OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alfredo Zacarías

Alfredo Héctor Zacarías Bustos (Ciutat de Mèxic, 21 de novembre de 1941) és un guionista, productor i director de cinema mexicà. És fill del Miguel Zacarías i cosí del director de cinema René Cardona Jr. (1939-2003).
Va començar a escriure els seus primers guions el 1960 i va participar en almenys una pel·lícula com a guionista cada any a partir del 1962. A partir dels anys vuitanta, les seves obres van disminuir significativament. Des de mitjan dels anys seixanta també va treballar com a productor i director de cinema, sovint junt amb el seu pare. A finals de la dècada del 1960 va crear el personatge "Capulina" amb Gaspar Henaine, del que en va fer diverses pel·lícules que foren gran èxit de taquilla.
Amb The Bees va participar en la secció competitiva del XI Festival Internacional de Cinema Fantàstic i de Terror (1978) on va guanyar la medalla de plata als millors efectes especials. Aquesta pel·lícula i Demonoid: Messenger of Death foren emeses al canal de televisió alemany Tele 5 dins del programa Die schlechtesten Filme aller Zeiten (les pitjors pel·lícules de tots els temps.

## Filmografia

* 1967: The Bandits
* 1967: Ven a cantar conmigo
* 1968: Operación carambola
* 1968: Un extraño en la casa
* 1969: Mi padrino
* 1970: Capulina corazón de leon
* 1970: Capulina Speedy Gonzalez
* 1970: El Hermano Capulina
* 1970: Jóvenes de la Zona Rosa
* 1970: La vida de Chucho el Roto
* 1970: Los amores de Chucho el Roto
* 1970: Yo soy Chucho el Roto
* 1971: El inolvidable Chucho el Roto
* 1972: Me he de comer esa tuna
* 1972: Ni solteros, ni casados
* 1973: 'Capulina contra las momias' (El terror de Guanajuato)
* 1973: El caballo torero
* 1976: El karateca azteca
* 1977: Lo veo y no lo creo
* 1978: The Bees
* 1981: El rey de Monterrey
* 1981: Demonoid: Messenger of Death
* 1982: El naco mas naco
* 1983: El sargento Capulina
* 1989: Crime of Crimes
* 1991: Las nachas
* 2001: The Pearl

## Referències

* ↑ «ZACARÍAS Bustos, Alfredo Héctor». escritores.cinemexicano.unam.mx. [Consulta: 23 agost 2013].
* ↑ “Nunca hice películas para ganar un Oscar”, confiesa el cineasta Alfredo Zacarías Bustos, pecime.com, 9 de desembre de 2012
* ↑ «Las abejas» (Méjico) y «Tarántulas» (Estados Unidos), entre artrópodos anda el juego, La Vanguardia, 12 d'octubre de 1978
* ↑ Australia da de nuevo en la diana con «Patrick», de Richard Franklin, La Vanguardia, 14 d'octubre de 1978
# Salamandra gegant del Japó

La salamandra gegant del Japó (Andrias japonicus), en japonès オオサンショウウオ, és una espècie d'amfibi urodel de la família Cryptobranchidae o "salamandres gegants". És el segon amfibi més gran del món, superat únicament per la salamandra gegant de la Xina (Andrias davidianus). Es distribueix pel sud del Japó.

## Biologia

La salamandra gegant del Japó fa més d'1,5 metres i pot viure fins a 80 anys. S'alimenta de peixos i crustacis.
Els individus adults cacen principalment a la nit. A causa del seu escàs sentit de la vista, utilitzen sensors del cap i el cos per reconèixer canvis en la pressió de l'aigua que els permeten detectar la presa.
Durant l'època d'aparellament, aquestes salamandres viatgen riu amunt. Després de la fertilització dels ous, el mascle els cuida almenys sis mesos. En aquest punt, les cries van acumulant greixos fins que estan a punt per caçar. Un cop llestes caçaran en grup, en lloc de fer-ho individualment.

## Curiositats

* El 1726, el físic suís Johann Jakob Scheuchzer va descriure un fòssil com a Homo diluvii testis (testimoni d'home del Diluvi), creient que eren les restes d'un ésser humà que es va ofegar al diluvi bíblic.
* El Museu Teyler de Haarlem va adquirir el fòssil el 1802. El 1812 va ser examinat per Georges Cuvier, que el va reconèixer com una salamandra gegant i el va reanomenar Andrias scheuchzeri, en honor de Scheuchzer i a les seves teories.

## Referències

* ↑ Amphibian Species of the World - Andrias japonicus (Temminck, 1836)
* ↑ Steyer, S. La Terre avant les dinosaures (en francès). Alain Bénéteau (il·lustracions). París: Belin, 2009, p. 123. ISBN 978-2-7011-4206-7.
* ↑ «Andrias japonicus» (en anglès). IUCN Red List. Yoshio Kaneko, Masafumi Matsui. 2004.. [Consulta: 24 abril 2015].

## Enllaços externs

* Frost, Darrel R., Amphibian Species of the World, American Museum of Natural History, 2008. (anglès)
# Noemi Bagés Fortacín

Noemi Bagés Fortacín (Frankfurt, 7 de novembre de 1974) és una escriptora catalana.
Va néixer a Frankfurt, però, quan tenia dos anys, la seva família va tornar a Catalunya i es va instal·lar a Tarragona. Va estudiar Filologia catalana i un Màster en estudis superiors de Llengua i Literatura Catalanes, a la Universitat Rovira i Virgili. Exerceix la docència des de l'any 1997, com a professora de llengua catalana i literatura, i la compagina amb la creació literària. Col·labora en la creació de material didàctic sobre literatura universal per al Departament d'Ensenyament. També ha participat com a jurat de diversos premis literaris i ha realitzat estudis sobre sociolingüística i dialectologia. La majoria de les seves obres estan adreçades a un públic juvenil. A més, participa en el programa «Autors a les aules», de la Institució de les Lletres Catalanes, visitant centres educatius per tal que parlar del procés d'escriptura amb nois i noies que han llegit les seves obres.

## Obra publicada

* 2004 — Perdoni, a quin segle diu que som? (Barcanova)
* 2006 — I la mort em parlava (Barcanova)
* 2009 — Rere el mur (Barcanova)
* 2014 — No tot està perdut (Barcanova)
* 2014 — 50 anys Escola Pax: Una escola sota els arbres (Arola)
* 2014 — El parlar de Flix (Brúfol)
* 2016 — Que s'acabin les vacances, si us plau! (Editorial onada)
* 2019 — Crònica d'un vol cancel·lat (Barcanova)

## Referències

* ↑ «Noemi Bagés». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana. [Consulta: 29 març 2016].
* ↑ «Bagés Fortacín, Noemi». Institució de les Lletres Catalanes. [Consulta: 29 març 2016].
* ↑ «Noemi Bagés». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana. [Consulta: 29 març 2016].
* ↑ «Veredicte dels premis literaris ciutat de Tarragona 2014». Casa de les Lletres. [Consulta: 29 març 2016].
* ↑ «“No tot està perdut” la darrera novel·la de Noemi Bagés». Ràdio Flix. Arxivat de l'original el 2016-04-10. [Consulta: 29 març 2016].
* ↑ «No tot està perdut». El Món, 26-10-2014. Arxivat de l'original el 14 d’abril 2016. [Consulta: 30 març 2016].
# Alexander (Nova York)

Alexander és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 481 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alexander tenia 481 habitants, 172 habitatges, i 121 famílies. La densitat de població era de 422,1 habitants/km².
Dels 172 habitatges en un 41,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,1% hi vivien parelles casades, en un 5,8% dones solteres, i en un 29,1% no eren unitats familiars. En el 23,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,3% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 31,4% entre 25 i 44, un 17,5% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.528 $ i la renda mediana per família de 60.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.917 $ mentre que les dones 21.071 $. La renda per capita de la població era de 26.837 $. Cap de les famílies i el 0,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Personatges il·lustres

* Al Keller (1920 - 1961), pilot de curses automobilístiques

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alexander». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alexander». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Olénivka

«Olénivka» té aquests significats:
* Olénivka (Pervomàiske), localitat de la República Autònoma de Crimea
* Olénivka (Bilohirsk), localitat de la República Autònoma de Crimea
* Olénivka (Txornomórske), localitat de la República Autònoma de Crimea
# Corydoras evelynae

Corydoras evelynae és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras evelynae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, Alwyne. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Londres: Macdonald, 1985.
# Stefan Schilli

Stefan Schilli (Offenburg, 1970), és un oboista alemany.

## Biografia

Rep les primeres classes d'oboè a l'edat de 12 anys continuant els seus estudis a les academies musicals de Trossingen amb Diethelm Jonas, a Karlsruhe amb Thomas Indermühle i més tard amb Maurice Bourgue.
En 1990 entra a formar part com a primer oboè a l'Opera house a Freiburg. Des de 1991 Stefan Schilli és primer oboè de l'Orquestra simfònica de la Radio de Baviera on ha tocat sota la batuta de prestigiosos directors com Lorin Maazel, Mariss Jansons, Carlos Kleiber, Carlo M. Giulini, Sir Georg Solti, Sir Colin Davis and Ricardo Muti.
L'any 1996 guanya els concursos internacionals de Praga i Múnic. El mateix any és guardonat amb el premi "Busch Brothers", un premi anual per a prometedors artistes Alemanys.
Stefan Schilli és membre del quintet de vent Avalon amb el qual ha guanyat a la secció de música de cambra el German Music Competition en 1992.
Realitza concerts com a solista amb Lorin Maazel, Christopher Hogwood, Franz Welser-Möst i molts altres. Coopera regularment amb Helmut Müller-Brühl i l'Orquestra de Cambra de Colònia. Realitza cursos com a professor a Alemanya, Espanya, Portugal i Georgia i va ser ú dels iniciadors del "Neusser Meisterkurse".

## Enregistraments

Stefan Schilli ha enregistrat per a NAXOS tots el concerts d'oboè de Vivaldi, les obres per a oboè de Pasculli, Schumann, Poulenc, Haas, Skalkottas així com enregistraments amb el Quintet de vent Avalon de les obres de Schönberg, Cambini, Milhaud, Ravel, Tomaso Albinoni, Ralph Vaughan Williams, Richard Strauss i Bohuslav Martinů.
Des de 2001 és artista exclusiu de la casa ARTE NOVA.

## Publicacions

* CD Vivaldi: Oboenkonzerte 2 CDs, Naxos, 1993
* CD-Box Albinoni: Complete Oboe Concertos, Brilliant Classics, 2005
* CD Albinoni: Oboe Concertos SACD, Brilliant Classics, 2006

## Referències

* ↑ CV a la pàgina web de l'Orquestra Simfònica de la Ràdio de Baviera, recuperada el 17 de gener de 2022.

## Enllaços externs

* SWR2 Musikgespräch: Stefan Schilli, Solooboist im Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks Arxivat 2022-10-20 a Wayback Machine. vom 12. novembre 2021 (abgerufen am 17. Januar 2022)
* (anglès)
# Albert Portell Barat

Albert Portell Barat (Barcelona, 1929) fou esportista i directiu esportiu.
Esportista practicant de l'atletisme, el bàsquet, l'handbol a onze i la gimnàstica entre 1944 i 1953, i més tard del tennis i voleibol. Va ser soci fundador del Club Esportiu Hispano Francès, secció esportiva del Liceu Francès de Barcelona, i membre de la seva junta directiva entre 1960 i 1965 com a cap de la secció de petanca. El 1965 va entrar a la Federació Catalana de Voleibol com a vicepresident, i el 1966 es va convertir en el seu president. El 1972 va tornar a la directiva de l'Hispano Francès com a vicepresident fins a l'octubre de 1975, quan va ser nomenat president de la Federació Espanyola de Voleibol. La presidència de la Federació Espanyola li va comportar un lloc al Comitè Olímpic Espanyol i entre 1982 i 1984 va ser membre elegit de la seva Comissió Executiva. De 1980 a 1984 va ser membre de la Confederació Europea de Voleibol i el mateix 1984, president del Comitè Organitzador del Preolímpic masculí que es va celebrar a Barcelona. Rebé la medalla Forjadors de la Història Esportiva de Catalunya el 1997.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ Forjadors de la història esportiva de Catalunya. 6a ed.. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 2003. ISBN 82-393-4340-X.
# Scottsburg (Virgínia)

Scottsburg és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000, tenia 145 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Scottsburg tenia 145 habitants, 56 habitatges i 39 famílies. La densitat de població n'era de 75,7 habitants per km².
Dels 56 habitatges en un 35,7% vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,8% vivien parelles casades, en un 17,9% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges vivien persones soles, el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que hi vivien soles. El nombre mitjà de persones que vivien en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.750 $ i la renda mediana per família, de 25.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones, de 24.583 $. La renda per capita de la població era de 15.289 $. Entorn del 13,3% de les famílies i el 10,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Scottsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Scottsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Noel Valladares

Noel Eduardo Valladares Bonilla (3 de maig de 1977 a Tela, Hondures) és un porter de futbol que juga per l'Olimpia, club de futbol de Tegucigalpa, Hondures.
# Agrippa Cassi

Agrippa Cassi (en llatí Agrippa Cassius) va ser un escriptor romà que va viure durant el regnat d'Hadrià.
Va ser el primer que va parlar contra el gnosticisme de Basilides d'Alexandria i segons Eusebi va escriure una Refutació de Basilides, on l'acusava d'ensenyar que no és pecat menjar la carn oferta als ídols, i que en temps de persecució es podia renunciar a la fe. Eusebi en va conservar un fragment.

## Referències

* ↑ Eusebi de Cesarea. Història eclesiàstica 4, 7, 68
# Parabothus polylepis

Parabothus polylepis és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 15 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Sri Lanka.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Cultura de La Aguada

La Cultura de La Aguada es va desenvolupar a la regió fronterera entre les províncies argentines de Catamarca i La Rioja entre el 600 i 900 de la nostra era, situant-se dins de les cultures del període agroterrisser mitjà. La seva influència, però, es va fer sentir en diferents parts del nord-oest argentí.
La cultura de La Aguada correspon al període Mitjà o d'Integració cultural al nord-oest argentí i és considerada com el moment culminant de l'art precolombí de la regió.
La seva ceràmica era pintada, polida i esgrafiada. Van treballar metalls com l'or i el bronze. Van realitzar escultura en pedra i van deixar imatges rupestres pintades en abrics rocosos i coves a l'est de la serra d'Ancasti. Les imatges de felins són característiques d'aquesta cultura.
Segons José Pérez Gollán (1992), La Aguada és un moment històric de la cultures del nord-oest, en el qual sorgeix una nova forma política, els anomenats «senyorius» o «prefectures», per estar dominades per un «senyor», que dominava una determinada regió per mitjà del control de l'excedent econòmic i els recursos simbòlics.
* Detall de la vitrina dedicada a la cultura de La Aguada, Museu de La Plata
* Peça de la cultura de La Aguada, Museu de La Plata
* Terrissa de la cultura de La Aguada, Museo de La Plata
La seva agricultura va ser possible a causa de les andanes i camps de conreus irrigats per complexos sistemes hidràulics. Sembraven fesols, carabasses, cacauet i blat de moro. Van ser també pobles recol·lectors dels fruits del chañar i el garrofer. Criaven llames.
En els habitatges de pedra vivia l'elit polític-religiosa, mentre el poble comú ocupaven cases de palla i fang. Practicaven sacrificis humans.
Va rebre clares influències de les cultures que van precedir la regió, especialment la cultura de La Ciénaga i la cultura Condorhuasi.
Existeixen les ruïnes d'una construcció semblant a una piràmide, en veritat troncocònica, en l'actual província de Catamarca. Posseïa rampes d'accés i càmeres internes on es van trobar restes de ceràmiques i humanes.

## Referències

* 1 2 Llamazares, Ana María. «Arte chamánico: La simbiosis hombre-jaguar en la iconografía arqueológica de la cultura de La Aguada, Noroeste de Argentina (400 - 1000 d.c.)» ( PDF) (en castellà). Arxivat de l'original el 2009-08-16. [Consulta: 31 desembre 2019].
* ↑ Pérez Gollan, José Antonio; Assandri, Susana; Ávila, Adela; et al.. «La cultura de La Aguada vista desde el Valle de Ambato». A: Arqueologia del Ambato ( PDF) (en castellà), 1992, p. 157-176 (Publicaciones del Ciffyh. Arqueologia (vol. 46, 1986-1991)).

## Vegeu també

* Cultures agroterrisseres a l'Argentina
* Història precolombina de l'Argentina
# Souchitsa

Souchitsa —Сушица en macedònic— és una població a la municipalitat de Petrovets, al nord de Macedònia del Nord. Aquest poble tenia 178 habitants l'any 2002. També rep el nom de Katlanovska Souchitsa (Катлановска Сушица) i Konyarska Souchitsa (Коњарска Сушица), aquests noms permeten diferenciar-lo de les altres poblacions de Macedònia del Nord que també tenen el nom de Souchitsa.

## Enllaços externs

* Souchitsa - Lloc web oficial
# Amolops longimanus

Amolops longimanus és una espècie de granota que viu a Myanmar i, possiblement també, a la Xina.

## Referències

* ↑ van Dijk, P.P. & Ohler, A. 2004, Amolops longimanus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006, Accedit a data 17 d'abril del 2008
# Joan Vidal i Valls

Joan Vidal i Valls (Ripollet, 1853 – Barcelona, 1925) fou un advocat i polític republicà català, diputat provincial i regidor municipal.

## Trajectòria política

Es llicencià en dret i el 1903 fou membre de la junta directiva del Col·legi d'Advocats de Barcelona. Fou redactor de La Publicidad, soci de l'Ateneu Barcelonès i diputat de la Diputació de Barcelona pel districte de Manresa-Terrassa el 1892 i pel de Terrassa-Sabadell el 1896 i el 1901.
Políticament milità primer en el Partit Republicà Possibilista, i fou president del Centre Republicà el 1889, després en la Unió Republicana i, finalment, fou un dels creadors de la Unió Federal Nacionalista Republicana, en representació de la qual fou regidor municipal a l'ajuntament de Barcelona el 1911. Durant el seu mandat va ordenar reorganitzar la Casa de Lactància Municipal.

## Referències

* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.287. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ «Joan Vidal i Valls». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Scott Township (Comtat de Columbia)

Scott Township és una població del Comtat de Columbia (Pennsilvània) als Estats Units d'Amèrica. Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 4.768 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Scott Township tenia 4.768 habitants, 2.010 habitatges, i 1.404 famílies. La densitat de població era de 259,3 habitants/km².
Dels 2.010 habitatges en un 26,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,3% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 30,1% no eren unitats familiars. En el 26,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,1% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 29,5% de 45 a 60 i un 21,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.123 $ i la renda mediana per família de 52.286 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.010 $ mentre que les dones 29.063 $. La renda per capita de la població era de 24.791 $. Entorn del 4,2% de les famílies i el 7,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Scott Township». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Scott Township». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ogasawarana habei

Ogasawarana habei és una espècie de gastròpode eupulmonat terrestre de la família Helicinidae.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de les illes Ogasawara (el Japó).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)

## Bibliografia

* Baillie, J. i Groombridge, B., 1996. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 1996. UICN, Gland, Suïssa.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* State of Japan's Environment at a Glance: Extinct and Endangered Species Listed in the Red Data Book (anglès)