OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fiord de Kvænangen

El fiord de Kvænangen (o Kvænangenfjoren en noruec), (també en sami septentrional: Návuotna) és un fiord situat als municipis de Kvænangen i Skjervøy, comtat de Troms, Noruega. Amb 72 quilòmetres de llargada el fiord s'estén des del mar de Noruega al llogaret de Kvænangen. La ruta europea E06 creua el fiord amb un pont on el fiord és uns 350 metres d'ample.
Hi ha una sèrie d'illes al fiord. A la banda oest del fiord són les illes d'Arnøya i Kågen. Al mig del fiord també hi ha altres illots menors.
Tot i que no en grans nombres, els cetacis se sap que viuen o visiten el fiord. Les Marsopes i els dofins s'observen amb major freqüència. En els últims anys, les iubartes han començat a fer remuntades a les aigües del fiord per alimentar-se, i hi havia hagut una observació rara d'una balena franca comuna de l'Atlàntic Nord, extinta a l'est d'aquest oceà, va romandre durant diverses setmanes en el fiord, que indica que aquesta àrea va ser una vegada part de la zona d'alimentació històrica per a aquest tipus de balenes.

## Referències

* ↑ Store norske leksikon. «Kvænangen – fjord i Troms» (en noruec). [Consulta: 23 desembre 2012].
* ↑ «About us - Kvænangen Adventure». The Kvænangen Adventure. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 5 gener 2015].
* ↑ Haug, Isabell «Hvalfart på Kvænangen - SØRSTRAUMEN: Man trenger ikke dra lenger enn til Kvænangen for å oppleve hval på nært hold.». Framtid i Nord [Consulta: 5 gener 2015].
* ↑ Østvangs Perspektiv. «Knølhval i Kvænangen», 2012. [Consulta: 5 gener 2015].
* ↑ «Catalog No: 1133 - Whale Name: PORTER». New England Aquarium Special Section: North Atlantic Right Whale Catalog. Arxivat de l'original el 2008-08-07. [Consulta: 5 gener 2015].
* ↑ «Case Reports for the OSPAR List of threatened and/or declining species and habitats». Ospar Commission 2008 ISBN 978-1-905859-97-9 Publication Number: 358/2008. OSPAR Convention, 2008 [Consulta: 5 gener 2015].
* ↑ Gross A. «Background Document for the Northern right whale Eubalaena glacialis». Ospar Commission 2010 ISBN 978-1-907390-37-1 Publication Number:496/2010. OSPAR Convention, 2010 [Consulta: 5 gener 2015].
# Corporació de Ràdio i Televisió Qazaqstan

La Corporació de Ràdio i Televisió Qazaqstan (kazakh: «Қазақстан» РТРК» АҚ; "Qazaqstan" RTRK" AQ) és una de les empreses de mitjans de comunicació més importants al Kazakhstan. Aquesta disposa de tres canals de televisió: (Qazaqstan, Qazsport i Balapan) i quatre emisores de ràdio (Qazaq Radiosy, Shalkar, Astana i Classic). A més, hi ha quinze canals de televisió regionals que són propietat de la corporació.

## Història

La primera emissora de ràdio del Kazakhstan va ser Qazaq Radiosy, llançada el 1922, mentre que el primer canal de televisió va començar a retransmetre el 1958. Aquests dos i molts altres canals i emissores radiofòniques esdevingueren més tard part de la Corporació de Ràdio i Televisió Qazaqstan.
La corporació és propietat de l'Estat del Kazakhstan. Les emissions televisives i radiofòniques d'aquesta són disponibles per al 98,63% de la població del país, així com per als residents de països veïns (Rússia, Mongòlia, Xina, Kirguizstan i Uzbekistan).

## Serveis
### Televisió

* Qazaqstan: és el primer canal de televisió nacional del Kazakhstan i la seva programació és generalista. La primera emissió va tenir lloc el 1958. Des del 1r de setembre de 2011, Qazaqstan emet exclusivament en kazakh.
* Balapan: és un canal de televisió nacional destinat als infants. Balapan va començar a retransmetre el 27 de setembre de 2010.
* Qazsport: és un canal dedicat a la programació esportiva. Va ser oficialment llançat el 1r de juliol de 2013.

### Ràdio

* Qazaq Radiosy: El 29 de setembre de 1921, el govern soviètic va decidir establir una emissora de ràdio per al poble kazakh. Així, a l'octubre de 1921, les emissions van començar des de la localitat russa d'Orenburg, que era la capital de la República Socialista Soviètica Autònoma Kirguís (Kazakhstan) en aquells moments. El 23 de març de 1927, va començar la programació en kazakh per primer cop. Avui, les emissions són disponibles en kazakh, rus, alemany, coreà, uigur, àzeri, turc i tàtar.
* Radio Shalqar: retransmet durant 18 hores al dia i ho fa exclusivament en kazakh.
* Radio Astana: és una emissora de ràdio informativa i musical. Aquesta va començar a retransmetre el 19 de gener de 1999.
* Radio Classic: és la primera emissora radiofònica de música clàssica al Kazakhstan. Aquesta és operada per la Corporació de Ràdio i Televisió Qazaqstan i el Conservatori Nacional Kazakh Kurmangazy en conjunt. L'estació va començar a retransmetre el 6 de juny de 2011.

## Referències

* ↑ https://archive.today/20140130060849/http://kaztrk.kz/rus/corporation/o-korporacyi/%23go.
* ↑ https://archive.today/20140130061005/http://kaztrk.kz/rus/filial/%23go
* ↑ «Halyksozi.kz - Welcome!». Arxivat de l'original el 2014-01-30. [Consulta: 29 desembre 2021].
* ↑ http://kazradio.kz
# Fàbrica de Farines (les Borges Blanques)

La fàbrica de Farines és un edifici de les Borges Blanques (Garrigues) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de tipus modern, de planta rectangular estructurada en planta baixa, tres pisos i un soterrani que s'annexa i comunica amb l'antiga fàbrica, avui lloc d'oficines i magatzem. Les tasques per fer divideixen l'edifici en dues parts: un primer bloc, proper a les oficines, comprèn la totalitat de les plantes, destinant-se a la neteja del blat. Aquest se separa de la resta de l'edifici pels dipòsits on el blat reposa i se li dona una major humitat. El segon bloc, la fàbrica, es dedica la planta baixa als motors i corretges; la primera, als molins; la segona, al procés de separació aire-farina; i la tercera, a la separació de la producció. Exteriorment l'edifici està arrebossat i pintat, i la coberta és plana.

## Història

Cal remuntar-nos al segle dinou per trobar els inicis de la farinera. El primer antecedent el trobem al Molí del Valeri, propietari que tenia una finca tocant el salt d'aigua del canal. Aprofitava la força de l'aigua per moldre blat alhora que feia llum pel poble i altres poblacions de la rodalia.
Cap als anys vint del segle vint, adquirí el molí la família Baiget. Amb ells neix la fàbrica de farines pròpiament dita, coneguda amb el nom de "La Magda". El molí vell continuava sent utilitzat per pinsos. A mitjans dels quaranta passà a mans del senyor Peralta, qui la fa gairebé com la coneixem actualment. D'ençà el 1975/76 en són propietaris la família Cervós, que n'han adaptat a les noves exigències de producció i de mercat.

## Referències

* 1 2 3 «Fàbrica de Farines». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Chiyoshi Kubo

Chiyoshi Kubo, (en japonès: 久保千代志, Hokkaido, 27 de juliol de 1952) va ser un ciclista japonès, que s'especialitzà amb la pista. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món de keirin de 1981 per darrere de l'australià Danny Clark i l'italià Guido Bontempi.

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Anton Mader

Oberstleutnant Anton Mader (7 de gener de 1913 - 19 de febrer de 1984) va ser un as de l'aviació de la Luftwaffe alemanya, amb 86 victòries aèries, receptor de la Creu de Cavaller de la Creu de Ferro. Va assolir la posició de Geschwaderkommodore del Jagdgeschwader 54 al 1945.
Després de la guerra, continuà la seva carrera militar al Bundesheer austríac, arribant al rang de Brigadier.

## Condecoracions

* Creu de Cavaller de la Creu de Ferro – 23 de juliol de 1942
* Creu Alemanya en Or – 2 de gener de 1942
* Creu de Ferro de 1a classe
* Creu de Ferro de 2a classe

## Referències

* Fellgiebel, Walther-Peer. Die Träger des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939-1945. Friedburg, Germany: Podzun-Pallas, 2000. ISBN 3-7909-0284-5.
* Patzwall, Klaus D. and Scherzer, Veit. Das Deutsche Kreuz 1941 - 1945 Geschichte und Inhaber Band II. Norderstedt, Germany: Verlag Klaus D. Patzwall, 2001. ISBN 3-931533-45-X.
# Magí Verdaguer i Callís

Magí Verdaguer i Callís (Vic, 1849 - Palma, 1925), fou un humanista i catedràtic de castellà i llatí a diversos instituts, principalment al de Palma, a Mallorca.

## Obra
### Obra pròpia

* Las cruzadas: su carácter, influencia de las mismas en la sociedad bajo el triple aspecto religioso, moral y literario (1881). (Assaig).
* Diversos manuals de preceptiva literària.

### Traduccions

* Dos idilis de Theòcrith. Maó, Fàbregues i Orfila, 1872 (?).
* Epístola a los Pisones, d'Horaci (en castellà). (Adaptació escolar).
* Cants X i XI de la Ilíada d'Homer. Manuscrit inèdit.
* Dues rondalles de l'Alhambra, de Washington Irving.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Verdaguer i Callís, Magí, a: Diccionari de la traducció catalana
* 1 2 3 4 «Magí Verdaguer i Callís». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ De Troia a Ítaca

## Bibliografia

* Ugarte, Xus (autor de l'entrada); Bacardí, Montserrat (direcció diccionari); Godayol, Pilar (direcció diccionari). «Verdaguer i Callís. Magí». A: Diccionari de la traducció catalana. Vic: Eumo Editorial / Universitat Autònoma de Barcelona / Universitat de les Illes Balears / Universitat Jaume I / Universitat de Vic, 2011, pàgina 570. ISBN 9788497663960.
* Verdaguer i Callís, Magí «1874. Magí Verdaguer i Callís – Traducció del cant X de la Ilíada (fragment)». Blog De Troia a Ítaca.

## Enllaços externs

* Fons personal Magí Verdaguer i Callís a la Biblioteca de Catalunya.
# Augusto Comas y Blanco

Augusto Comas y Blanco (València, 31 de desembre de 1862 - Madrid, 30 de juny de 1953) fou un empresari, pintor i polític valencià, fill d'Augusto Comas y Arqués. Llicenciat en dret, va ser jurista i més tard nomenat catedràtic per la Universitat Central.
Va destacar també com a pintor, on es va especialitzar en el paisatgisme. També va fer de comentarista d'art per diaris com El Globo, La Correspondencia o l'ABC.
Va ser el fundador de la Cerveseria El Águila de la que va ser president fins al 1904.
Fou diputat pel districte d'Alcanyís a les eleccions generals espanyoles de 1893, 1898 i 1901 pel Partit Liberal.
Va morir a l'edat de 90 anys.

## Referències

* ↑ «Don Augusto Comas ha cumplido 90 años». ABC, 01-01-1953 [Consulta: 3 maig 2015].
* ↑ «Augusto Comas Blanco». Museo Nacional del Prado. [Consulta: 3 maig 2015].
* ↑ «Augusto Comas y Blanco, fundador de El Águila». [Consulta: 3 maig 2015].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Don Augusto Comas Blanco». ABC, 02-07-1953 [Consulta: 3 maig 2015].
# Fraates III de Pàrtia

Fraates III va ser rei de Pàrtia des de circa l'any 69 aC fins al 57 aC.
Sanatroces, que tenia uns 80 anys, va associar al govern al seu fill Fraates III potser l'any 77 aC. Quan Sanatroces va morir el 69 aC el seu fill Fraates III va quedar com únic rei.
La seva aliança amb Tigranes II d'Armènia contra Roma va arribar tard i Tigranes va ser derrotat. Aquesta derrota va servir perquè el rei d'Adiabene hagués de reconèixer la sobirania del rei part (65 aC). Però no Corduena que es va mantenir subjecte a Armènia tot i les reclamacions dels parts. Atropatene estava lligada també a Armènia per vincles de parentesc però la influència parta va ser, des de llavors, la principal.
Fraates III va ser assassinat el 57 aC pel seu fill Mitridates III que es va proclamar rei.

## Referències

* ↑ Verstandig, André. Histoire de l'empire parthe. Brusel·les: Le Cri, 2001, p. 133-139. ISBN 9782871062790.
| Precedit per: Sanatroces | Imperi Part | Succeït per: Mitridates III |
# Cornelhan (Erau)

Cornelhan (en francès Corneilhan) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània].

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Fundulus zebrinus

Fundulus zebrinus és una espècie de peix de la família dels fundúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Estats Units.

## Referències

* 1 2 «Fundulus zebrinus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Macates d'Elimiotis

Macates (Machatas, Μαχάτας) fou un militar macedoni, pare d'Hàrpal i de Filip (sàtrapa de l'Índia). Era germà de Derdes i de Fila, una de les moltes dones de Filip II de Macedònia, i pertanyia a la família de sobirans de l'Elimiotis, que una vegada sotmesos per Filip II van residir a la seva cort, on Plutarc diu que no rebien la consideració adequada al seu anterior rang.

## Referències

* The Marshals of Alexander's Empire per Waldemar Heckel (1992), pàg 223, ISBN 0-415-05053-7
* Plutarc, Apophthegmata 179; Athen. xiii. 557
* Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Augusto Borderas Gaztambide

Augusto Borderas Gaztambide (Irun, Guipúscoa, 6 de juny de 1932) és un metge i polític basc. Especialitzat en pediatria per la Universitat de Santiago de Compostel·la. Ha estat subdirector de l'Hospital Txagorritxu de Vitòria (1980-1982), director del mateix hospital (1983-1986), Cap del Servei de Pediatria del mateix hospital (1973-1987), on va tractar ferits en atemptats d'ETA.
Ha estat membre de les Assemblees Parlamentàries del Consell d'Europa, de la Unió Europea Occidental, i de l'Assemblea de l'Atlàntic Nord. Membre de PSE-PSOE, fou regidor de l'ajuntament de Vitòria el 1980-1982 i 1987-1989, senador per Àlaba a les eleccions generals espanyoles de 1989 i 1993 i al Parlament Basc el 1987-1989. El 1996 deixà la política activa, tot i que és representant del Consell del Menor d'Àlaba. Actualment és president de la Fundació Fernando Buesa, de qui era un bon amic.

## Referències

* ↑ El Diario Montañés, 2-1-2007
# Frabosa Sotana

Frabosa Sotana (italià Frabosa Sotana, piemontès Frabosa Sotana) és un municipi italià, situat a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 1.493 habitants. Està situat a la Val Tàner, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis de Frabosa Sobrana, Magliano Alpi, Monastero di Vasco, Roccaforte Mondovì i Villanova Mondovì.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Pietro Blengini | Llista cívica |
# Fútbol Club Sancti Spíritus

El Fútbol Club Sancti Spíritus és un club cubà de futbol de la ciutat de Sancti Spíritus.
Va ser fundat el 27 d'octubre de 1985. Els seus colors són el groc i el blau.

## Palmarès

* sense títols destacats

## Futbolistes destacats

* Ariel Martínez
* Carlos Madrigal

## Referències

* ↑ Cuba Team Colours rsssf.com
# Lee Mi-gyeong

Lee Mi-gyeong (Michigan, 8 d'abril de 1958) és una empresària i productora de cinema nord-americana que treballa a Corea del Sud. És vicepresidenta del Grup CJ. És coneguda també com a Miki Lee.

## Biografia

Es va graduar a la Universitat Nacional de Seül el 1981. Més tard, quan estudiava a l'Escola de Postgrau de la Universitat Harvard als Estats Units, es va trobar que hi havia prejudicis sobre Corea del Sud i va decidir que treballar per afavorir un millor coneixement per part dels estrangers de la cultura coreana.
El 1995 es va unir a l'empresa CheilJedang (actualment CJ Group). El mateix any, CheilJedang va negociar amb èxit una inversió per establir conjuntament una companyia de cinema, DreamWorks, a Hollywood, adquirir els drets de distribució a Àsia i construir les bases del negoci de continguts.
Va ampliar el camp de la producció, inversió i distribució cinematogràfica participant activament en la gestió de CJ E&M. A més de l'èxit del programa d'audicions "Superstar K" al canal de música Mnet, també va promoure el festival de cultura Ona coreana "KCON".
El 2006, va guanyar el World Women's Award for Management.
Ha participat en pel·lícules de CJ Entertaintment com Mother, Trencaneu, Paràsits, Sóc un cyborg o La donzella, entre d'altres.

## Premis

* 1997: 100 líders per la pròxima generació del Fòrum Econòmic Mundial de Davos
* 2005-2015: 30 Líders de Poder de la Cultura Popular
* 2006: Premis per les Dones del Món
* 2007: Premi de l'Associació Empresarial de Corea
* 2012: 50 dones de negocis més poderoses d'Àsia per Forbes
* 2014: 50 dones de negocis més poderoses d'Àsia per Forbes
* 2018: "Women Entrepreneurs Finance Initiative Leadership Group" pel Banc Mundial
* 2022: 100 dones més inspiradores per la BBC.

## Referències

* ↑ «『パラサイト 半地下の家族』が史上初の快挙。製作陣が誰よりも感謝を伝えたいと願うのは…». BuzzFeed Japan, 10-02-2020. [Consulta: 15 febrer 2020].
* ↑ «이미경 CJ 부회장 카메라 앞에 서다», 14-03-2014. [Consulta: 15 febrer 2020].
* ↑ «李美敬ＣＪグループ副会長、大衆文化を牛耳る大物». 東亜日報, 24-05-2013. [Consulta: 15 febrer 2020].
* ↑ «「半地下の家族」成功を生んだサムスン創業者の遺訓». JBpress, 13-02-2020. [Consulta: 15 febrer 2020].
* ↑ «[여의춘추-손수호 또다른 슈퍼스타 이미경]», 01-11-2010. [Consulta: 14 febrer 2020].
* ↑ «CJ그룹 케이콘, 엔터산업 본거지 "LA를 침공하다" - 머니투데이 뉴스», 26-08-2013. [Consulta: 15 febrer 2020].
* ↑ «李美敬ＣＪグループ副会長「世界女性賞」受賞、アジア初めて». 中央日報, 12-10-2006. [Consulta: 15 febrer 2020].
* ↑ «<커버스토리> 슈퍼스타K·MAMA 해외공연…히트작은 모두 그녀에게서 나왔다». 해럴드경제, 15-06-2012. [Consulta: 15 febrer 2020].
* ↑ «[Close-up '세계여성상' 받은 이미경 CJ엔터테인먼트 부회장 인터뷰]». 지면보기, 15-10-2006. [Consulta: 28 maig 2019].
* ↑ «KMA 한국능률협회». [Consulta: 28 maig 2019].
* ↑ «Asia’s 50 Power Businesswomen». フォーブス. [Consulta: 15 febrer 2020].
* ↑ «Lee Mi-kyung 55 (South Korea)». [Consulta: 15 febrer 2020].
* ↑ «이미경 CJ 부회장, 세계은행 ‘여성기업가기금 리더십 그룹’ 선정», 01-05-2018. [Consulta: 28 maig 2019].
* ↑ «BBC 100 Women 2022: Who is on the list this year? - BBC News» (en anglès britànic). [Consulta: 13 gener 2023].
# Cibolo

Cibolo és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2008 tenia 17.000 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cibolo tenia 3.035 habitants, 1.092 habitatges, i 848 famílies. La densitat de població era de 219,9 habitants per km².
Dels 1.092 habitatges en un 42,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,3% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 22,3% no eren unitats familiars. En el 19,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 35,6% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 6,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.780 $ i la renda mediana per família de 65.545 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.557 $ mentre que les dones 26.333 $. La renda per capita de la població era de 23.988 $. Aproximadament el 4,8% de les famílies i el 6,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cibolo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cibolo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].

## Enllaços externs

* Cibolo - Lloc web oficial
# Passeig (afusellament)

Passeigs és el nom amb el qual es va conèixer a una sèrie d'episodis de violència i repressió política esdevinguts durant la Guerra Civil espanyola que van tenir lloc tant en el bàndol republicà com en el revoltat, i que van viure el seu auge entre juliol i desembre de 1936. Eren producte de l'actuació de tribunals populars que, en general, acabaven amb l'execució per afusellament dels detinguts, en molts casos en descampats i durant la nit. De vegades hi participaven delinqüents comuns.
Indalecio Prieto definiria en 1961 en Cartes a un escultor aquests passejos com:
| « | Execucions sense sumari que es van prodigar a les dues zones d'Espanya i que ens van deshonrar per igual als espanyols d'un i un altre bàndol. | » |
| — Indalecio Prieto, 1961 |||

## Referències

* 1 2 Cervera Gil, 1995, p. 64.
* ↑ Serrano Fernández i Álvarez Oblanca, 1987, p. 79.
* ↑ Morcillo Rosillo, 1988, p. 121.
* ↑ Blanco Rodríguez, 1995, p. 127.
* ↑ Cervera Gil, 1995, p. 64-65.

## Vegeu també

* Txeca (Espanya)

## Bibliografia

* Blanco Rodríguez, Juan Andrés «Los estudios sobre la Guerra Civil en Castilla y León». Studia Zamorensia, 2, 1995, pàg. 125-141. ISSN: 0214-736X.
* Cervera Gil, Javier «Violencia en el Madrid de la Guerra Civil: los 'paseos' (julio a diciembre de 1939)». Studia historica. Historia contemporánea, 13-14, 1995, pàg. 63-82. ISSN: 0213-2087.
* Morcillo Rosillo, Matilde «Los tribunales populares durante la Guerra Civil en la provincia de Albacete (Los paseos de la muerte)». Ensayos: Revista de la Facultad de Educación de Albacete, 2, 1988, pàg. 121-132. Arxivat de l'original el 2012-04-12. ISSN: 0214-4824 [Consulta: 20 novembre 2014]. Arxivat 2012-04-12 a Wayback Machine.
* Serrano Fernández, Secundino; Álvarez Oblanca, Wenceslao «La represión nacionalista: "paseos" y ejecuciones». Tierras de León: Revista de la Diputación Provincial, 27, 67, 1987, pàg. 77-86. Arxivat de l'original el 2009-12-12. ISSN: 0495-5773 [Consulta: 20 novembre 2014]. Arxivat 2009-12-12 a Wayback Machine.
Viccionari
# Macarró (espeleotema)

Un macarró, o estalactita fistulosa, és un espeleotema consistent en una fina i delicada estalactita en el qual no existeix creixement secundari de cristalls perpendicular al canal primari, cosa que passa quan el degoteig de l'aigua és lent però constant. La gruixa no passa habitualment dels 8 mm i la gruixa de les parets oscil·la entre els 0,1 mm i els 0,5 mm, i pot arribar a longituds de diversos metres.

## Referències

* ↑ Merino, A.; Fornós, J.J.; Ginés, À «Espeleotemes i minerals de les coves de les Illes Balears». ENDINS. Mon. Soc. Hist. Nat. Balears [Mallorca], 35, 2011, pàg. 183-198.
* ↑ Castaño, R.; Redondo, J.M.; Fernández, E. «La cueva de Valdelajo (Sahelices de Sabero, León): Una pequeña joya geológica en una comarca minera». A: Florido, P. i Rabano, I. Una Vision Multidisciplinar del Patrimonio Gelogico y Minero. 12. IGME, 2010, p. 51 (Cuadernos del Museo Geominero). ISBN 9788478408368.