OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# The Killing

«Killing o The Killing» té aquests significats:
* Biografia: Wilhelm Killing (1847-1923), matemàtic alemany
* Cinema: The Killing (títol en català Atracament perfecte), pel·lícula estatunidenca de 1956 dirigida per Stanley Kubrick
* Televisió: The Killing (sèrie), sèrie estatunidenca de televisió de 2011 basada en la sèrie danesa Forbrydelsen
# Thomas Hill Green

Thomas Hill Green (Birkin, 7 d'abril de 1836 − 26 de març de 1882), filòsof anglès i conegut idealista d'Oxford que va desenvolupar al costat de Bernard Bosanquet l'anomenat liberalisme orgànic, en què defensaven la intervenció activa de l'estat com una cosa positiva per promoure la realització individual, que s'aconseguiria evitant els monopolis econòmics, acabant amb la pobresa i protegint a les persones en la incapacitat per malaltia, atur o vellesa. També van arribar a identificar el liberalisme amb l'extensió de la democràcia: "Les regles són fetes per l'home i no l'home per les regles".
És un seguidor de John Stuart Mill. Tingué molt poca popularitat al moment, però serà molt influent sobre els polítics britànics del segle xx. Ell codificarà i donarà forma al pensament de John Stuart Mill i ho posarà en pràctica sobre el pensament polític. També assumirà el pensament de Hegel, encara que ell és d'Oxford, i Hegel era alemany. Planteja que:
* La personalitat dels individus només es pot realitzar en un context social (ruptura amb l'utilitarisme).
* El destí de les persones ha de ser intervenir per crear l'estat liberal i així que tothom pugui desenvolupar la personalitat.
* Els individus tenen un sentit innat de la injustícia, i els liberals han d'actuar davant d'aquesta.
* Li pesa molt el sentiment religiós, i planteja que ha de ser una peça clau en la societat liberal.
* No només hi ha coaccions legals, sinó que també hi ha coaccions socials.
Va crear un fort rebombori quan va dir que Anglaterra estava coaccionant als irlandesos, aplicant la seva idea de societat liberal.
# Francisco Marfil Muñoz

Francisco Marfil Muñoz (Màlaga, 11 de febrer de 1950) és un exfutbolista català, nascut a Andalusia, de la dècada de 1970.

## Trajectòria

Nascut a Màlaga, amb només un any es traslladà a viure a Catalunya. La seva trajectòria esportiva transcorregué gaire-be de forma íntegra a Catalunya. Es formà al Centre Parroquial San Cristóbal de Terrassa, d'on passà al Terrassa Futbol Club l'any 1968. L'any 1971 ingressà al RCD Espanyol, on jugà durant quatre temporades, amb una cessió al CE Sabadell (1972-73). Disputà 37 partits a primera divisió. Marxà al Cadis CF i acabarà la seva carrera a la UE Lleida i CF Igualada.
També fou entrenador de diversos clubs catalans, com: CF Igualada, CF Balaguer, EC Granollers, Terrassa FC, CF Badalona, Oviedo de Barcelona i Cerdanyola del Vallès FC.

## Referències

* ↑ «Marfil». Mundo Deportivo, 28-11-1971. [Consulta: 9 gener 2017].
* 1 2 3 4 5 6 «Francisco Marfil Muñoz». Gran Enciclopèdia Catalana, 28-02-2014. [Consulta: 9 gener 2017].
* 1 2 «Fitxa a cadistas1910». cadistas1910. Arxivat de l'original el 2017-02-24. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «El Igualada es de Marfil». Mundo Deportivo, 02-04-1982. [Consulta: 9 gener 2017].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Moviment dels Demòcrates i Ecologistes per una Martinica Sobirana

Moviment dels Demòcrates i Ecologistes per una Martinica Sobirana (MODEMAS) és un partit polític de Martinica fundat l'11 de setembre de 1992 per un grup d'intel·lectuals encapçalat per Garcin Malsa, antic col·laborador d'Alfred-Marie Jeanne, cap del Moviment Independentista Martiniquès, Raphaël Confiant i Patrick Chamoiseau. Ideològicament és d'esquerres i ecologista, i reclama la independència de Martinica.

## Presència institucional

El seu cap Garcin Malsa és alcalde de Sainte-Anne. El partit compta amb dos electes al Consell General de Martinica (Garcin Malsa i Marcellin Nadeau, conseller general del cantó de Le Prêcheur). A les eleccions municipals de 2008 Nadeau fou escollit alcalde de Le Prêcheur amb 673 vots (el 52,17%). Des del 20 de març de 2008, Garcin Malsa és segon vicepresident del Consell General de Martinica i Nadeau president de la comissió de Cultura, Esports, Joventut i Turisme.
Aquest grup va donar suport a la vaga general de les Antilles Franceses de 2009 i manté lligams amb el moviment Liyannaj Kont Pwofitasyon de Guadalupe.

## Referències

* ↑ Pourquoi le Modemas n’a aucun candidat aux élections régionales 2010 sur le site Politique publiques
* ↑ «CTM : La liste « Nou Pep La » enfin dévoilée» (en francès). people-bokay.com: People Bò Kai. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2018. [Consulta: 16 febrer 2018].
* ↑ «Marcellin Nadeau, candidat à la Collectivité territoriale de Martinique, tête de liste du Rassemblement citoyen solidaire (Modemas, GRS et CNCP) : « Un projet alternatif pour la Martinique! »» (en francès). martinique.franceantilles.fr: France-Antilles. [Consulta: 16 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Declaració de Garcin Malsa el març de 2009
* Patrick Chamoiseau and the Limits of the Aesthetics of Resistance de Stella Vincenot
# Neurohormona

Una neurohormona és qualsevol hormona produïda i alliberada per neurones.
Els exemples inclouen:
* Hormona alliberadora de tirotropina (TRH)
* Hormona alliberadora de gonadotropina (GnRH)
* Hormona alliberadora de corticotropina
* Oxitocina
* Hormona antidiurètica (ADH)
* Epinefrina
En contrast amb les hormones clàssiques oxitocina i ADH, les quals s'alliberen a la sang i es distribueixen pels neurotransmissors del cos, es poden considerar hormones paracrines, ja que es desplacen curtes distàncies en les cèl·lules objectiu.

## Referències

* ↑ Purves, William K.; David Sadava, Gordon H. Orians, H. Craig Heller. Life: The Science of Biology. 6th. Massachusetts: Sinauer Associates, 2001, p. 718. ISBN 0-7167-3873-2.
* 1 2 3 Purves et. al. p. 721.
* 1 2 3 Purves et. al. p. 717.
* ↑ Nelson. 2005 An Introduction To Behavioral Endocrinology, Third Edition
* ↑ Purves et. al. p. 713.
* ↑ Purves et. al. p. 714.
# Base militar

Una Base Militar són les instal·lacions militars, principalment aquelles estrangeres, que són presents en un determinat territori. Malgrat puguin ser d'utilització conjunta, normalment responen als interessos geopolítics d'una potència en una determinada regió.
# Leucadi

Leucadi (en grec antic Λευκάδιος) va ser, segons una tradició transmesa per Estrabó, un fill d'Icari i germà d'Alizeu i de Penèlope, casada amb Odisseu.
Icari va ser expulsat de Lacedemònia on regnava el seu germà Tindàreu, per Hipocoont. Però més endavant Hèracles va restaurar Tindàreu al tron, matant Hipocoont i els seus dotze fills. Leucadi es va quedar a Acarnània, el país on s'havia exiliat, ja que allà hi havia creat un petit regne. Ell (o potser el seu fill, que també es deia Leucadi) és l'epònim de l'illa de Lèucada, i de la ciutat amb aquest mateix nom, que va fundar.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 320. ISBN 9788496061972.
# Josep Duran i Riera

Josep Duran i Riera (Barcelona, 15 d'octubre de 1849 – desembre 1928), fou un pintor de gènere actiu a Barcelona el darrer terç del segle xix i primer del segle xx.
Fill de Domingo Duran i Aray, mestre, i d'Antònia Riera i Mayol naturals de Barcelona. Va realitzar els seus estudis en l'Escola de Belles Arts de Barcelona on va ser deixeble d'Antoni Caba. El seu estil va estar influït pels Natzarenistes catalans i va arribar a col·laborar amb Enric Monserdà.
El 1870 va participar en l'Exposició de Belles Arts de Barcelona amb les pintures «Un Rabadà», «Un retrat» i un «Quadro de casera», i el 1871 va presentar «Després del treball» i «Un subscriptor al diari».
El 1872 va pintar «Retrat de dama» i «Repassant l'àlbum» que s'exposa al Museu Nacional d'Art de Catalunya a Barcelona.
Va participar el 1873 en l'exposició de la sala barcelonesa Monter amb les obres «¡No hi ha remei¡» i «Amors descoberts» i el 1876 amb «Una cita» i «Ja surt el sol».
El 1879 va participar en l'Exposició de Belles Arts de Girona, on la Diputació de Girona li va comprar el quadre «La hisenda de la casa» i la Comissió de Monuments va adquirir dos «estudis de dona». El 1880 va tornar a exposar a Girona el quadre «Vigília de festa», «El joier ambulant», «Somni» i «l'Espampolayray», i dos quadres a la Sala Parés; el 1881 va fer cinc quadres d'entre els quals destaquen «Lola» i «Una noia del camp» i va exposar al centre artístic d'Olot; el 1882 set quadres destacant «En el passeig», «L'Estiu, «Cap d'estudi» i «Tipus espanyol» i el 1887 va exposar «Una pagesa» a la Sala Parés.
Cap al 1890 va abandonar la seva activitat expositiva i es va allunyar de la vida pública. Va morir cap al 20 de desembre de 1928.
* Repassant l'àlbum - Museu Nacional d'Art de Catalunya
* Dona dibuixant - Museu Nacional d'Art de Catalunya

## Referències

* ↑ «Naixements.1849.Registres.Llibre 3 (Núms 1 al 1136). Registre núm.994». Arxiu Municipal de Barcelona, 15-10-1849. [Consulta: 19 abril 2019].
* 1 2 3 Redacció LV «Necrológica» (en castellà). La Vanguardia, 22-12-1928, pàg. Pàg.23 [Consulta: 28 setembre 2014].
* ↑ Alcolea, Fernando. «Biografia Josep Duran». Arxivat de l'original el 18 d’abril 2014. [Consulta: 28 setembre 2014].
# Susanne Gossick

Susanne Gossick (Chicago, 12 de novembre de 1947) és una saltadora estatunidenca, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on fou quarta en la prova del salt de trampolí de 3 metres del programa de salts. Quatre anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic, guanyà la medalla d'or en la mateixa prova. Aquest triomf li va valer per ser escollida "Woman of the Year” pel Los Angeles Times.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or als Jocs Panamericans de 1967, així com tres campionats de l' AAU. El 1988 fou inclosa a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Sue Gossick». [Consulta: 15 setembre 2023].
* 1 2 «Sue Gossick» (en anglès americà). [Consulta: 15 setembre 2023].
# Nen de Turkana

El nen de Turkana o nen de Nariokotome és el nom del fòssil KNM-WT 15000. Es tracta d'un esquelet gairebé complet (només li manquen les mans i els peus) corresponent a un homínid jove que morí a l'edat d'11 o 12 anys, fa aproximadament 1,6 milions d'anys (a principis del Plistocè). L'esquelet fou descobert el 23 d'agost del 1984 per l'investigador Kamoya Kimeu, membre de l'equip de paleoantropòlegs dirigit per Richard Leakey. Avui en dia es considera que pertanyia a l'espècie Homo ergaster, tot i que va estar en discussió si podia pertànyer a l'espècie Homo erectus.

## Referències

* ↑ «Nariokotome Boy». Michigan State University. [Consulta: 9 gener 2017]. «This individual has become known as either Nariokotome Boy, or more commonly Turkana Boy ...»
* ↑ KNM-WT 15000: Kenya National Museum; West Turkana; item 15000
* ↑ «No skeletal dysplasia in the Nariokotome boy KNM-WT 15000 (Homo erectus)—A reassessment of congenital pathologies of the vertebral column». American Journal of Physical Anthropology, 150, 3, 2013, pàg. 365–374. DOI: 10.1002/ajpa.22211. PMID: 23283736.
* ↑ «Early Homo erectus skeleton from west Lake Turkana, Kenya». Nature, 316, 6031, 1985, pàg. 788–792. DOI: 10.1038/316788a0. PMID: 3929141.
* ↑ Stefoff R. First Humans. Marshall Cavendish, 2009, p. 87–88. ISBN 9780761441847.
# Nen de Taung

El Nen de Taung és un crani fòssil pertanyent a un individu de l'espècie Australopithecus africanus. El crani fou descobert el 1924 en una mina de calç pels treballadors de la Northern Lime Company, a Taung (Sud-àfrica). Raymond Dart, un anatomista de la Universitat de Witwatersrand, rebé el crani i en reconegué la importància. El 1925 publicà el seu descobriment a la revista Nature, on assignà el crani a una nova espècie. En aquell temps, a Anglaterra hom s'interessava pels fòssils de l'Home de Piltdown, que més endavant serien revelats com una falsificació i que combinaven una gran cúpula cranial amb una dentició simiesca, exactament el contrari que el Nen de Taung. La importància de la troballa de Raymond Dart no fou reconeguda fins unes dècades més tard. Dean Falk, reconegut especialista en l'evolució cerebral, al·ludí al Nen de Taung com la troballa de l'antropologia fòssil més important del segle xx.

## Referències

* ↑ McKee, Jeffrey Kevin. The riddled chain: chance, coincidence, and chaos in human evolution (en anglès). Nova Jersey: Rutgers University Press, 2000, p. 38–42. ISBN 9780813527833. OCLC 42296726.
* ↑ Lewin, Roger. Bones of Contention: Controversies in the Search for Human Origins. Chicago: The University of Chicago Press, 1987, p. 50. ISBN 978-0-226-47651-3.
* ↑ Dean, Falk. The fossil chronicles: how two controversial discoveries changed our view of human evolution (en anglès). Califòrnia: University of California Press, 2011. ISBN 978-0520274464. OCLC 747412136.

## Vegeu també

* Llista de fòssils humans
* Lucy
* Mrs. Ples
* Bressol de la humanitat
* Selam
# Naujaat

Naujaat (en inuktitut: ᓇᐅᔮᑦ , lit.  'lloc de nidificació de les gavines'), anglicitzat i conegut oficialment fins al 2 de juliol de 2015 com a Repulse Bay, és un llogaret inuit situat al cercle polar àrtic. Es troba a la vora de la badia de Hudson, a l'extrem sud de la península de Melville, a la regió de Kivalliq de Nunavut, Canadà.

## Història

Naujaat va ser visitat per primera vegada pels europeus durant la dècada de 1740, i a finals de la dècada de 1800 es va convertir en un popular lloc de caça de balenes per als baleners americans i escocesos. Molts dels inuit de la vila treballaven a bord d'aquests vaixells baleners. Tot i que hi ha diverses teories sobre l'origen del nom anglès "Repulse Bay", molts atribueixen el nom a Christopher Middleton, que quan va buscar el pas del nord-oest el 1742 va descobrir que la badia no era una ruta per sortir de la badia de Hudson, sinó més aviat. un cul-de-sac. Es diu que la va anomenar "Badia de la repulsa, la badia on em van allunyar". La Companyia de la Badia de Hudson hi va obrir una base comercial cap al 1916 i el 1923 una empresa de comerç de pells rival, Revillon Frères, en va obrir un altre. El 1932 s'hi va construir una missió catòlica.
El 2021 tenia 1.225 habitants.

## Referències

* ↑ Naujaat, Nunavut, residents celebrate official renaming today
* ↑ «RepulseBay | Naujaat - History and the People». [Consulta: 4 abril 2024].
* ↑ «Population and dwelling counts: Canada, provinces and territories, and census subdivisions (municipalities), Nunavut». Statistics Canada, 09-02-2022. [Consulta: 19 febrer 2022].
# Neòfit III

Neòfit II (en grec Νεόφυτος Γ') va ser patriarca de Constantinoble de mitjans de juny de l'any 1636 fins al 5 de març de 1637. Va succeir al patriarca Ciril II.
Va dimitir del càrrec perquè no va poder assumir els grans deutes que tenia el patriarcat, ja que devia uns 100.000 akçes als otomans, als occidentals, als armenis i als jueus. Quan va dimitir va tornar a pujar a la seu del patriarcat Ciril Lucaris.

## Referències

* ↑ «Νεόφυτος Γ'». Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 4 agost 2023].
# Neàpolis de Zeugitana

Neàpolis (en grec antic Νεάπολις) era una ciutat de Zeugitana amb un port, segons Escílax de Carianda. Plini el Vell l'anomena Macomades, i apareix a l'Intinerari d'Antoní. El nom Macomades indicaria un origen fenici.
Correspon probablement a Kasr Ounga al golf d'Hammamet, conegut pels jaciments arqueològics d'Onga.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «4. Neapolis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 11 gener 2021].
# Norwegian Air Argentina

Norwegian Air Argentina (codi IATA: DN; codi OACI: NAA; indicatiu: NORUEGA) és una aerolínia de baix cost de l'Argentina. Fundada el gener de 2017, opera Boeing 737-800 amb bases a Buenos Aires i Còrdova. Tots els avions estan registrats a l'Argentina.

## Referències

* ↑ (anglès)Bjørn Kjos, CEO global de la low cost Norwegian: "Empezamos a vender pasajes en Argentina el 4 de septiembre y a volar el 16 de octubre"
* ↑ (anglès)Norwegian starts push into Argentine market

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Norwegian Air Argentina
# Navigation: The OMD B-Sides

Navigation: The OMD B-Sides és el catorzè disc (la quarta recopilació) del grup anglès de pop electrònic Orchestral Manoeuvres in the Dark. Fou publicada al mes de maig de 2001. Inclou una selecció de les cares B dels senzills que OMD publicaren al llarg de la seva carrera.

## Temes
### CDV 2938

* Almost (3,44) - Cara B d'"Electricity"
* I betray my friends (3,52) - Cara B de "Red frame/White light"
* Waiting for the man (2,56) - Cara B de "Messages"
* Annex (4,31) - Cara B d'"Enola Gay"
* Sacred heart (3,27) - Cara B de "Souvenir"
* The romance of the telescope (3,20) - Cara B de "Joan of Arc"
* Navigation (3,27) - Cara B de "Maid of Orleans"
* 4-Neu (3,33) - Cara B de "Genetic engineering"
* 66 and fading (Edit) (2,24) - Cara B de "Telegraph"
* Her body in my soul (4,42) - Cara B de "Locomotion"
* The avenue (4,12) - Cara B de "Locomotion"
* Garden city (4,06) - Cara B de "Tesla girls"
* Concrete hands (3,48) - Cara B de "So in love"
* Firegun (4,38) - Cara B de "La femme accident"
* This town (3,49) - Cara B de "(Forever) live and die"
* Gravity never failed (3,24) - Cara B de "Dreaming"
* Burning (4,15) - Cara B de "Sailing on the seven seas"
* Sugar tax (4,05) - Cara B de "Pandora's box"
* (The angels keep turning) The wheels of the universe (4,51) - Ofert juntament amb les primeres còpies del disc Junk Culture.
# Nicolás Gil Lavedra

Nicolás Gil Lavedra (Buenos Aires; 6 de desembre de 1983) és un director de cinema i guionista argentí.

## Biografia

És fill de l'advocat i jutge del Judici a les Juntes Militars, Ricardo Gil Lavedra. Va dirigir les pel·lícules Identidad perdida i Verdades verdaderas basada en la vida d'Estela de Carlotto. L'octubre del 2014 va filmar el curtmetratge La última carta, on es pot veure el retrobament d'Estela de Carlotto amb el seu net Guido.
En 2014 va ser un dels 30 directors que van realitzar "Malvinas - 30 Miradas. Los cortos de nuestras Islas". El curt es diu Fragmentos i va ser protagonitzat per Rita Cortese.
Al maig del 2015, l'escriptora Claudia Piñeiro va confirmar en una entrevista que Nicolás està treballant en l'adaptació de la seva novel·la Las grietas de Jara.
L'any 2018 estrena Las grietas de Jara protagonitzada per Oscar Martínez, Joaquin Furriel, Soledad Villamil, Santiago Segura, Sara Salamo i Laura Novoa.

## Filmografia

* Las grietas de Jara - (2018).
* La última carta - curt (2014).
* Fragmentos - curt (2014).
* Verdades verdaderas (2011).
* Identidad perdida - curt (2005).

## Referències

* ↑ «TV: INCAA TV rinde homenaje a los héroes de Malvinas». Arxivat de l'original el 2021-01-19. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ Pequeños fracasos inadvertidos Arxivat 2015-06-23 a Wayback Machine.. La Nación, 10 de maig de 2015.

## Enllaços externs

* Nicolás Gil Lavedra cinenacional.com
# Ninilchik

Ninilchik és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 772 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ninilchik tenia 772 habitants, 320 habitatges, i 223 famílies La densitat de població era d'1,4 habitants/km².
Dels 320 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,4% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 30,3% no eren unitats familiars. En el 23,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 29,5% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones hi havia 110,4 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.250 $ i la renda mediana per família de 41.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.861 $ mentre que les dones 22.750 $. La renda per capita de la població era de 18.463 $. Aproximadament el 10,4% de les famílies i el 13,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ninilchik». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ninilchik». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# No More Lies

No More Lies és un grup de música post hardcore, punk-rock de la ciutat de Sant Feliu de Guíxols. Van aconseguir destacar Sant Feliu de Guíxols en el mapa de l'escena independent europea.
Format per Santi Garcia (cantant, guitarra, creador i productor musical de l'estudi de gravació Ultramarinos Costa Brava), Màxim Triviños (baix) i Roger Ortega (bateria).
Van debutar el 1995 com a tercet i van autoeditar-se dues maquetes: Cuckold (1995) i Godd Will (1996). El 1997 van publicar el seu disc de debut Seeds of enghusiasm. Van ser teloners de Fugazi el 1999. El 2004 van publicar un disc que tenia per títol les coordenades de Sant Feliu de Guíxols i que era més melòdic que l'anterior. El 2008 van decidir de fer una pausa després de perdre la motivació. El 2011 van plegar veles després d'acompanyar el grup Aina en un parell de concerts. El 2014 van tornar als escenaris amb l'àlbum In the shade of expectations.

## Discografia

| Any | Títol | Discogràfica | Format |
| 1997 | Seeds of enthusiasm | BCore Disc | Mini LP |
| 2004 | 41º46.5'N 3º1.9'E | BCore Disc | CD/LP |
| 2005 | ][ | BCore Disc | CD/LP |
| 2014 | In The Shade Of Expectation | BCore Disc | CD/LP |

## Referències

* 1 2 «No More Lies, el retorn d'una llegenda punk-rock». Ara.cat.
* ↑ «Ultramarinos Costa Brava». Revista de Girona, 311, 2018. [Consulta: 20 desembre 2019].
* ↑ «L'Atzavara, el petit secret de la Costa Brava». [Consulta: 20 desembre 2019].
* ↑ «ÁLBUM (ESTRENO 2014) NO MORE LIES In The Shade Of Expectation». Rock de lux. [Consulta: 23 maig 2015].
* ↑ «No more lies» (en castellà). Feiticeira, 01-02-2014. [Consulta: 23 maig 2015].
* ↑ «No more lies: a verlas venir» (en castellà). Blisstopic. [Consulta: 23 maig 2015].
* ↑ Gendre, Marcos. La distorsión inteligente (en castellà). Llinars del Vallès: Quarentena, 2014, p. 272. ISBN 978-84-15191-87-2.
* ↑ «Biografía de No More Lies - La Fonoteca». [Consulta: 20 desembre 2019].
* ↑ «No More Lies, el retorn d'una llegenda punk-rock», 07-02-2014. [Consulta: 20 desembre 2019].
* ↑ «No More Lies». Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 15 febrer 2020].
# Neoperla lieftincki

Neoperla lieftincki és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Les ales dels adults fan entre 15,5 i 18,3 mm de llargària.
* El mascle és gairebé similar a Neoperla luteola, tret del penis.
* La vagina de la femella és similar a la de Neoperla affinis.
* L'ou, allargat i ovalat, fa 0,33 mm de llargada aproximadament.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia: Java.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Zwick, P., 1983. Spixiana 6(2):193. «PDF».
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Nossatxov

Nossatxov (en rus: Носачёв) és un poble (un khútor) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 267 habitants. Pertany al districte rural de Petrovski.

## Referències

* ↑ Протокол учредительского съезда Ставрсельскосоюза 11-13 января 1925 года и приложение к нему. Ставрополь: [Б. и.], 1925, p. 29-31.