OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Salamandra d'Oita

La salamandra d'Oita (Hynobius dunni) és una espècie de salamandra de la família Hynobiidae endèmica del Japó. El nom de la prefectura d'Oita, els seus hàbitats naturals són boscos temperats, rius, rius intermitents, aiguamolls d'aigua dolça, aiguamolls intermitents d'aigua dolça i terres regades a l'oest del Japó. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat, a causa de la creixent construcció d'habitatges dins del seu hàbitat. La salamandra d'Oita es considera vulnerable per la Llista Vermella de la UICN d'espècies amenaçades amb una població en declivi.
A tot el Japó, la salamandra d'Oita difereix genèticament segons la seva ubicació. La diversitat de l'ADN era més evident quan es comparaven les espècies del nord i del sud del Japó.

## Descripció

La salamandra d'Oita tendeix a ser de color gris verdós, algunes fins i tot marrons. A la seva dorsal, normalment tenen punts negres amb moltes de les salamandres sense punts. Els que tenen punts s'esvairan a mesura que entrin a l'edat adulta. A diferència del dorsal, la pell del ventre tendeix a ser d'un gris blau que es torna més clar a la gola de les salamandres. Les salamandres joves d'Oita tenen un toc blau iridescent fins que s'esvaeixen amb l'edat adulta. En entorns més humits, el color iridescent blau és més pronunciat que en llocs més secs/menys humits. Aquesta salamandra, a diferència de la majoria dels animals, només té 11 solcs costaners, en comparació amb els 12 normals. El seu musell (SVL) té una longitud de 6-8 cm amb un màxim de 10-16 cm, els cossos també solen estar al voltant d'aquest rang.

## Referències

* 1 2 3 «AmphibiaWeb – Hynobius dunni». amphibiaweb.org. [Consulta: 19 setembre 2018].
* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* 1 2 3 4 5 «Caudata Culture Species Entry – Hynobius dunni». www.caudata.org. [Consulta: 2 desembre 2019].
* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species». IUCN Red List of Threatened Species. [Consulta: 24 abril 2021].
* ↑ Sugawara, Hirotaka; Nagano, Masahiro; Sueyoshi, Toyofumi; Hayashi, Fumio «Local Genetic Differentiation and Diversity of the Oita Salamander (Hynobius dunni) in Kyushu Revealed by Mitochondrial and Microsatellite DNA Analyses». Current Herpetology, vol. 34, 1, 01-02-2015, pàg. 1–11. DOI: 10.5358/hsj.34.1. ISSN: 1345-5834.
* ↑ «AmphibiaWeb – Hynobius dunni». amphibiaweb.org. [Consulta: 2 desembre 2019].

## Bibliografia

* Sugawara, Hirotaka; Nagano, Masahiro; Sueyoshi, Toyofumi; Hayashi, Fumio «Local Genetic Differentiation and Diversity of the Oita Salamander (Hynobius dunni) in Kyushu Revealed by Mitochondrial and Microsatellite DNA Analyses». Current Herpetology, vol. 34, 1, 01-02-2015, pàg. 1–11. DOI: 10.5358/hsj.34.1.
# Longpré-le-Sec

Longpré-le-Sec és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 85 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Longpré-le-Sec era de 85 persones. Hi havia 37 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 17 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 50 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 49 habitatges eren cases. Dels 41 habitatges principals, 29 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 25 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Longpré-le-Sec el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 8 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 12 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 12 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 35 eren actives i 14 eren inactives. De les 35 persones actives 34 estaven ocupades (23 homes i 11 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 14 persones inactives 9 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Longpré-le-Sec hi havia 10 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Longpré-le-Sec a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Longpré-le-Sec a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Comtat de Rapperswil

El comtat de Rapperswil fou una jurisdicció feudal a la moderna Suïssa a Saint Gall. La seva residència original prop d'Altendorf s'esmenta per primer cop el 972 en un diploma d'Otó II a favor del monestir d'Einsiedeln. Els senyors foren advocats d'aquest convent d'Einsiedeln.
El seu ancestre hauria estat Eticó,, casat amb Wil·la. Cap al final del segle XI els comtes van desplaçar el seu poder a l'altre costat del llac i van construir (vers 1200) una nova seu que fou el castell de Neu-Rapperswil (i el castell anterior fou Alt-Rapperswil). Fidels dels Hohenstaufen haurien tingut el suport de l'emperador Frederic II. Durant el segle XIII la vila de Rapperswil va sorgir al costat del castell. Van fundar també els convents de Wurmsbach i de Wettingen. La línia dels comtes de Rapperswil es va extingir el 1283, i l'hereva Elisabet (filla més probablement que vídua del darrer comte) va aportar el castell al seu marit Lluís II d'Homberg, que es va traslladar al castell de Rapperswil, a la vora del llac de Zurich deixant el castell de Neu-Homberg a un batlle; un fill d'Elisabet i Lluís, Werner d'Homberg, un destacat guerrer, va morir el 1289 i Elisabet encara vivia i va conservar el comtat, però a causa de deutes va haver de cedir Rapperswil en penyora (vers 1292) a Rodolf IV d'Habsburg-Laufenburg (+1315) que aspirava a arrabassar aquestos dominis des de la mort de Lluís.
El net de Rodolf IV, Joan II (+1380, fill de Joan I mort el 1337), va participar en la Nit de les Matances de Zurich, el burgmestre de la ciutat va destruir el castell el 1350. El castell fou reconstruït i va passar a Àustria el 1352 i fou residència de batlles austríacs fins al 1442. Els Habsburg van fer importants concessions com l'elecció de burgmestre o batlle, i el dret d'alta i baixa justícia; els confederats no ho veien de bon ull i van atacar la ciutat el 1388 durant 20 dies, en ocasió de l'anomenada guerra de Näfels, però foren rebutjats; després la van atacar dues vegades més (1443 i 1444) durant la guerra de Zurich (1440-1446) la primera vegada 7 dies i la segona 27, però sense èxit. Però el 1460 Rapperswil es va separar d'Àustria i el 1464 va signar un pacte amb la confederació. Rapperswil fou assetjada encara el 1656 per Rodolf Werdmüller durant la primera guerra de Villmergen, però no fou conquerida; el 1712 en la segona guerra de Villmergen, els confederats protectors (Uri, Schwyz, Unterwalden i Glaris) van instal·lar una poderosa guarnició al castell manada per Alexandre Bessler que l'1 d'agost de 1712 va entregar la ciutat al zuriquesos i bernesos que junt amb Glarus es van erigir en els nous protectors.

## Referències

Historia de Rapperswil
# Central de Mamuts

La Central de Mamuts és un jaciment paleontològic en els terrenys de l'aeroport de Santa Lucía a l'Estat de Mèxic, Mèxic, que conté les restes d'almenys 200 mamuts colombins, així com 25 camells i cinc cavalls. El lloc és la concentració més gran del món de restes de mamut; l'anterior va ser el "Jaciment del Mamut" a Dakota del Sud amb 61 individus. També s'han descobert eines humanes i ossos tallats, la qual cosa suggereix que els humans van utilitzar el lloc per atrapar i matar grans mamífers. Se segueixen trobant més fòssils. L'excavació finalitzarà el 2022, quan es preveu que conclogui la construcció de l'aeroport.

## Història

Es creu que el lloc correspon el que van ser les ribes pantanoses d'un antic llit del llac on els animals van quedar atrapats fa 10.0000 a 20.000 anys. S'han trobat eines humanes a la zona. Alguns han plantejat la hipòtesi que els humans van portar als mamuts a l'àrea per matar-los. L'arqueòleg Rubén Camamilla López, de l'Institut Nacional d'Antropologia i Història, també ha informat que els mamuts semblen haver estat "esquarterats" per humans. No és clar si els mamuts van morir per causes naturals i després van ser tallats per humans. El jaciment està a uns 19 km de pous artificials que alguna vegada van ser utilitzats per humans per atrapar i matar grans mamífers.

## Descobriment

El lloc va ser descobert durant la construcció de l'Aeroport Santa Lucía de la Ciutat de Mèxic. A causa de les nombroses restes i artefactes existents en el jaciment, totes les excavadores i treballadors de la construcció estan acompanyats per arqueòlegs. La construcció s'ha detingut diverses vegades per realitzar més excavacions.

## Significat

Els investigadors esperen que el jaciment reveli les principals causes de l'extinció del mamut colombí. El paleontòleg Joaquín Arroyo Cabrales creu que el jaciment revelarà que va haver-hi un «efecte de sinergia entre el canvi climàtic i la presència humana».

## Vegeu també

* Parc La Brea

## Referències

* 1 2 3 Associated Press. «'Mammoth central' found at Mexico airport construction site». Fox News, 04-09-2020. Arxivat de l'original el 5 de setembre de 2020. [Consulta: 6 setembre 2020].
* 1 2 3 «Mexico City's new airport site becomes 'mammoth central'». Mexico News Daily, 04-09-2020. Arxivat de l'original el 7 de setembre de 2020. [Consulta: 6 setembre 2020].
* 1 2 3 Carrillo, Geraldo. «'Mammoth central' found at Mexico airport construction site». Associated Press, 03-09-2020. Arxivat de l'original el 4 de setembre de 2020. [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ Associated Press. «At least 200 mammoth skeletons found at Mexico City airport construction site». The Los Angeles Times, 04-09-2020. Arxivat de l'original el 12 d'octubre de 2020. [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ Hayes, Andy. «Mammoth skeleton discovery in Mexico may explain why species became extinct». Sky News, 04-09-2020. Arxivat de l'original el 1 d'octubre de 2020. [Consulta: 20 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Informe d'Associated Press del descobriment a YouTube
# Anance (satèl·lit)

Anance és un petit satèl·lit irregular de Júpiter. Fou descobert per Seth Barnes Nicholson des de l'Observatori de Mount Wilson el 1951. Rep el seu nom d'Anance, amant de Júpiter i mare d'Adrastea. Amb anterioritat al 1975, abans de rebre el nom oficial, se'l coneixia com a Júpiter XII.
És una lluna petita, amb un diàmetre mitjà de només 28 km, però tot i així és el membre més gros del grup d'Anance al qual dona nom. Aquest és un conjunt de 16 llunes retrògrades que orbiten al voltant de Júpiter a distàncies d'entre 19,3·10⁶ km i 22,7⁶ km, amb inclinacions de 150°.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.

## Enllaços externs

* (anglès) Nicholson, S.B., "An unidentified object near Jupiter, probably a new satellite", PASP 63 (1951) 297–299
# Fresno (Texas)

Fresno és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 6.603 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fresno tenia 6.603 habitants, 1.881 habitatges, i 1.600 famílies. La densitat de població era de 283,6 habitants per km².
Dels 1.881 habitatges en un 54,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,6% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 14,9% no eren unitats familiars. En el 12,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,1% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 34,6% entre 25 i 44, un 16% de 45 a 60 i un 4,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.290 $ i la renda mediana per família de 48.824 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.606 $ mentre que les dones 30.527 $. La renda per capita de la població era de 14.340 $. Aproximadament el 10,9% de les famílies i el 15,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fresno». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fresno». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Arcas (desambiguació)

«Arcas» té aquests significats:
* Biografies:
** Arcas (epònim), heroi grec epònim dels arcadis fill de Zeus i de Cal·listo
** Manuel Sánchez Arcas (Madrid, 1897 - Berlín, 1970), arquitecte i urbanista espanyol
** Julià Arcas Sánchez (Vélez-Blanco, Almeria, 1926 - Figueres, 2001), futbolista espanyol
* Toponímia:
** Arcas, vila francesa del departament de l'Aude, al districte de Limós
** Arcas (Avairon), comuna de l'Avairon (França)
** Arcas (Conca) o Arcas del Villar, municipi de la província de Conca a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
** Torre de las Arcas, municipi d'Aragó a la província de Terol, c

## Vegeu també

* Arques
# Salamandra lusitànica

La salamandra lusitànica (Chioglossa lusitanica) és una espècie d'amfibi urodel de la família Salamandridae. És l'únic membre del gènere Chioglossa. Es troba al nord-oest de la península Ibèrica a altituds de fins a 1,300 m.

## Característiques

Són salamandres menudes; els exemplars adults arriben a una llargada màxima de 16 cm i la cua fa uns 2/3 de la longitud total. La femella pon uns 10-35 i les larves viuen dins de l'aigua.
Aquesta espècie es troba amenaça a causa de la pèrdua d'hàbitat.

## Referències

* ↑ Jan Willem Arntzen, Jaime Bosch, Mathieu Denoël, Miguel Tejedo, Paul Edgar, Miguel Lizana, Iñigo Martínez-Solano, Alfredo Salvador, Mario García-París, Ernesto Recuero Gil, Paulo Sá-Sousa, Rafael Marquez 2008. Chioglossa lusitanica. 2010.1 IUCN Red List of Threatened Species. Downloaded on 16 May 2010.
* Jan Willem Arntzen, Jaime Bosch, Mathieu Denoël, Miguel Tejedo, Paul Edgar, Miguel Lizana, Iñigo Martínez-Solano, Alfredo Salvador, Mario García-París, Ernesto Recuero Gil, Paulo Sá-Sousa, Rafael Marquez 2008. Chioglossa lusitanica. 2010.1 IUCN Red List of Threatened Species. Downloaded on 16 May 2010.
* New Holland European Reptile and Amphibian Guide.

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Salamandra lusitànica
* Pate at Amphibiaweb
# Codi Civil de l'Uruguai

El Codi Civil de l'Uruguai (castellà: Código Civil Uruguayo) va ser promulgat l'1 de gener de 1868. El 1995 va ser actualitzat, incorporant les modificacions legislatives posteriors.

## Característiques

Quant als mèrits del projecte realitzat per Eduardo Acevedo Maturana pot assenyalar-se: la creació i organització del Registre Civil, el qual secularitzava el matrimoni donant-li rang d'institució civil, secularitzava i reglamentava el judici de divorci, admetent el divorci per mutu consentiment i el per la sola voluntat de la dona, contenia normativa sobre la successió i disposicions que van permetre l'evolució de la jurisprudència uruguaiana en el sentit de les modernes concepcions jurídiques. Pel que fa a les crítiques més importants, s'assenyala el manteniment dels instituts de la mort civil i de presó per deutes.
El Codi va reemplaçar totes les lleis i costums que fins a la data no s'havien regit sobre les matèries que formen l'objecte d'aquest codi i comprenien tot el Dret privat, a excepció del dret mercantil que ja tenia el seu codi i a totes les disposicions de caràcter comú que no havien passat a formar part integrant d'una altra disciplina jurídica.
Conté disposicions que tracten de la promulgació, eficàcia, derogació i interpretació de les lleis i del Dret Internacional Privat. Aquestes disposicions no són privatives del Dret civil i és per això que alguns jutgen que no va haver d'haver-se-les incorporat al Codi.
A la resta de les seves disposicions regula les matèries que constitueixen el contingut bàsic del Dret Privat, és a dir: les persones, la seva condició i estat; la família, en el seu aspecte personal i patrimonial; l'atribució i el tràfic de béns.

## Fonts

Les fonts indirectes van ser: el pensament jurídic romà, una obra del Dr. Alberto Abdala, la legislació espanyola i lleis pàtries i el Dret canònic.
Les fonts directes van ser el projecte de Codi Civil d'Acevedo, el projecte de Florencio García Goyena sobre el Codi Civil d'Espanya, el Codi Civil de Xile, la Cosolidaçao das leis civis de Freitas, el Codi de Napoleó o Codi Civil Francès, el projecte de Dalmacio Vélez Sársfield, comentaristes espanyols, francesos i italians.

## Estructura

Quant a la seva estructura, el Codi té un Títol Preliminar "De les lleis" i quatre llibres:
* I) "De les persones",
* II) "Dels béns i del domini de propietat",
* III) "Dels modes d'obtenir el domini",
* IV) "De les Obligacions",
A més té un Títol Final i un apèndix al Títol Final que es va afegir el 1941. Els llibres se subdivideixen en títols, capítols i seccions.

## Referències

* ↑ Codi Civil de l'Uruguai Arxivat 2010-07-15 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Text original del Codi Civil de l'Uruguai Arxivat 2006-02-21 a Wayback Machine. (castellà)
# Clot de la Viuda

El Clot de la Viuda és una vall molt marcada -clot- del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, dins del territori del poble de Bóixols.
Està situat al nord-nord-oest de Bóixols, i s'hi forma el barranc de Cal Mascarell, que més endavant s'uneix al riu de Collell, el qual aiguavessa en el riu de Pujals al sud del poble de Bóixols.
El Clot de la Viuda forma una vall central en la qual l'única masia propera és Cal Mateu, a l'extrem meridional. A la capçalera, Cal Mascarell queda al nord-est i Cal Gonella al nord-oest.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: es tracta d'un clot les terres del qual pertanyien a una vídua.

## Enllaços externs

* El Clot de la Viuda en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Andréievka (Sergatxski)

* Per a altres significats, vegeu «Andreievka».
Andreievka (en rus: Андреевка) és un poble de l'óblast de Nijni Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 334 habitants, pertany al districte de Sergatxski.

## Referències

* ↑ «Населённые пункты Гагинского района».
# Asociación de Escritores de Galicia

Asociación de Escritores de Galicia (AEG) va ser una associació que representava als escriptors gallecs formada a l'abril de 1936 a iniciativa de Álvaro de las Casas i finalment impulsada per Ánxel Casal en aquest moment alcalde de Santiago de Compostel·la. No obstant això, la Guerra Civil va tallar les seves activitats. La AEG va ser el primer intent de crear un organisme que representés els interessos dels escriptors gallecs. L'Associació d'Escriptors en Llengua Gallega (AELG) ha intentat recollir el seu testimoni des del 1980.

## Referències

* ↑ Antón Capelán Rey, Contra a Casa da Troia, Santiago de Compostela, 1994, páx. 254
* ↑ Álvaro das Casas, Asociación de Escritores de Galicia. Una nota del secretario general, El Pueblo Gallego, 9 de maio de 1936
* ↑ Antón Capelán Rey, Contra a Casa da Troia, Santiago de Compostela, 1994, páx. 237-239
# Schizolecis guntheri

Schizolecis guntheri és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: sud-est del Brasil.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Buck, S. i I. Sazima, 1995. An assemblage of mailed catfishes (Loricariidae) in southeastern Brazil: distribution, activity and feeding. Ichthyol. Explor. Freshwat. 6(4):325-332.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Fish collection database of the National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Longonjo

Longonjo és un municipi de la província de Huambo. Té una extensió de 2.915 km² i 86.795 habitants segons el cens de 2014. Comprèn les comunes de Longonjo, Lepi, Katabola i Chilata. Limita al nord amb el municipi d'Ekunha, a l'est amb el municipi de Caála, al sud amb el municipi de Caconda, i a l'oest amb els municipis de Ganda i Ukuma.

## Referències

* ↑ Longonjo al cens d'Angola