que després seria patriarca de Constantinoble. Després va ser secretari del bisbe de Sofia, que el va ordenar diaca i li va posar el nom de Joaquim. Va estar al servei d'aquest bisbe durant trenta mesos. Més tard va ser secretari i ardiaca del bisbe de Ioànnina (1826-1830). Amb només vint-i-cinc anys va ser escollit bisbe de Drinòpolis. El juliol de 1835 va ser nomenat metropolità de Ioànnina, però les protestes dels fidels van fer que el patriarca Gregori VI el deposés l'any 1838 i l'enviés al Monestir de la Gran Laura, al Mont Atos.
Quan va morir Gregori VI, Joaquim va retornar de metropolità a Ioànnina, i quan el bisbe de Cízic, Meleci III va ser nomenat patriarca de Constantinoble l'any 1845, va anar a Cízic a ocupar el seu lloc. Quan el patriarca Ciril VII va renunciar al càrrec l'any 1860, Joaquim va ser nomenat per substituir-lo, el 4 d'octubre d'aquell any. Aquest primer mandat li va comportar diversos enfrontaments amb els jesuïtes i va haver de resoldre problemes amb els patriarques de Bulgària que desitjaven un govern autocèfal per les seves diòcesis. L'any 1862 es va enfrontar amb les pretensions del nou Principat de Romania, quan el príncep Alexandre Joan Cuza va confiscar les propietats del Patriarcat de Jerusalem, del d'Antioquia i del d'Alexandria, i també els monestirs del Mont Atos i el de Santa Caterina del Sinaí. A causa d'això Joaquim va perdre la confiança de les autoritats otomanes i va renunciar a la seu patriarcal el 9 de juliol de l'any 1863. Va anar a viure a Erdek, i el 1872, amb permís de l'autoritat eclesiàstica, va tornar a Constantinoble.
El patriarca Àntim VI va presentar la dimissió el 30 de setembre de 1873. El 23 de novembre Joaquim va tornar a ser nomenat patriarca. Durant el seu segon patriarcat va millorar les escoles d'ensenyament eclesiàstic i va regularitzar les relacions amb l'Església Ortodoxa Russa. Va establir també relacions fluïdes amb l'Església Armènia, la Catòlica i l'Anglicana. A principis de 1878, Joaquim, afectat per una greu malaltia cardíaca, va renunciar al patriarcat. Va morir el 5 d'agost a Istanbul.

## Referències

* ↑ «Ἰωακεὶμ Β´» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 18 agost 2023].
# Polixen

Polixen (en grec antic Πολύξενος), va ser segons la mitologia grega, un dels nets d'Augias, per part del seu pare Agàstenes. Va ser rei de l'Èlide
Com a un dels pretendents d'Helena, va anar a la guerra de Troia, cap on va conduir una tropa d'epeus de l'Èlide, tal com diu el Catàleg de les naus a la Ilíada.
Quan va tornar de Troia, va tenir un fill, al que posà per nom Amfímac, en honor del seu company d'armes que havia caigut davant dels murs de Troia. Amfímac era el fill de Ctèat, un dels Moliònides.
A Elis s'ensenyava la tomba de Polixen. Es deia que, després de la matança dels pretendents, Odisseu l'havia anat a trobar i havia estat el seu hoste. Polixen, entre altres presents, li havia donat un crater on hi havia representada la història de Trofoni i d'Agamedes, que van voler robar els tresors d'Augias.
Un altre Polixen és fill de Jàson i de Medea.
Finalment hi ha un Polixen, rei de l'Èlida, on els tafis havien amagat els ramats robats a Electrió. Amfitrió els va rescatar.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 453. ISBN 9788496061972.
# Comarca Metropolitana de Sevilla

La Comarca Metropolitana de Sevilla és una comarca a la província de Sevilla, a Andalusia.
Comprèn els municipis d'Alcalá de Guadaira, Almensilla, Bormujos, Camas, Castilleja de Guzmán, Castilleja de la Cuesta, Coria del Río, Dos Hermanas, Espartinas, Gelves, Gines, Isla Mayor, La Puebla del Río, La Rinconada, Mairena del Aljarafe, Palomares del Río, Salteras, San Juan de Aznalfarache, Santiponce, Sevilla, Tomares i Valencina de la Concepción.
Limita a l'est amb la Campiña de Carmona, Campiña de Morón y Marchena i el Bajo Guadalquivir, al sud amb la Costa Noroeste de Cádiz, a l'oest amb Aljarafe i al nord amb la Sierra Norte de Sevilla i la Vega del Guadalquivir.
# Atletisme als Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 - 3.000 metres obstacles masculins

Els 3.000 metres obstacles masculins va ser una de les proves del programa d'atletisme disputades durant els Jocs Olímpics de París de 1924. La prova es va disputar el 7 i 9 de juliol de 1924 i hi van prendre part 20 atletes de 10 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Ville Ritola (FIN) | Elias Katz (FIN) | Paul Bontemps (FRA) |

## Rècords

Aquests eren els rècords del món i olímpic que hi havia abans de la celebració dels Jocs Olímpics de 1924.
| Rècord del Món | 9' 33.4" (*) | Paul Bontemps | París (FRA) | 9 juny 1924 |
| Rècord Olímpic | 10' 00.4" | Percy Hodge | Anvers (BEL) | 20 agost 1920 |
(*) no oficial
En la primera sèrie Elias Katz va establir un nou rècord olímpic amb un temps de 9:43.8 minuts. En la final Ville Ritola millorà aquest temps i deixà el rècord en 9:33.6 minuts.

## Resultats
### Semifinals

Es van disputar el dilluns 7 de juliol de 1924. Els tres millors de cada sèrie passaven a la final.
Semifinal 1
| Posició | Atleta | Temps | Qual. |
| 1 | Elias Katz (FIN) | 9:43.8 | Q OR |
| 2 | Paul Bontemps (FRA) | 9:47.2 | Q |
| 3 | Evelyn Montague (GBR) | 9:48.0 | Q |
| 4 | Nestori Järvelä (FIN) | | |
| 5 | Russell Payne (USA) | | |
| 6 | Georges Leclerc (FRA) | 10:20.0 | |
| 7 | Antenore Negri (ITA) | | |
Semifinal 2
| Posició | Atleta | Temps | Qual. |
| 1 | Albert Isola (FRA) | 9:57.8 | Q |
| 2 | Michael Devaney (USA) | | Q |
| 3 | Kalle Ebb (FIN) | | Q |
| 4 | Ernesto Ambrosini (ITA) | | |
| 5 | David Cummings (GBR) | | |
| 6 | Len Richardson (RSA) | | |
| 7 | Sean Kelly (IRL) | | |
| 8 | Jan Zeegers (NED) | | |
Semifinal 3
| Posició | Atleta | Temps | Qual. |
| 1 | Ville Ritola (FIN) | 9:59.0 | Q |
| 2 | Marvin Rick (USA) | 10:11.0 | Q |
| 3 | Sidney Newey (GBR) | | Q |
| 4 | Maurice Deconninck (FRA) | 10:19.0 | |
| 5 | Stanisław Ziffer (POL) | 10:38.4 | |

### Final

Es va disputar el dimecres 9 de juliol de 1924.
| Posició | Atleta | Temps |
| 1 | Ville Ritola (FIN) | 9:33.6 OR |
| 2 | Elias Katz (FIN) | 9:44.0 |
| 3 | Paul Bontemps (FRA) | 9:45.2 |
| 4 | Marvin Rick (USA) | 9:56.4 |
| 5 | Kalle Ebb (FIN) | 9:57.5 |
| 6 | Evelyn Montague (GBR) | 9:58.0 |
| 7 | Michael Devaney (USA) | 10:01.0 |
| 8 | Albert Isola (FRA) | 10:14.8 |
| 9 | Sidney Newey (GBR) | |

## Referències

* ↑ «Athletics at the 1924 Paris Summer Games: Men's 3,000 metres Steeplechase». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 23 agost 2018].

## Bibliografia

* Olympic Report
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 2015-07-14. [Consulta: 17 març 2008].
# Montpellier Handball

El Montpellier Handball és un equip d'handbol de la ciutat francesa de Montpeller. El club es fundà l'any 1982 com a Cosmos Montpellier, i fou rebatejat amb la seva denominació actual el 1989.
Actualment milita a la Primera Divisió de la Lliga francesa d'handbol, això no obstant, no ascendí a aquesta categoria fins al 1991. En els últims anys s'ha convertit en un dels grans dominadors d'aquest esport a França, tot aconseguint 11 Lligues, 9 Copes i 5 Copes de la Lliga.
A nivell internacional el títol més important que ha aconseguit és la Copa d'Europa d'handbol de 2003, en la que derrotà el Portland San Antonio a la final, esdevenint l'únic equip francès que ha guanyat aquesta competició. A més a més ha guanyat 2 Lligues dels Pirineus.

## Palmarès

* 1 Copa d'Europa: 2003.
* 2 Lligues dels Pirineus: 2002 i 2004.
* 12 Lligues franceses: 1995, 1998, 1999, 2000, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2008, 2009 i 2010.
* 10 Copes de França: 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2005, 2006, 2008, 2009 i 2010.
* 6 Copes de la Lliga francesa: 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 i 2010.

## Jugadors destacats

* Jérôme Fernandez
* Nikola Karabatić
* Samuel Honrubia
* Cristian Malmagro

## Enllaços externs

* Web dels aficionat del Montpellier HB Arxivat 2011-10-09 a Wayback Machine.
# La llarga agonia dels peixos fora de l'aigua

La llarga agonia dels peixos fora de l’aigua és una pel·lícula espanyola del 1970 dirigida per Francesc Rovira Beleta, coautor del guió amb Joaquim Jordà i Català basat parcialment en la novel·la Vent de grop d'Aurora Bertrana. Fou rodada a Eivissa i Londres l'estiu de 1969 i protagonitzada per Joan Manuel Serrat. Està rodada en català.

## Sinopsi

Joan és un humil pescador d'un poblet d'Eivissa a qui li agrada cantar. Un dia coneix Mabel, una turista anglesa i s'enamora d'ella, de tal manera que quan torna a Londres decideix abandonar a la seva promesa Maria i marxar a Anglaterra. Es dedica a malviure pels carrers de Londres cantant a canvi de monedes, i fins i tot participarà com a espontani al Festival de l'Illa de Wight. Quan torna a Eivissa marxa a viure a una comuna hippie, però tampoc hi troba el seu lloc.

## Repartiment

* Joan Manuel Serrat - Joan
* Emma Cohen - Maria
* Linda Cole - Mabel
* Conxita Bardem

## Producció

Aquesta va estar la primera adaptació d'una novel·la d'Aurora Bertrana al cinema. El títol fou "inventat" pel mateix Rovira Beleta per definir "la sensació de lent ofec que pateix el protagonista que frisa per abandonar una Eivissa que se li fa petita i tediosa".
L'acció de la novel·la passa a L'Escala, on l'escriptora va passar els estius, però a la pel·lícula fou canviada a Eivissa. Tot i així l'autora va escriure un article a Presència el 30 de març de 1968, L'escàndol de Vent de grop, on deia que qualsevol semblança amb la realitat era pura coincidència. A diferència de la part rodada a Eivissa, la part rodada a Londres es va fer sense permís i de manera improvisada. A la banda sonora hi ha quatre cançons de Serrat: Bon dia, Temps de pluja, Els amants i Una balada en otoño.

## Premis

Va rebre el tercer premi als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1970.

## Referències

* ↑ La llarga agonia dels peixos Arxivat 2020-11-17 a Wayback Machine., Diari de Balears, 19 de novembre de 2003
* ↑ La llarga agonia dels peixos fora de l’aigua a la Filmoteca de Catalunya
* ↑ La llarga agonia dels peixos fora de l’aigua
* ↑ Aurora Bertrana i el cinema, Revista de Girona
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 245-248

## Enllaços externs

* Joan Manuel Serrant cantant "Bon dia" a la pel·lícula a YouTube
* Fitxa de La llarga agonia dels peixos fora de l'aigua a ElDoblaje.
# Polixen Epífanes Soter

Polixen Epífanes Soter (grec antic: Πολύξενος ὁ Ἐπιφανῆς ὁ Σωτήρ, 'Políxen l'Il·lustre i Salvador') fou un rei indogrec que va governar breument al Panjab occidental o Gandhara.
Osmund Bopearachchi situa a Polixen vers el 100 aC i R.C. Senior vers 85-80 aC. Les monedes el mostren amb la diadema i sent una persona jove; les monedes d'argent s'assemblen a les d'Estrató I i els dos reis van utilitzar els epítets Soter i Epífanes tenint a la part del darrere de les monedes a Atena Alcidemos (Pal·las Atena), l'emblema de la dinastia de Menandre I. Polixen va encunyar també monedes de bronze amb Atenea a la part del darrere i al davant la capa o collar. Hom li coneix almenys un àtic d'argent. Hi ha poques monedes seves i només tenen tres monogrames, els que comparteix amb Estrató I i els reis Helíocles II i Arquebi segon Bopearachchi i Senior. Podria haver estat un pretendent pel poder després de l'assassinat d'Estrató I que probablement era el seu pare.

## Notes

* ↑ Bopearachchi (1998)

## Referències

* Osmund Bopearachchi, Sylloge Nummorum Graecorum: American Numismatic Society, part 9, Graeco-Bactrian and Indo-Greek Coins, 1998, American Numismatic Society, ISBN 0-89722-273-3.
# Sapor

Sapor (Shapur) és el nom dels següents personatges:
* Sapor I, rei de Pèrsia entre el 240 i el 270.
* Sapor II, rei de Pèrsia entre el 309 i el 379.
* Sapor III, rei de Pèrsia entre el 383 al 388.
# Marko Šuler

Marko Šuler (nascut el 9 de març de 1983 a Slovenj Gradec) és un futbolista eslovè, que juga amb el K.A.A. Gent i l'equip nacional d'Eslovènia.

## Trajectòria

Šuler generalment juga com a defensa central. És conegut per la seva velocitat, capacitat de direcció i el seu lideratge en el camp.

## Trajectòria internacional

Marko Šuler va guanyar el seu primer partit per a l'equip d'Eslovènia en un partit amistós contra Hongria el març de 2008. Va marcar el seu primer gol d'Eslovènia el 20 d'agost de 2008 en un partit amistós contra Croàcia.

### Gols com a internacional

| # | Data | Estadi | Oponent | Marcador | Resultat | Competició |
| 1 | 2008-08-20 | Estadi Ljudski vrt, Maribor | Croàcia | 1-0 | 2-3 | Amistós |
| 2 | 2009-10-14 | Estadi Olímpic, Serravalle | San Marino | 3-0 | 3-0 | Clas. Mundial 2010 |

## Palmarès
### NK Dravograd

* Copa eslovena: Finalista 2003-04

### ND Gorica

* Lliga eslovena: 2004-05, 2005-06
* Copa eslovena: Finalista 2004-05

### K.A.A. Gent

* Jupiler Pro League: Subcampió 2009-10
* Copa Belga: Finalista 2007-08, Campió 2009-10

## Enllaços externs

* Web oficial: http://www.markosuler.net Arxivat 2019-12-08 a Wayback Machine.
* Perfil del jugador Arxivat 2009-06-18 a Wayback Machine. - KAA Gent
* Perfil del jugador - NZS
* Detalls de la trajectòria a National Football Teams
# Estat Shan (Est)

Estat Shan (Est) oficialment Shan State (East) és una divisió de l'estat Shan de Birmània (Myanmar) que correspon a grans trets a l'antic estat de Kengtung, sota el domini britànic. La ciutat principal és Kengtung. Està dividida en diversos townships.
# Aeromodelisme

L'aeromodelisme és l'art de dissenyar, realitzar i posar en vol màquines o enginys volants proveïts o no de motor. Hi ha bàsicament tres disciplines: el vol lliure, el vol circular i el vol ràdio comandat.

## El vol lliure

Disciplina original de l'aeromodelisme, el vol lliure consisteix a realitzar un model que garanteixi vols llargs, sigui en vols d'interior o d'exterior. En el cas de vol d'exterior es tracta d'aprofitar al màxim els corrents ascendents d'aire (tèrmiques). El vol lliure es practica amb planejadors purs o amb models proveïts d'un mitjà de propulsió que els enlaire i col·loca en altitud. El joc consisteix a fer evolucionar els models lliures únicament sa partir de reglatges preestablerts abans del vol. D'ençà que el planejador és llençat a mà, amb un sandow, amb un cabrestant o amb motor, tèrmic o elèctric- el seu vol estarà limitat en el temps pels paràmetres preestablerts i per la meteorologia. Es tracta així de ser un bon constructor.

## El vol circular

En aquesta categoria els models proveïts de motor (tèrmic, per norma general) són controlats i pilotats amb dos cables d'acer de llargada determinada i una maneta que permet accionar a distància els controls de profunditat del model. L'acció de pujar o baixar farà evolucionar el model en un volum semiesfèric, centrat a sobre del pilot. Per a aquest tipus de models hi ha tot un seguit de possibilitats:
* L'acrobàcia que consisteix a fer figures definides inscrites a la semiesfera.
* La velocitat consistent en fer voltes en un temps mínim. Les categories venen definides per la cilindrada del motor.
* El combat que es practica entre dos o més models proveïts d'unes banderoles. La competició consisteix a tallar la dels adversaris.
* El "Team-racing" o curses que consisteix a evolucionar amb diferents models i realitzar un nombre determinat de voltes en un lapsus de temps mínim, amb una capacitat determinada als dipòsits de combustible i reposant en acabar cada dipòsit. Es tracta d'una modalitat de treball en equip, format per un pilot i un mecànic; el mecànic s'encarregarà de l'abastiment i la posada en marxa del motor.

## El vol radiocomandat

Les possibilitats del vol ràdio comandat o ràdio controlat fan que sigui la disciplina més practicada en tot el món, sobretot després de l'abaratiment dels equips de control per ràdio, imprescindibles en aquesta modalitat.
Els models, muntats i construïts pels aeromodelistes, evolucionen gràcies a un equip emissor que, com indica el seu nom, emet senyals radioelèctrics a un receptor instal·lat en el model. El receptor, per la seva part, envia aquestes ordres als mecanismes ("servos") que actuen sobre els controls el model, permetent així al pilot fer evolucionar l'aparell segons els seus desitjos.
Aquesta modalitat dona accés a diferents tipus d'aeromodels: avions, planejadors, helicòpters, etc classificats en una gran quantitat de categories.

## VEgeu també

* Modelisme espacial