OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carena del Montcal

La Carena del Montcal és una serra situada als municipis de Beuda i Maià de Montcal a la Garrotxa, amb una elevació màxima de 550,3 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puigverd d'Agramunt

Puigverd d'Agramunt és un municipi de Catalunya situat a la comarca de l'Urgell. És a la dreta del riu Sió, al voltant de les restes de l'antic castell de Puigverd. L'església parroquial és dedicada a sant Pere. El lloc pertanyia a la fi de l'antic règim als marquesos de Santa Maria de Barberà. El topònim és l'aglutinació de «puig» i «verd», escrit amb grafia antiga fonètica Puigvert, forma que es va ser oficial fins al 1983.
Hi ha masies com Masia Ramonillo o la Masia Flaressa.

## Geografia

* Llista de topònims de Puigverd d'Agramunt (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Demografia

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 37 | - | 44 | 86 | 329 | 560 | 552 | 579 | 551 | 471 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 504 | 463 | 452 | 403 | 364 | 310 | 252 | 243 | 250 | 250 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 223 | 218 | 243 | 253 | 244 | 268 | 284 | 275 | 273 | 259 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 237 | 231 | 229 | 253 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Referències

* ↑ Canvis de nom Arxivat 2008-06-07 a Wayback Machine., a Municat.
* ↑ 41° 44′ 4.55″ N, 1° 5′ 23.81″ E﻿ / ﻿41.7345972°N,1.0899472°E﻿ / 41.7345972; 1.0899472
* ↑ 41° 43′ 55.94″ N, 1° 5′ 40.6″ E﻿ / ﻿41.7322056°N,1.094611°E﻿ / 41.7322056; 1.094611

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
* Consell comarcal de l'Urgell Arxivat 2009-06-01 a Wayback Machine.
# Guilleume

Un guilleume (del francès, guillaume) és una eina manual usada en fusteria, que serveix per ribotar i fer rebaixos, per rectificar llistons o tirants de fusta, i per igualar el fons d'un rebaix on no arriba el ribot, rebaixant-lo paral·lelament a la cara superior de la peça.
Consisteix en un ribot de fuster, que està compost per una caixa de fusta estreta i d'una longitud adequada perquè es pugui agafar amb una sola mà, que conté una fulla d'acer estreta i una falca que li serveix per a ajustar-la.
El guilleume és doncs un ribot prim i especial que té la peculiaritat que la fulla de tall és del mateix ample que la caixa de fusta que l'alberga.

## Altres guilleumes
### Per a paletes

S'utilitza una eina semblant amb la forma de l'anterior esmentada amb la caixa de secció trapezoïdal i el cantell inclinat, folrat amb una xapa de ferro que fan servir els paletes per repassar els plans de les motllures i allisar-les llevant l'excés de guix.

### Per a pedra picada

És una eina anàloga en la seva forma a la de fusters que empren els picapedrers per a poder perfeccionar algunes motllures buides tallades en les pedres. N'hi ha de moltes i diverses formes com el recte, el rodó, el de mitja canya, el recte i rodó junts, el rodó i de mitja canya junts, etc.
Totes aquestes eines estan proveïdes cap al mig o en el seu extrem d'una empunyadura que serveix per a manejar-les.

### Altres

* Guilleume de banc
* Guilleume amb suport guia
* Guilleume per vores
* Guilleume de xamfrà

## Vegeu també

* Acanalador
* Garlopa
* Ribot de contrafibra
* Rasqueta
* Garlopa mecànica

## Referències

* ↑ Ernest Joyce; Alan Peters. Encyclopedia of Furniture Making. Sterling Publishing Company, Inc., 30 juny 2000, p. 99–. ISBN 978-0-8069-7142-1 [Consulta: 3 gener 2012].
* ↑ ribots de fuster [Consulta: 11 març 2011].
* ↑ Diccionari d'arts i manufactures, Francisco de Paula Mellado. 1857

### Bibliografia

El contingut d'aquest article incorpora material del Diccionari Enciclopèdic Hispà-Americà de l'any 1892, que es troba en el domini públic.
# Mesaïta

La mesaïta és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom del comtat de Mesa (Colorado, Estats Units), a on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

La mesaïta és un òxid divanadat de fórmula química CaMn₅$^{2+}$(V₂O₇)₃·12H₂O. Altres minerals divanadats són l'engelhauptita, la karpenkoïta, la martyita i la volborthita. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015. Cristal·litza en el sistema monoclínic com a cristalls en forma de fulles, de fins a 0,1 mil·límetres de llarg. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2. És un mineral estructuralment relacionat amb la fianelita, i químicament similar a la palenzonaïta.

## Formació i jaciments

Es troba en blocs d'asfalt associats amb pedra arenisca que conté corvusita i montroseïta. Sol trobar-se associada a altres minerals com: ansermetita, martyita, morrisonita, rossita, metarossita i sherwoodita. Va ser descoberta a la mina Packrat, a Gateway, al Comtat de Mesa (Colorado, Estats Units). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Mesaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 desembre].
# Xanthichthys mento

Xanthichthys mento és un peix teleosti de la família dels balístids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 29 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Pacífic occidental (sud del Japó i les Ryukyu, Hawaii) i del Pacífic oriental (sud de Califòrnia, Pitcairn, Illa de Pasqua i les Illes Galàpagos).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Volkswagen Talagon

El Volkswagen Talagon (xinès simplificat: 大众揽境, pinyin: Dàzhòng Lǎnjìng) és un SUV crossover de mida completa de tres files fabricat a la Xina des del 2021 pel fabricant d'automòbils alemany Volkswagen, a través de l'empresa conjunta FAW-Volkswagen. És el model SUV més gran produït per la companyia i també el segon vehicle més gran construït amb la plataforma MQB, després del monovolum Viloran.

## Característiques

El Talagon va ser previsualitzat per un vehicle conceptual anomenat SMV (Sport Multi-Purpose Vehicle) l'abril de 2019. La versió de producció es va presentar a Auto Shanghai l'abril de 2021. El vehicle es basa en la plataforma modular MQB en la seva configuració més estesa. Considerat com un model germà del Teramont/Atlas, és lleugerament més gran per uns 110 mm (4.3 in) de llargada i 12 mm (0.5 in) d'amplada.
Les configuracions del motor provenen del Teramont, que inclou un motor turbo de 2,0 litres que pot produir 186 PS (183 hp; 137 kW) i 220 PS (217 hp; 162 kW), que s'etiqueten "330 TSI" i "380 TSI" respectivament. També s'ofereix un motor VR6 de 2,5 litres amb l'etiqueta "530 V6". Totes les configuracions es combinen amb una transmissió DSG humida de 7 velocitats.

## Referències

* ↑ «Volkswagen at „Auto Shanghai“: SUV night in Shanghai features four world premieres». www.volkswagenag.com. Arxivat de l'original el 2022-01-23. [Consulta: 20 juliol 2021].
* ↑ «Volkswagen SMV Unveiled As 7-Seat SUV Larger Than Atlas» (en anglès). Motor1.com. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ autotimesnews. «Volkswagen presented its largest crossover Talagon in Shanghai» (en anglès britànic), 19-04-2021. Arxivat de l'original el 2021-04-26. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ «Volkswagen Talagon (CN)» (en neerlandès). AutoWeek. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ «Volkswagen Talagon стал самым крупным кроссовером марки» (en rus). autoreview.ru, 20-04-2021. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ «2021上海车展丨岂止于大 一汽大众揽境实拍解码_途昂» (en anglès). www.sohu.com. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ 新浪汽车原创. «大众最大SUV诞生 大众揽境静态解析». auto.sina.com.cn, 20-04-2021. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ «2021上海车展丨轴距近3米 一汽-大众Talagon揽境正式发布» (en anglès). chejiahao.autohome.com.cn, 19-04-2021. [Consulta: 21 abril 2021].
# Carme Escursell i Burch

Carme Escursell i Burch (Figueres, 1924 - Figueres, 1981) fou una pintora catalana. Filla de Carme Burch Fina i Pere-Juli Escursell Díez, des dels 16 anys va ser alumna de Ramon Reig i es va dedicar a la pintura fins que es va casar cap el 1945, quan va començar a treballar en el negoci familiar de vins i licors. Pintava a l'oli sobre tela i fusta i va destacar per la qualitat pictòrica i temàtica. Es conserva una obra de la plaça de l'Ajuntament de Figueres, des del carrer la Jonquera, mateixa vista compartida per Reig i altres pintors que s'hi van formar al seu taller. Del 1943, també es conserva una natura morta amb dos objectes i llibre sobre una tela decorada amb flors. Del 1944, s'ha conservat l'oli sobre fusta Paisatge Empordanès i el retrat d'una nena amb una mirada de gran duresa.

## Referències

* ↑ Bassas i Masanés, 2020, p. 119.
* ↑ «El Museu de l'Empordà adquireix dues noves peces d'artistes de la comarca». Diari de Girona, 15-06-2018. [Consulta: 23 octubre 2020].
* ↑ Bassas i Masanés, 2020, p. 121.

## Bibliografia

* Bassas, Assumpta; Masanés, Cristina. «Carme Escursell Burch». A: Ajuntament de Figueres. Pintar, crear, viure. Dones artistes a l'Alt Empordà (1830-1939), 2020, p. 119-122. ISBN 978-84-120316-5-2.
# Quint Fadi

Quint Fadi o Gai Fadi (en llatí Quintus Fadius o Caius Fadius), els dos noms se li apliquen, perquè Ciceró l'anomena en un passatge Quint Fadi i en un altre Gai Fadi. Formava part dels Fadi, una gens que procedia d'Arpinium.
Era segurament un llibert o potser fill d'un llibert i havia adquirit força riquesa. La seva filla Fàdia va ser la primera dona de Marc Antoni.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/143?rgn=full+text;view=image;q1=FadiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 133. ]
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Guillem VI d'Aquitània

Guillem IV de Poitiers i VI d'Aquitània el Gras (1005-1038) fou comte de Poitou (1030-1038) fill de Guillem V d'Aquitània (III de Poitiers) i d'Adalmodis de Gavaldà. Va succeir al seu pare quan va morir el 31 de gener del 1030. Es va casar amb Eustàquia de la petita noblesa aquitana, el que va indisposar al comte i duc amb la noblesa principal que desapareix a les referències dels placitums celebrats pel comte; quasi al mateix temps. Simultàniament Agnès de Borgonya vídua de Guillem el Gran va abandonar la cort i l'1 de gener de 1032 es va casar a un senyor força més jove, Jofré I Martell comte de Vendôme i fill del comte d'Anjou Folc III Nerra (al que va succeir el 1040 com a Jofré II d'Anjou); aquest no va aprovar el matrimoni i va tenir relacions difícils amb el seu fill.
Agnès va organitzar una lliga de senyors aquitans contra Guillem el Gras per a la qual va obtenir el suport del vescomte Jofré II de Thouars i dels seus vassalls. El 1033 Jofré Martell va abandonar Saumur al capdavant d'un exèrcit i va entrar a Poitou, anant a territori del seu aliat el vescomte de Thouars. Al mateix temps l'exèrcit del duc Guillem era a Moncontour, a uns 15 km al sud-est. Els dos exèrcits es van trobar prop de l'altura de Mont-Couer à Taizé. Jofré Martell va aconseguir la victòria en la batalla que va seguir i va fer presoner a Guillem (20 de setembre de 1033) prop de Saint-Jouin-de-Marnes. El bisbe de Poitiers, Isembert, i l'esposa de Guillem, Eustàquia, van aconseguir mantenir la unitat del ducat i dirigir el comtat. Guillem no va recuperar la llibertat fins al 1037, mitjançant el pagament d'un rescat. Va reprendre la lluita però fou derrotat i va haver de renunciar a l'illa d'Oléron. Guillem i Eustàquia no va tenir fills.
Va morir el 15 de desembre de 1038 i fou enterrat a Maillezais. El successor legítim fou el duc Odó o Eudes de Gascunya (conegut també com a Odó de Poitiers), per la seva mare Brisca, segona esposa de Guillem el Gran, germana de Sanç V Guillem de Gascunya.

## Referències

«Guillem VI/IV» (francès),«Les comtes de Poitiers 2» France Balade [consulta 6 de març de 2014 (2014-03-06)]
# Miguel de los Santos Álvarez

Miguel de los Santos Álvarez (Valladolid, 1817 - Madrid, 1892) va ser un escriptor espanyol pertanyent al Romanticisme.
Va quedar orfe als disset anys, la qual cosa va inspirar els seus primers poemes. Va estudiar dret a la seva ciutat natal, on va fer amistat amb José Zorrilla. Es va traslladar a Madrid el 1836 i allí va intimar amb José de Espronceda. A Madrid va figurar entre els assistents a la tertúlia de El Parnasillo (Espronceda, Mariano José de Larra i Patricio de la Escosura), fent-se un lloc entre els triats, com demostren les seves col·laboracions en revistes com No me olvides. Va cofundar a més la revista El Pensamiento al costat dels seus amics Eugenio Moreno, Espronceda i Antonio Ros d'Olano. El seu poema María (1840), ple d'escepticisme davant la vida, es va fer famós perquè Espronceda va posar una de les seves octaves reals com a epígraf del "Canto a Teresa" inclòs en El diable mundo, a part de citar un dels seus versos. A partir de finals de 1841 va ocupar càrrecs diplomàtics a diversos països d'Amèrica llatina i a Viena. Va ser desterrat a França (1848-1852) per la seva participació en els successos revolucionaris. Governador de Valladolid en 1854, va ser diplomàtic, en la labor del qual va ser ministre plenipotenciari del regne d'Espanya a Brasil i Mèxic; va reeditar El diablo mundo d'Espronceda en 1853 amb una continuació seva. Va col·laborar en el ja citat No me olvides i en Setmanario Pintoresco Español. Amb Juan Valera va fundar també el periòdic satíric literari La Malva, periódico suave aunque impolítico a Madrid el primer de novembre de 1859, que va deixar de publicar-se el 25 de gener de 1860. Va prendre part en la tertúlia de Marcelino Menéndez Pelayo.
En la seva poesia lírica es mostra com un romàntic decadent, sense aconseguir la ironia dels models byronianos que seguia, com Espronceda. És el poeta d'un amarg i profund pessimisme resignat, ja que la seva queixa no és la del rebel, sinó la del que se sap condemnat a sofrir. Només es trenca aquesta condemna lleument en el seu poema cançó de 1838:
    Hermosa mía, lloro
    a más de enamorado, agradecido,
    porque tú del tesoro
    de amor, allá en mi pecho oscurecido,
    sacaste la pasión con que te adoro!
Destaquen els seus poemes El mar i els dedicats al record del seu amic Espronceda, com A Jarifa, inspirat en el poema del mateix títol del seu amic, en la qual es consola trobant en ella el mateix dolor que aquell.
Va publicar també unes Fábulas (1845). Va destacar més aviat en la prosa, on va ser autor d'estranys relats que va recopilar en Tentativas literarias: cuentos en prosa (Madrid, 1864, amb reedicions ampliades posteriors) i on barreja humor negre i paròdia, adptant una tècnica entre realista i clàssica. Entre ells són justament famosos "El esqueleto vivo" i la novel·la curta La protección de un sastre, Madrid, 1840.
Existeix un retrat i esbós biogràfic de Miguel de los Santos Álvarez en els Retratos y apuntes literarios d'Emilia Pardo Bazán i la seva obra ha estat estudiada per Salvador García Castañeda.

## Bibliografia

* Ricardo Navas Ruiz, El Romanticisme español. Madrid: Càtedra, 1982 (3a. ed.)
# Matías Usero Torrente

Matías Usero Torrente (1865, Ferrol - 18 d'agost de 1936, Ferrol) fou un prevere, escriptor, periodista i polític espanyol.

## Biografia

Exercí el sacerdoci fins al 1916, però hi renuncià després. Arribà a Puerto Rico el 1910 i adoptà l'espiritisme, tot i que el 1911 tornà a Espanya, on es penedí de la seva apostasia.
El 1930 entrà al Partit Socialista Obrer Espanyol, el qual tanmateix abandonà aviat per mantenir discrepàncies respecte de la col·laboració de la formació amb els polítics republicans i per l'abandó del seu caràcter revolucionari. Criticà la Constitució de 1931 per ser massa indulgent amb l'Església Catòlica. Era de l'opinió que els primers cristians «formaven una fraternitat comunista i lliure, una mica anàrquica i federal», però que l'Església hauria trencat aquest esperit inicial, desviant-se del camí; a més a més, sostenia la idea que l'Església Catòlica hauria estat inspiradora de tots els feixismes. Morí a la seva ciutat natal el 18 d'agost de 1936, afusellat a la zona controlada pel bàndol nacional després de l'esclat de la Guerra Civil espanyola.
Considerat un autor anticlerical, foren seves obres com Democracia y cristianismo (1930), Jesuitismo y masonería (1932), Concepción Arenal: heterodoxa, liberal, librepensadora, hereje (1933), Las religiones del mundo desenmascaradas (1933), La Iglesia Católica y su política (1934), Mi respuesta al P. Tusquets (1934) i La religión de la humanidad. Al llarg de la seva vida va col·laborar en publicacions com El Correo, La Tribuna, El Sol, La Voz, Cuadernos de Cultura, Boletín del Grande Oriente Español i Orto.

## Referències

* ↑ «Siguen las atrocidades fascistas». ABC, 02-11-1936, pàg. 8-9.
* ↑ Tezanos Gandarillas, 2001, p. 269.
* ↑ Navarro Navarro, 2014, p. 3.
# Ressons

«Ressons» té aquests significats:
* Ressons-l'Abbaye, municipi al departament de l'Oise (regió dels Alts de França)
* Ressons-le-Long, municipi al departament de l'Aisne (Alts de França)
* Ressons-sur-Matz, municipi al departament de l'Oise (Alts de França)
* Cantó de Ressons-sur-Matz, cantó al districte de Compiègne (departament de l'Oise)
# Xanthe Terra

Xanthe Terra és una àmplia zona de Mart, centrada just al nord de l'equador marcià. Les seves coordenades són 3° N, 312° E﻿ / ﻿3°N,312°E﻿ / 3; 312 i el seu diàmetre és de 1867,65 km. El seu nom significa "terra de color groc daurat". Es troba al quadrangle Lunae Palus, al quadrangle Coprates, al quadrangle sinus Margaritifer i al quadrangle Oxia Palus.
Ravi Vallis, Aromatum Chaos, Ophir, Ganges Chasma, Nanedi Valles, Shalbatana Vallis, cràter Orson Welles, cràter Mutch, i el cràter Da Vinci són algunes de les principals característiques de Xanthe Terra..
Les imatges del Mars Express, Mars Global Surveyor i Mars Reconnaissance Orbiter han revelat antigues valls i deltes de rius. Els deltes mostren moltes capes fines igual que els deltes a la Terra. Els científics especulen que les característiques de Xanthe Terra mostren evidències de precipitacions als inicis de Mart.
* El mapa MOLA que mostra els límits de Xanthe Terra i altres regions
* El mapa de Xanthe Terra amb les principals característiques etiquetades

## Referències

* ↑ "Xanthe Terra". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ «Evidence for Rain on Mars?» (en anglès). www.spaceref.com. Arxivat de l'original el 2012-09-18. [Consulta: 1r abril 2021].

## Enllaços externs

* «Astronomy Picture of the Day. Ombra de Fobos». NASA, 05-11-1999. [Consulta: 1r abril 2021]. - la foto MOC la va fer molt per sobre de Xanthe Terra
# Vierville (Eure i Loir)

Vierville és un municipi francès, situat al departament de l'Eure i Loir i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 118 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vierville era de 118 persones. Hi havia 38 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 13 parelles sense fills i 21 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 50 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 49 eren cases i 1 era un apartament. Dels 39 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 6 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 22 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 30 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vierville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 1 |
| 1 | 90 a 94 | 1 |
| 1 | 85 a 89 | 2 |
| 1 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 1 |
| 4 | 70 a 74 | 3 |
| 2 | 65 a 69 | 2 |
| 3 | 60 a 64 | 1 |
| 0 | 55 a 59 | 3 |
| 1 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 2 |
| 3 | 40 a 44 | 2 |
| 6 | 35 a 39 | 3 |
| 2 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 2 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 5 | 15 a 19 | 2 |
| 2 | 10 a 14 | 2 |
| 2 | 5 a 9 | 6 |
| 1 | 0 a 4 | 1 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 67 persones, 55 eren actives i 12 eren inactives. De les 55 persones actives 47 estaven ocupades (26 homes i 21 dones) i 7 estaven aturades (3 homes i 4 dones). De les 12 persones inactives 4 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren guixaires pintors.
L'any 2000 a Vierville hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vierville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vierville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Carmis

Carmis (en llatí Charmis, en grec antic Χάρμις), va ser un metge de Marsella, que va anar a Roma en temps de Neró on va adquirir gran fama i fortuna i va reviure la pràctica dels banys freds. Es deia que un pacient li va pagar ell sol 200.000 sestercis per una cura. Va inventar també un antídot la fórmula del qual va ser versificada per Damòcrates i va conservar Galè.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/704?rgn=full+text;view=image;q1=CharmisSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 689. ]
# Quint Fabrici

Quint Fabrici (en llatí Quintus Fabricius) va ser un polític i magistrat romà del segle i aC. Formava part de la gens Fabrícia, una gens romana originària de la ciutat d'Aletrium.
Va ser tribú de la plebs l'any 57 aC. Era amic de Ciceró que llavors estava exiliat, i va presentar una moció per fer tornar l'orador, el gener del 57 aC. Però aquest intent va ser rebutjat per Publi Clodi Pulcre que s'hi va oposar amb les seves milícies armades. Tant el Monumentum Ancyranum com Dió Cassi diuen que Quint Fabrici era cònsol sufecte l'any 36 aC.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/ACL3129.0002.001/142?rgn=full+text;view=image;q1=FabriciusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 132. ]