OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estadi Chedly Zouiten

L'Estadi Chedly Zouiten és un estadi esportiu de la ciutat de Tunis, a Tunísia.
És utilitzat principalment per la pràctica del futbol, essent la seu del club Stade Tunisien. Té una capacitat per a 18.000 espectadors.
Va ser inaugurat el 1942. Va ser la seu de la Copa d'Àfrica de Nacions 1965 i de la Copa d'Àfrica de Nacions 1994. Inicialment fou anomenat Stade Géo André, qui fora un esportista francès mort a la Segona Guerra Mundial, durant la campanya de Tunísia. Després de la independència del país el 1956, li fou atorgat el nom Chedly Zouiten, futbolista local.

## Referències

* ↑ «Stade Tunisien - Fédération Tunisienne de Football».
* ↑ «African Nations Cup 1965» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 03-10-2013. [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ «African Nations Cup 1994» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 03-10-2013. [Consulta: 27 febrer 2018].
# Central de Ribamala

La Central de Ribamala és una obra de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Central formada per un únic edifici de planta rectangular, amb planta baixa i pis i coberta a quatre vessants, de teula àrab. A la planta baixa hi ha unes escales que permeten accedir a la turbina, situada a un nivell inferior al de l'immoble. El material emprat per a la seva construcció és pedra de riu carejada.

## Referències

* ↑ «Central de Ribamala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Júlia Barceló

Júlia Barceló (Barcelona, 1985) és una exactriu, exdirectora teatral i professora a l'Institut del Teatre, que s'ha significat com a activista contra la pressió estètica.

## Trajectòria

Es va llicenciar en Art Dramàtic a l'Institut del Teatre. Com a actriu, ha partitpat en obres de teatre com La Casa Sin Bernarda, de Paula Errando; Sopar amb batalla de Jordi Casanovas, Orsini d'Aleix Aguilà, AÜC, de Clara Peya i Ariadna Peya o L’Avar de Molière, amb direcció de Josep Maria Mestres, entre moltes altres.
Entre 2012 i 2014 va formar part de la Joven Compañía Nacional de Teatro Clásico, representant obres de Lope de Vega a Madrid. També ha dirigit diverses peces, entre les quals destaca La Suerte, d'Emilia Pardo Bazán, El gegant del pi de Pau Vinyals, Goldilocks de Jaume Viñas, Ànsia de Sarah Kane, o La ciutat no és vostra, d'Aleix Aguilà, entre d'altres.
A la televisió, ha treballat a les sèries Incidents, Sicília sense morts, Les de l'hoquei, Vida perfecta, de Leticia Dolera, Matar al padre de Mar Coll i Com si fos ahir (TV3).
El 13 de maig de 2023 va anunciar a través del seu compte personal de twitter que abandonava indefinidament la seva trajectòria professional sobre els escenaris cansada de conviure en una situació constant de precarietat laboral.

### Activisme

Més enllà de la seva carrera professional, és coneguda per fer activisme contra la pressió estètica. Ha publicat el llibre Operació biquini (Flamboyant, 2022) il·lustrat per Camille Vannier, on parla de temes com la grassofòbia i la cultura de la dieta a través d'una perspectiva body positive. El llibre ha sigut traduït al castellà per Lucía Barahona.

## Referències

* ↑ «Júlia Barceló: "Si tant ens preocupa la salut, preocupem-nos que la gent no faci dieta tot el dia"». Vilaweb.cat. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ «Parlem amb la Júlia Barceló i el Joan Pera de 'L'Avar'» (en castellà), 09-02-2016. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ «La Compañía Nacional de Teatro Clásico invita en el mes de abril a un viaje teatral desde el Siglo de Oro al XIX» (en castellà). Ministeri de Cultura. [Consulta: agost 2022].
* ↑ «La ciutat no és vostra» (en espanyol europeu). Time Out. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ «Júlia Barceló deixa el teatre, cansada de precarietat». ElPuntAvui.cat, 07-06-2023. [Consulta: 8 juny 2023].
* ↑ «Júlia Barceló: "Vivim amb la por d'engreixar-nos"». [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ «Presentació del llibre 'Operació biquini'». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 1r setembre 2022].
* ↑ Sapiña, Edgar. «Júlia Barceló, actriz: “Tener a la gente frustrada con su cuerpo es un engranaje que mueve millones de euros”» (en castellà), 17-10-2021. [Consulta: 12 agost 2022].
# Alain de Benoist

Alain de Benoist de Gentissard (Saint Symphorien, comuna avui incorporada a la de Tours, 11 de desembre de 1943), és un acadèmic francès. Líder i ideòleg principal del think tank de la Nova Dreta i del grup GRECE. Edita des de 1968 el diari Nouvelle École i des de 1988 Krisis. El 1978 va rebre el Gran Premi d'Assaig de l'Acadèmia Francesa.

## Trajectòria professional

Cèlebre intel·lectual que es va formar a la Sorbona, on hi va estudiar Dret, Filosofia, Sociologia i Història de les Religions, de Benoist és poc conegut fora del seu país encara que les seves obres han estat molt influents en el pensament de la dreta europea. En els seus textos ataca i crítica el fenomen de la globalització, la immigració descontrolada i el liberalisme considerant-los com contraproduents amb el concepte d'Estat nació. Es mostra esperançat que dins dels límits de la democràcia, les conseqüències negatives d'aquests fenòmens generin un intens debat social que acabi reflectint-se en el mateix sistema. S'adhereix a la teoria del marxista Antonio Gramsci que abans de produir-se un canvi polític, cal aconseguir l'hegemonia cultural, és a dir, aconseguir que les idees a implantar siguin acceptades pels ciutadans. Per aquest motiu, Alain de Benoist se centra en el treball cultural més que en el polític. Ha estat influït per Ernst Jünger, Jean Baudrillard, Helmut Schelsky i Konrad Lorenz.
Alain de Benoist és especialment crític amb el cristianisme primitiu, el qual considera gèrmen de l'igualitarisme i l'universalisme. Considera que Europa ha de redescobrir les seves arrels paganes.
Els sectors més crítics amb el pensament de Benoist solen procedir de l'ala més liberal de la dreta i de gran part de l'esquerra, ratllant en tots els casos de difusor del neofeixisme. No obstant això, Benoist ha atacat repetidament en les seves obres la ideologia feixista. L'acusació de neofeixista probablement s'origini en el fet que Benoist comparteix certs referents intel·lectuals amb el feixisme, així com en el seu rebuig del cosmopolitisme, la immigració massiva i la teoria dels drets humans.
Benoist ha anat evolucionant progressivament cap a uns plantejaments polítics cada vegada més democràtics, des d'una postura inicial bastant aristocràtica. Actualment defensa que la manera més efectiva de promoure el canvi polític és augmentar el nivell de democràcia a tots els nivells, especialment el local.

## Enllaços externs

* alaindebenoist.com
* La Nova Dreta
# LibreOffice Math

LibreOffice Math és l'editor de fórmules matemàtiques, de codi obert, del paquet ofimàtic LibreOffice. És una nova branca del projecte d'OpenOffice.org Math. Math és un editor de fórmules matemàtiques similar a Microsoft Equation Editor.
Com en tot el paquet de LibreOffice, es pot utilitzar en una varietat de plataformes, incloent Microsoft Windows, Linux i Macintosh.

## Referències

* ↑ «LibreOffice: Features of Math». The Document Foundation, 2011. Arxivat de l'original el 2011-11-23. [Consulta: 4 setembre 2011].
* ↑ «LibreOffice: System Requirements». The Document Foundation, 2011.

## Vegeu també

* OpenOffice.org Math
# Cantó de Toló-8

El cantó de Toló-8 és un cantó francès del departament de la Var, situat al districte de Toló. Compta amb part del municipi de Toló.

## Municipis

* Toló

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1970 | M. Pizard | PCF |
| 1970-1976 | M. Colombani | RI |
| 1976-1982 | M. Pizard | PCF |
| 1982-1994 | Pierre Goutx | RPR, després Divers droite |
| 1994-2001 | Marc Bayle | RPR |
| 2001- | Jean Bombin | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | 25.789 | 25.111 | 25.411 |
# Fendelha

Fendelha (en francès Fendeille) és un municipi del departament de l'Aude a la regió francesa d'Occitània.
# Al-Salam FC Wau

L'Al-Salam FC Wau és un club sud-sudanès de futbol de la ciutat de Wau.
Fou en guanyador de la primera lliga sud-sudanesa, la temporada 2011–12, i fou el primer club del país en participar en una competició africana. L'any 2017 guanyà el doblet (lliga i copa).

## Palmarès

* Campionat de Sudan del Sud de futbol
** 2012, 2017
* Copa de Sudan del Sud de futbol
** 2016, 2017

## Referències

* ↑ «South Sudan's Salaam Wau lose opener - AfricanSoccer.Weebly.com». Arxivat de l'original el 11 desembre 2013.
* ↑ «Atletico progress to last eight - AfricanSoccer.Weebly.com». Arxivat de l'original el 11 desembre 2013.
* ↑ Kagame Club Cup Draw Released Arxivat 4 July 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. Futaa.com. Retrieved 13 November 2012
* ↑ Al-Salam Crowned Champions Of South Sudan Club Champions League Arxivat 2019-08-14 a Wayback Machine. Gurtong.net.Retrieved 14 July 2018
* 1 2 «South Sudan - List of Champions and Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Estadi Cheikha Ould Boïdiya

L'Estadi Cheikha Ould Boïdiya (Stade Cheikha Ould Boïdiya) és un estadi situat a Nouakchott, Mauritània amb capacitat per a 1.000 espectadors, usat principalment per la pràctica del futbol.

## Referències

* ↑ Stadium profile - soccerway.com
* ↑ Stadium profil·le a World Stadiums Arxivat 2021-07-29 a Wayback Machine. (anglès)
# Charlotte Guest

Lady Charlotte Guest (nascuda com a Lady Charlotte Elizabeth Bertie), també anomenada Lady Charlotte Bertie o Lady Charlotte Schreiber (Uffington House, prop de Stamford, Anglaterra, 19 de maig de 1812-Canford Manor, Dorset, Anglaterra, 15 de gener de 1895), fou una industrial i aristòcrata gal·lesa, educadora i traductora de contes medievals gal·lesos així com del Mabinogion. Filla d'Albermarle Bertie, novè comte de Lindsey, i Charlotte Susanna Elizabeth (Layard). No tingué una escolarització formal i fou educada a casa per institutrius.

## Referències

* ↑ «BBC Wales - History - Themes - Lady Charlotte Guest» (en anglès). [Consulta: 26 febrer 2018].
* ↑ «Guest, Lady Charlotte (1812–1895) - Dictionary definition of Guest, Lady Charlotte (1812–1895) | Encyclopedia.com: FREE online dictionary» (en anglès). [Consulta: 26 febrer 2018].
# Júlia (neta d'August)

Júlia fou filla de Júlia i neta d'August. Es va casar amb Luci Emili Paul·le amb el que va tenir a Marc Emili Lèpid, i a Emília, la primera dona de l'emperador Claudi. Va ser també la germana de Luci Escriboni Libó, el sogre de Sext Pompeu.
Segons Suetoni, Júlia va heretar el tarannà de la seva mare, i en va seguir les passes amb una infidelitat conjugal. Va tenir una relació adúltera amb Dècim Silà i August la va desterrar a la petita illa de Tremerus a la costa de la Pulla (any 9) on va viure prop de 20 anys depenent de la generositat de l'emperadriu Lívia Drusil·la. Un fill nascut ja a l'exili fou declarat espuri per August i exposat.
Júlia va morir l'any 28 i fou enterrada a l'illa, ja que August també havia prohibit enterrar les seves restes al seu mausoleu com havia fet amb la seva mare.

## Avantpassats

Quadre genealògic de Júlia (neta d'August) :
| | | | | | | 4. Luci Vipsani Agripa | 4. Luci Vipsani Agripa | 4. Luci Vipsani Agripa | 4. Luci Vipsani Agripa | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | 2. Marc Vipsani Agripa | 2. Marc Vipsani Agripa | 2. Marc Vipsani Agripa | 2. Marc Vipsani Agripa |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 1. Júlia la Jove | 1. Júlia la Jove | 1. Júlia la Jove | 1. Júlia la Jove |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 24. Gai Octavi | 24. Gai Octavi | 24. Gai Octavi | 24. Gai Octavi |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 12. Gai Octavi | 12. Gai Octavi | 12. Gai Octavi | 12. Gai Octavi |
| | | | 6. August | 6. August | 6. August | 6. August | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | 26. Marc Aci | 26. Marc Aci | 26. Marc Aci | 26. Marc Aci | | | | | | | |
| 13. Àcia Balba | 13. Àcia Balba | 13. Àcia Balba | 13. Àcia Balba | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | 27. Júlia Major | 27. Júlia Major | 27. Júlia Major | 27. Júlia Major | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | 3. Júlia la Vella | 3. Júlia la Vella | 3. Júlia la Vella | 3. Júlia la Vella | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | 14. Luci Escriboni Libó | 14. Luci Escriboni Libó | 14. Luci Escriboni Libó | 14. Luci Escriboni Libó | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | 7. Escribònia | 7. Escribònia | 7. Escribònia | 7. Escribònia | | | | | | | |
| | 15. Sentia | 15. Sentia | 15. Sentia | 15. Sentia | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |

## Referències

* ↑ Suetoni. «II. Augustus", LXXII». A: Vides dels dotze cèsars.
# Les Comelles (Vilella)

Les Comelles és un indret del terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà.
Estan situades al nord-oest del poble de Vilella, a l'extrem sud-occidental del contrafort sud-oest dels Tossalets.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Toul-Nord

El cantó de Toul-Nord és un cantó francès del departament de Meurthe i Mosel·la, situat al districte de Toul. Té 19 municipis i el cap és Toul.

## Municipis

* Aingeray
* Boucq
* Bouvron
* Bruley
* Dommartin-lès-Toul
* Écrouves
* Fontenoy-sur-Moselle
* Foug
* Gondreville
* Lagney
* Laneuveville-derrière-Foug
* Lay-Saint-Remy
* Lucey
* Ménil-la-Tour
* Pagney-derrière-Barine
* Sanzey
* Sexey-les-Bois
* Toul (part)
* Trondes

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Pierre Schmidt | SFIO |
| 1951-1964 | Henri Miller | RI |
| 1964-1970 | M. Guillaume | Sense etiqueta |
| 1970-1973 | Christian Fouchet | UDR, després Divers droite |
| 1973-1994 | Jacques Gossot | UDR, després RPR |
| 1994-2001 | Nicole Feidt | PS |
| 2001- | Michèle Pilot | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Federació ECOM

La Federació ECOM és l'organització catalana que agrupa a les associacions i tot tipus d'entitat que tenen una relació amb la disminució física. Fundada l'any 1972 és probablement l'organització més antiga que treballa per la defensa dels drets de les persones amb aquesta problemàtica. Avui dia compta amb 152 entitats federades, 117 de les quals són catalanes o tenen la seva seu a Catalunya. La presidència està a mans de Maria José Vàzquez (Barcelona) i la vicepresidència de Josep Giralt (Lleida). A la Junta Directiva hi ha representació de totes les demarcacions catalanes. L'any 2006 va signar un protocol amb la Generalitat de Catalunya per valor de 16 milions d'Euros, on s'establien inversions per a equipaments, programes experimentals i també diferents estudis tècnics.

## Enllaços externs

* Web d'ECOM Arxivat 2020-08-12 a Wayback Machine.
# Albert Batiste i Triadó

Albert Batiste i Triadó (Barcelona, 1946) és un cantautor i músic català. És germà del músic Jordi Batiste.
Va debutar l'any 1964 i va estar en actiu fins als anys setanta del segle xx. Va encapçalar i va ser un dels ideòlegs del col·lectiu Grup de Folk i va formar part de les formacions Els 3 Tambors, Música Dispersa (juntament amb Jaume Sisa), Slo Blo i l'Orquestra Plateria. Va adaptar al català algunes cançons de Bob Dylan, com Els temps estan canviant. També ha fet de comentarista musical a les revistes CAU i Oriflama.

## Referències

* 1 2 Planas, Xevi. «IX». A: Història de la música catalana, valenciana i balear. Barcelona: Edicions 62, 2003, p. 79. ISBN 84-297-5283-8 [Consulta: 7 novembre 2015].
# Estroncioortojoaquinita

L'estroncioortojoaquinita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la joaquinita. Anomenada així en al·lusió al seu contingut en estronci, la seva estructura cristal·lina ortoròmbica i la seva relació amb la joaquinita. És un dimorf de la estronciojoaquinita i isoestructural amb la bario-ortojoaquinita.

## Característiques

L'estroncioortojoaquinita és un silicat de fórmula química (Na,Fe)₂Sr₂Ba₂Ti₂[Si₄O₁₂]₂O₂(O,OH)₂·H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'estroncioortojoaquinita pertany a «09.CE - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 4 [Si₄O₁₂]$^8$- (vierer-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: verplanckita, papagoïta, nagashimalita, taramel·lita, titantaramel·lita, barioortojoaquinita, byelorussita-(Ce), joaquinita-(Ce), ortojoaquinita-(Ce), estronciojoaquinita, baotita, ortojoaquinita-(La), labuntsovita-Mn, nenadkevichita, lemmleinita-K, korobitsynita, kuzmenkoïta-Mn, vuoriyarvita-K, tsepinita-Na, karupmøllerita-Ca, labuntsovita-Mg, labuntsovita-Fe, lemmleinita-Ba, gjerdingenita-Fe, neskevaaraïta-Fe, tsepinita-K, paratsepinita-Ba, tsepinita-Ca, alsakharovita-Zn, gjerdingenita-Mn, lepkhenelmita-Zn, tsepinita-Sr, paratsepinita-Na, paralabuntsovita-Mg, gjerdingenita-Ca, gjerdingenita-Na, gutkovaïta-Mn, kuzmenkoïta-Zn, organovaïta-Mn, organovaïta-Zn, parakuzmenkoïta-Fe, burovaïta-Ca, komarovita i natrokomarovita.

## Formació i jaciments

S'ha descrit en dics d'amfibolita amb quars i albita que tallen serpentinites. S'ha trobat associada a benitoïta i leucosfenita. Només s'ha descrit a la seva localitat tipus: Ohmi, Prefectura de Niigata, Japó.

## Referències

* ↑ «Strontio-orthojoaquinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Strontio-orthojoaquinita» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 26 desembre 2015].
# Alpha Epsilon Pi

Alpha Epsilon Pi (ΑΕΠ) o (AEPi) es una fraternitat d'estudiants jueva. Actualment té més de 170 capítols actius en els Estats Units, Canadà, Regne Unit, Israel, França, Àustria i Austràlia, amb un total de 9.000 estudiants. Alpha Epsilon Pi es una fraternitat jueva, tot i que no és discriminatoria i està oberta a tots aquells disposats a acceptar els seus valors.
En l'any 1913 Charles C. Moskowitz, un estudiant jueu de la Universitat de Nova York, va ser admès en una fraternitat a causa de les seves habilitats com a jugador de basketball. Després d'esser admès, va demanar que els seus amics jueus poguessin entrar també en la fraternitat, però la seva petició va ser denegada, aleshores Moskowitz va decidir fundar la seva propia fraternitat: Alpha Epsilon Pi. Charles C. Moskowitz i els seus amics van començar a reunir-se de nit en un restaurant alemany.
Els fundadors, oficialment coneguts amb el nom dels onze inmortals, es reunien, malgrat els seus horaris, per tal de discutir les funcions pròpies d'una fraternitat jueva, i com aquesta podia desenvolupar-se. Després de mesos de deliberacions, els homes van decidir fer oficial la seva fraternitat davant de la direcció de la universitat, una empresa en la qual van tenir força èxit.
Actualment, Alpha Epsilon Pi és la major fraternitat jueva del Món, té més de 150 capítols en els Estats Units, i existeix des de fa 100 anys. Ha sobreviscut com a fraternitat i ha esdevingut una segona llar per als estudiants jueus. AEPi continua prosperant, i ha estat fidel a l'esperit dels seus fundadors fins avui en dia.
Alpha Epsilon Pi, fou fundada per oferir oportunitats als estudiants jueus que cerquen trobar la millor experiència universitària i fraternal. AEPi ha mantingut la integritat del seu objectiu, tot reforçant els lligams amb la comunitat jueva i servint com un enllaç entre la universitat i la vida professional. Alpha Epsilon Pi desenvolupa les qualitats de lideratge dels seus membres en un moment crític en la vida dels joves. AEPi dona coratge al estudiant, per tal de restar concentrat, sobre els ideals, els valors i l'ètica de la comunitat jueva. AEPi prepara a l'estudiant per esdevenir un dels líders del demà, de manera que pugui ajudar a la comunitat i al seu poble.

## Referències

* ↑ «www.aepi.org/». Arxivat de l'original el 2016-11-08. [Consulta: 21 gener 2017].
# Les Serradelles

Les Serradelles, és un indret del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Fígols de Tremp.
Està situat al nord d'Eroles, en el vessant sud-oriental de Roca de la Mola, al fons de la vall del barranc dels Albars, un dels que formen la capçalera del barranc d'Eroles. És just a tocar l'extrem est de les Rellasques de Roca de la Mola.

## Enllaços externs

* Les Serradelles al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Saint-Claude (Guadalupe)

El cantó de Saint-Claude és una divisió administrativa francesa situat al departament de Guadalupe a la regió de Guadalupe.

## Composició

El cantó comprèn la comuna de Saint-Claude.

## Administració

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Élie Califer | FGPS | |
| Les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Albert van Ouwater

Albert van Ouwater va ser un dels primers artistes de la pintura holandesa que va treballar en el nord dels Països Baixos. Probablement va néixer a Oudewater entorn de 1410-1415 i va morir el 1475.

## Biografia

Van Ouwater és esmentat per Karel van Mander (1604) com un pintor de renom en el seu moment. L'orador enalteix un retaule de Van Ouwater a l'església principal a Haarlem, la Grotekerk o Sint-Bavokerk, amb la representació de Sant Pere i Sant Pau, en el qual les figures han estat acuradament dissenyades i representades amb rics colors. Van Mander postula a Van Ouwater com el fundador de l'escola de pintura de Haarlem, fent d'ell la primera gran figura artística neerlandesa (no flamenca). Segons Van Mander, la pintura del paisatge va ser una especialitat d'aquesta escola holandesa, encara que cap de les obres d'aquesta tendència de Van Ouwater ha aconseguit sobreviure. Van Ouwater sembla haver estat un contemporani de Dirk Bouts i Geertgen tot Sint Jans va poder haver estat el seu alumne.
Van Mander descriu un altre quadre de Van Ouwater d'una composició més àmplia, la Resurrecció de Llàtzer. Aquesta ha estat identificada com la pintura localitzada actualment al Staatliche Museen de Berlín. És l'única obra àmpliament acceptada de Van Ouwater, encara que molts estudiosos li atribueixen el Cap de Donant del Museu Metropolità d'Art a Nova York.
Max J. Friedländer també li assigna una Verge i el Nen (Museu Metropolità d'Art, Nova York), però aquest quadre també s'ha associat amb les primeres obres de Dirk Bouts (el Museu Metropolità d'Art ara considera que és l'obra d'un pintor alemany influenciat per l'escola de Haarlem).
Menys convincent, Albert Châtelet afegeix al llegat de Van Ouwater un parell d'ales d'altar amb Sant Joan el Baptista i San Miguel (a la Capella Reial de Granada).

## Referències

* ↑ «ebrisa.com». [Consulta: 5 juliol 2010].
* ↑ «Metropolitan Museum of Art, Nueva York, alrededor de 1460» (en anglès). Arxivat de l'original el 2010-07-26. [Consulta: 5 juliol 2010].
# Espai rururbà

Un espai rururbà, àrea rururbana o zona rururbana és aquell territori que originalment solia ser rural però que actualment es dedica a usos industrials o urbans. És a dir, espais no urbans en els quals, al costat dels camps de cultiu agrícola, s'ubiquen magatzems agrícoles, autopistes, camps fotovoltaics, estacions depuradores d'aigües residuals, línies d'alta tensió, hivernacles, instal·lacions esportives, etc.

## Origen

Els espais rururbans tenen un origen recent, però són cada vegada més freqüents i mostren que l'antiga dicotomia entre el món rural i l'urbà pot no seguir sent vàlida per estudiar el poblament d'un territori.

## Vegeu també

* Espai urbà
* Espai rural
* Paisatge ordenat

## Referències

* ↑ Diccionari
* ↑ L'espai territorial metropolità, un bé escàs Arxivat 2010-01-06 a Wayback Machine.
* ↑ Mon verd Arxivat 2012-06-30 a Wayback Machine.