OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Criterion

Criterion fou la primera revista de filosofia en català, dirigida pel caputxí Miquel d'Esplugues. La seva publicació era trimestral, entre 1925 i 1936. Es tornà a editar després de la Guerra civil, ara com a col·lecció de temes filosòfics i religiosos, en 1959. Basili de Rubí en fou el nou iniciador, i el seu successor, per poc temps, Àlvar Maduell. La col·lecció havia de ser en principi revista, però les lleis de premsa del ministre Manuel Fraga Iribarne no li donaren pas, i la revista tancà en 1969.

## Vegeu també

* Dictadura de Primo de Rivera a Catalunya

## Referències

* ↑ «Criterion». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Maduell, Alvar. Criterion 1959-1969. Índex d'autors. Arga Trading, S.L., 2008, p. 5,6.
* ↑ Arxivat 2016-07-06 a Wayback Machine. Ací se'n parla de les vicissituds d'aquesta revista.
* ↑ Mireia Sopena. El risc de la modernitat. La revista Critèrion (1959-1969). Publicacions de l’Abadia de Montserrat, 2018. ISBN 9788498839982.
# Cryptotis nelsoni

Cryptotis nelsoni és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae) endèmic de l'est de Mèxic.
L'espècie fou descoberta per Edward William Nelson i Edward Alphonso Goldman el 1894, que en recolliren uns quants espècimens dels vessants del volcà San Martín, a Veracruz (Mèxic). Després ja no es tingueren més notícies de l'espècies i molts la consideraren extinta, fins que fou redescoberta a la mateixa àrea el 2004 (i descrita el 2009). No se sap pràcticament res de la seva biologia.
Fou anomenada en honor del naturalista i etnòleg estatunidenc Edward William Nelson.

## Referències

* ↑ 'Extinct' tiny shrew rediscovered
* ↑ «Rediscovery of the critically endangered Nelson's small-eared shrew (Cryptotis nelsoni), endemic to Volcán San Martín, Eastern México». Arxivat de l'original el 2009-07-20. [Consulta: 2 maig 2010].
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 290. ISBN 978-0801893049.
# Coronel Fabriciano

Coronel Fabriciano és una ciutat del Brasil de l'estat de Minas Gerais. Amb una població d'105.037 habitants el 2009.
| La ciutat de Coronel Fabriciano. l'església parroquial de Sant Sebastià. Monumento "Terra Mãe". La ciutat de Coronel Fabriciano. | La ciutat de Coronel Fabriciano. La ciutat de Coronel Fabriciano. Serra dos Cocais. La Plaça de la Estacion. |
# César Solaun Solana

César Solaun Solana (Bilbao, Biscaia, 29 de desembre de 1970), fou un ciclista basc, professional entre 1994 i 1997. En el seu palmarès destaca la victòria a la Volta a La Rioja, i el 2n lloc al Campionat d'Espanya en ruta de 1997.

## Palmarès

* 1995
** Vencedor d'una etapa de la Vuelta a los Valles Mineros
* 1998
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Alentejo
* 2001
** 1r a la Volta a La Rioja i vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1994. 69è de la classificació general
* 1996. 38è de la classificació general
* 1997. Abandona
* 1999. 66è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1998. Abandona
* 1999. 39è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2001. 28è de la classificació general.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Cucurulla del Mas d'en Just

La Cucurulla del Mas d'en Just és una muntanya de 597 metres que es troba al municipi de Vilaverd, a la comarca de la Conca de Barberà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cupromakovickyita

La cupromakovickyita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la pavonita. El seu nom fa referència al fet que és l'anàleg mineral amb coure de la makovickyita.

## Característiques

La cupromakovickyita és un element químic de fórmula química Cu₄AgPb₂Bi$_9$S$_{18}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 4 a 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cupromakovickyita pertany a «02.JA: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena amb poc o gens de Pb» juntament amb els següents minerals: benjaminita, borodaevita, cupropavonita, kitaibelita, livingstonita, makovickyita, mummeïta, pavonita, grumiplucita, mozgovaïta, kudriavita, cupromakopavonita, dantopaïta, cuprobismutita, hodrušita, padĕraïta, pizgrischita, kupčikita, schapbachita, cuboargirita, bohdanowiczita, matildita i volynskita.

## Jaciments

La cupromakovickyita va ser descoberta al camp miner occidental d'un dipòsit de scheelita a la vall del Felben (Hohe Tauern, Salzburg, Àustria). També ha estat descrita a la mina Ohari (Prefectura de Yamagata, Honshu, Japó) i al districte miner de Băiţa (Nucet, Bihor, Romania).

## Referències

* 1 2 3 «Cupromakovickyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Cal Joan (Clariana de Cardener)

Cal Joan o Can Joan és una masia situada al municipi de Clariana de Cardener, a la comarca catalana del Solsonès. Es té constància de l'edificació des del segle XVIII, tot i que la construcció actual és del segle XIX, molt reformada. Pertany a l'entitat de població de Clariana.
És una construcció habitual de l'època a base de pedra, totxo i teula. Majoritàriament feta de paredat, carreus en cantonades, escairats puntualment i obertures amb totxo. La coberta és a dos aigües llevat els coberts. Disposa d'una pallera tradicional reformada.
La masia es troba a 612 m d'altitud, a 300 m de Ca n'Arpa. Es troba al costat d'un camp de conreu envoltada d'una roureda. ES tracta d'un mosaic format per camps de conreu i habitatges aïllats que s'alterna amb vegetació boscosa.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Cal Joan (Clariana de Cardener)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 70. D.L. L-418/95.
* 1 2 3 4 «Clariana de Cardener - Pla especial urbanístic del Catàleg de masies i cases rurals (expedient 2011 / 044133 / N)» (pdf) p. 90. Ajuntament de la Clariana de Cardener, 2011. [Consulta: 11 gener 2024].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Gai Mamili Vítul

Gai Mamili Vítul o Vitul (en llatí: Caius Mamilius Vitulus) va ser un sacerdot i magistrat romà. Formava part de la gens Mamília i era de la família dels Vítul.
Va ser elegit Curió Màxim l'any 209 aC. Era el primer plebeu que va exercir aquest càrrec. A l'any següent, el 208 aC va ser pretor i va rebre Sicília com a província. Va ser un dels ambaixadors enviats a Filip V de Macedònia l'any 203 aC. Va morir el 174 aC a causa d'una epidèmia de pesta i el va succeir com a Curió Màxim Gai Escriboni Curió.

## Referències

Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 1279a (v. 3).
# Casa Toríbio

La Casa Toríbio és una important masia del poble de Claramunt, a l'antic terme de Fígols de Tremp, pertanyent actualment al municipi de Tremp. Està situada al sud-oest de Claramunt, a la mateixa carena que Casa Fumàs, i també al seu sud-oest. És dalt del coster de la riba dreta del barranc de la Vileta. Tot i ser en el rodal de Claramunt, eclesiàsticament Casa Toríbio, en algun document esmentada com a Casa Torígio, pertanyia a la parròquia de Castissent. Aquesta casa té annexa la capella de Santa Anna.
Es tracta d'una masia integrada per un habitatge davant del qual es troba una era semicircular amb diversos corrals. L'habitatge està format per diverses naus unides entre si i situades a diferent nivell sobre el terreny, aprofitant el marge del bancal on està situat per recolzar un dels seus laterals. Consta de planta, pis i golfes. Està construïda amb pedra del país sense treballar rejuntada amb fang. El parament queda a la vista. Disposa diverses obertures distribuïdes de manera desendreçada. La porta d'accés és d'arc de mig punt adovellat. Sobre de la porta hi ha un balcó amb llinda que ha perdut la barana. Entre les obertures destaca el conjunt d'espitlleres de la façana nord. A la banda sud-est hi ha una zona porxada amb dues grans arcades. La coberta és a dues vessants i està feta amb embigat de fusta cobert amb llosa.

## Referències

* ↑ «Casa Toríbio». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Casa Toríbio al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Brandt

«Brandt» té aquests significats:
* Toponímia:
** Brandt (Països Baixos), localitat dels Països Baixos
** Brandt (Dakota del Sud), població dels Estats Units
* Biografies:
** Andy Brandt (1938), polític canadenc
** Bill Brandt (1904-1983), fotògraf i periodista anglès d'origen alemany
** Di Brandt (1952), poeta i crític literari canadenc
** Federico Brandt (1878-1932), pintor veneçolà
** Georg Brandt (1694–1768), químic i mineralogista suec descobridor del cobalt
** Georg Friedrich Brandt, músic instrumentista de fagot
** Heinrich Brandt (1986-1954), matemàtic alemany
** Johann Friedrich von Brandt (1802-1879), naturalista rus d'origen alemany
** Julian Brandt (1996), futbolista alemany
** Karl Brandt (economista) (1899-1975), economista estatunidenc d'origen alemany
** Karl Brandt (metge) (1904-1948), metge nazi alemany
** Kerstin Brandt (1961), atleta alemany
** Kyle Brandt (1979), actor estatunidenc
** Marianne Brandt (Viena, 1842 – 1921), contralt austriaca
** Richard Brandt, filòsof moralista estatunidenc
** Willy Brandt (1913-1992), polític socialdemòcrata alemany Canceller de la RFA entre 1969 i 1974
# Brandt Mle 27/31

El Brandt mle 27/31 era el morter regular de l'Exèrcit Francès durant la Segona Guerra Mundial. Dissenyat per Edgar Brandt, era una versió millorada del morter Stokes. El morter Brandt era molt conegut, fou construït i copiat per molts altres països.

## Descripció

El Brandt mle 27/31 era un morter simple i efectiu, que consistia en un tub de metall fixat en una base (per a rebre el retrocés), amb una muntura de pes lleuger. El Mle 27/31 podia ser desmuntat en 3 parts, i la seva tripulació usual era de 3 homes. Quan els projectils de morter es llançaven en el tub, el detonador sensible que posseïa el projectil, xocava amb un pin detonador a la base del tub, i feia que el projectil sortís propulsat en la direcció en què apuntava. El projectils del morter pesaven 3,25 kg o 6,5 kg.
Aquesta arma, junt amb el morter Stokes, van ser el disseny de referència per a la gran majoria de morters lleugers de la Segona Guerra Mundial. França, Ríssia, Itàlia, la Xina i els Estats Units tenien un disseny molt similar amb el pes, dimensions i característiques amb aquests morters.

## Usuaris

| País | Nom de l'arma | Designació alemanya per als morters capturats |
| Àustria | | 8 cm GrW 33(ö) |
| Txecoslovàquia | 8 cm minomet vz. 36, Morte Model 36 de 81,4 mm | 8 cm GrW M.36(t), 8,14 cm GrW 278(t) |
| República de la Xina | | |
| Dinamarca | 81,4 mm L/12 | 8,14 cm GrW 275(d) |
| Estònia | | |
| Finlàndia | 81 mm Tampella | |
| França | Mortier Brandt de 81 mm mle 27/31 | 8,14 cm GrW 278(f), 8,14 cm GrW 278/1(f) |
| Grècia | | |
| Irlanda | | |
| Regne d'Itàlia | Mortaio da 81/14 Modello 35 | 8,1 cm GrW 276(i) |
| Imperi Japonès | Morter d'infanteria Tipus 97 de 81 mm | |
| Alemanya Nazi | 8 cm Granatwerfer 34, Kz 8 cm GrW 42 | |
| Països Baixos | Mortier van 8 Brandt (M.27/31) | 8,14 cm GrW 286(h) |
| Filipines | | |
| Polònia | wz. 31 | 8 cm GrW 31(p) |
| Regne de Romania | | |
| Unió Soviètica | 82-PM-36, 82-PM-37, 82-PM-41 | 8,2 cm GrW 274/1(r), 8,2 cm GrW 274/2(r), 8,2 cm GrW 274/3(r) |
| Estats Units d'Amèrica | Morter M1 | |
| Iugoslàvia | 8,1 cm MWM 31/38 Kragujevac | 8,14 cm GrW 270(j) |

## Referències

* 1 2 Chamberlain, Peter. Mortars and rockets. Nova York: Arco Pub. Co, 1975, p. 5. ISBN 0668038179. OCLC 2067459.
* ↑ Chris Bishop. The Encyclopedia of Weapons of World War II. Sterling Publishing Company, 2002, p. 202. ISBN 978-1-58663-762-0.
* ↑ John Norris. Infantry Mortars of World War II. Osprey Publishing, 2002, p. 39. ISBN 978-1-84176-414-6.
* ↑ Ian V. Hogg. The American Arsenal: The World War II Official Standard Ordnance Catalog of Small Arms, Tanks, Armored Cars, Artillery, Antiaircraft Guns, Ammunition, Grenades, Mines, Etc. Greenhill Books, 2001, p. 134. ISBN 978-1-85367-470-9.

## Vegeu també

* Reihenwerfer - Un morter de barrera autopropulsat basat en el Mle 27/31.

## Bibliografia

* Dictionnaire de la Seconde Guerre mondiale, 1982 ed.
* Ferrard, Stéphane. "Les mortier Brandt de 60 et 81 mm dans l'Armée française en 1940"

## Enllaços externs

* Mortier de 81 mm Mle 27/31
# Brandt (Dakota del Sud)

Brandt és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 113 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brandt tenia 113 habitants, 51 habitatges, i 29 famílies. La densitat de població era de 34,9 habitants per km².
Dels 51 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,1% hi vivien parelles casades, en un 3,9% dones solteres, i en un 43,1% no eren unitats familiars. En el 39,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 38,1% entre 25 i 44, un 13,3% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.417 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 13.750 $. La renda per capita de la població era de 15.358 $. Entorn del 21,1% de les famílies i el 21,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brandt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brandt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cadelh e las Penas

Cadelh e las Penas (francès Cazarilh-Laspènes) és un municipi occità de Comenge a Gascunya, situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Brunettia nubicola

Brunettia nubicola és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: les illes Filipines.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Taxonomic Study of Philippine Psychodidae (Diptera) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Global Species (anglès)
# CGW

CGW té els següents significats:
* Computer Gaming World, revista de videojocs històrica dels Estats Units
* Computer Graphics World, revista especialitzada en computació gràfica
# CaixaForum Saragossa

CaixaForum Saragossa és un centre cultural de la Fundació la Caixa a la ciutat de Saragossa.

## Història

Fou projectat per l'arquitecta Carme Pinós sobre uns terrenys que formaven part de l'antiga estació de ferrocarrils d'El Portillo, que durant anys havien separat la ciutat en dues parts, a la zona coneguda com a Milla Digital. El 21 de setembre del 2010, l'alcalde de Saragossa, Juan Alberto Belloch i el president de La Caixa, Isidre Fainé, van col·locar-ne la primera pedra. Les obres es van iniciar al desembre del mateix any i es van acabar al març de 2014. Es va inaugurar 27 de juny del 2014.
El desembre del 2013 va ser guanyador dels Premis d'Enginyeria ACHE en la categoria d'edificació.

## Edifici

Disposa d'un auditori per 250 persones, dues sales grans d'exposicions, de 760 i 438 m², un espai polivalent, tres aules, una llibreria, una cafeteria-restaurant i una terrassa-mirador, amb una superfície total construïda de 7062 m² distribuïda en 6 plantes.
L'edifici es desdobla en dues estructures geomètriques elevades de formigó estructural i es recolza en grans pilars encofrats de ferro massís. Les façanes estan revestides amb 1.600 plaques d'alumini perforat i decorades amb motius orgànics, realitzades per l'empresa Arasaf Industrial de Cadrete, i la majoria són diferents pel que fa a dimensions, tall, punxonament, perforat i motius artístics. Les fulles de vidre que constitueixen la part exterior s'il·luminen amb leds de color blau que se situen en el dors de les plaques d'alumini i fan lluir l'edifici d'una manera molt elegant en fer-se fosc.

## Exposicions i activitats culturals

Està pensat per tots els públics, amb exposicions principalment temporals i ofereix una àmplia oferta cultural, artística i educativa, amb conferències, tallers, seminaris, projeccions, concerts i espectacles. Es configura d'aquesta manera el concepte de centre cultural anglosaxó: tot conviu i permet una gran varietat de públics. L'accés a les sales d'exposicions és de pagament, mentre que la resta de l'edifici es pot visitar de franc. L'entrada general té un preu de 6 €, mentre que els menors de 16 anys i els clients de CaixaBank tenen l'accés gratuït.

## Galeria d'imatges

* Escales interiors
* Escales interiors
* Plaques d'alumini perforades
* Columnes "ballarines"
* Plaques d'alumini perforades
* Escales interiors
* Plaques d'alumini perforades
* Il·luminació nocturna per LEDs
* Il·luminació nocturna per LEDs

## Referències

* ↑ CaixaForum Zaragoza estará en marcha en el primer semestre de 2013
* ↑ «La Colección ”la Caixa” de Arte Contemporáneo inaugura CaixaForum Zaragoza — InfoENPUNTO Periódico de Arte y Cultura Arxivat 2017-10-23 a Wayback Machine.» (en es). [Consulta: 5 maig 2017].
* ↑ «El CaixaForum de Zaragoza se abre con dos exposiciones de arte contemporáneo». La Vanguardia.
# Cupropearceïta

La cupropearceïta és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la pearceïta-polibasita.

## Característiques

La cupropearceïta és un sulfur de fórmula química [Cu₆As₂S₇][Ag$_9$CuS₄]. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2007. Cristal·litza en el sistema trigonal.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cupropearceïta pertany a «02.G - Nesosulfarsenits, etc. amb S addicional» juntament amb els següents minerals: argentotennantita, freibergita, giraudita, goldfieldita, hakita, tennantita, tetraedrita, selenoestefanita, estefanita, pearceïta, polibasita, selenopolibasita, cupropolibasita i galkhaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de Sarbaiskoe, localitzat a Rudny, a la província de Kostanai, Kazakhstan. Posteriorment també ha estat descrita a la localitat de Reith (Tirol, Àustria), a Vrančice (República Txeca) i al Tsumeb (Namíbia).

## Referències

* ↑ «Cupropearceite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 agost 2018].
# Amorós

* Per a altres significats, vegeu «Bernat Amorós».
Amorós és una entitat de població del municipi de Sant Guim de Freixenet, a la comarca de la Segarra. El llogarret, situat a l'altiplà que separa les conques dels rius Sió i Anoia, el forma un conjunt de cases que s'agrupen al voltant d'una torre interior i de la capella de Sant Cosme i Sant Damià. L'origen del nom seria la conseqüència d'un nom propi d'una persona o d'un llinatge.

## Sant Cosme i Sant Damià d'Amorós

L'eix vertebrador del llogarret és el castell de l'església, citada ja des del segle xi i que fou inicialment una capella sufragània de la parròquia de Sant Pere de Sant Domí, pertanyent al comtat de Cardona. Al segle xii s'esmenta com eclesia de Moros.
Tot i el seu origen romànic, l'edifici actual no en conserva cap característica pròpia. És un temple d'una petita nau quadrangular. A l'interior conserva una decoració de guix que representa figures humanes a les mènsules, realitzades per algun artista local, el mateix que hauria realitzat treballs a l'església de Sant Cristòfol de la Rabassa.
Té l'advocació dels gloriosos sants Cosme i Damià, màrtirs.

## Referències

* ↑ «Amorós al web de l'Àrea de Turisme del Consell Comarcal de la Segarra». [Consulta: 4 desembre 2016].
Viccionari
# Amos Bronson Alcott

Amos Bronson Alcott (Wolcott, Connecticut, 29 de novembre de 1799 - 4 de març de 1888, Boston) fou professor a Virgínia, Connecticut, Boston i Germantown (Pennsilvània) amb un sistema pedagògic progressista. Creia en el règim vegetarià i en la preexistència de l'ànima. Lector de Plató, Coleridge i els neoplatònics que li fan considerar el món “ la visionària creació de l'ànima caiguda de l'home” i va seguir amb un idealisme transcendental. El 1834 va fundar l'escola a Boston, però el seu sistema d'ensenyament va crear hostilitat i es va veure obligat a tancar. El 1830 es casa amb Abby May amb qui té nombrosos fills a Concord (Massachusetts). El 1844 crea la Comunitat utopista Fruitlands, situada a 48 quilòmetres al sur de Boston, però la poca experiència en el cultiu, els deutes i les tensions familiars van fer renunciar al projecte. Per un curt temps es desplaça amb la família a Still Silver, un poble dins de la zona de la Universitat Harvard i finalment tornen a Concord a la casa anomenada “The Hillside”. La seva segona filla Louisa May Alcott comença a escriure seriosament i té els seus fruits que portarà la prosperitat familiar gràcies a la seva novel·la Little Women (Donetes). El 1853 Amos Bronson Alcott va viatjar per Amèrica fent conferències. Va ser Delegat provincial de l'ensenyament de Concord i el 1859 introdueix el cant, el gimnàs i la fisiologia en els programes de l'escola i organitza un cercle per a pares i professors. Va deixar escrits de tots aquests nous sistemes d'aplicació a l'ensenyament. Durant el 1879-1882 fa classes de transcendentalisme a l'escola d'estiu de Concord de filosofia i literatura. Les seves obres més destacades són The Doctrine and Discipline of Human Culture (Doctrina i Disciplina de la cultura) de 1836; Concord Days (Dies a Concord) de 1872; Table Talk (Converses a la taula) de 1877; New Connecticut (1881) i una autobiografia.

## Bibliografia

* González Porto-Bompiani (coord). Diccionario de autores, vol I. Montaner y Simón,S.A. 1963. Nº Registre:M 3843-63. Depósito Legal:B 20872-63(I)
# Aleix de Nicea

Aleix (grec: Ἀλέξιος) fou arquebisbe metropolità de Nicea. Va compondre un cànon o himne a Sant Demetri el màrtir. No se sap segur l'època en què viure.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Alexius». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 128-129.