OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lèmur mostela de Petter

El lèmur mostela de Petter (Lepilemur petteri) és un lèmur mostela que, com tots els lèmurs, és endèmic de Madagascar. És un dels lèmurs mostela més petits, amb una mida total de 49-54 cm, dels quals 22-25 cm pertanyen a la cua. És originari del sud-oest de Madagascar, on viu en boscos espinosos secs i alguns boscos de galeria.

## Referències

* 1 2 Garbutt, Nick. Mammals of Madagascar, A Complete Guide, 2007, p. 134–135.
# Marc Luri

Marc Luri (en llatí Marcus Lurius) va ser un magistrat romà del segle i aC.
Era prefecte (governador) de Sardenya (Sardinia) sota August (llavors encara conegut com a Octavi), l'any 40 aC. Va ser expulsat de l'illa per Menes, lloctinent de Sext Pompeu que amb la seva flota dominava la mar Mediterrània. A la decisiva batalla d'Àccium contra Marc Antoni i Cleòpatra, l'any 31 aC, va dirigir l'ala dreta de la flota. No es coneix més d'ell ni de la seva família.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/851?rgn=full+text;view=image;q1=LuriusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 841. ]
# Línia evolutiva de Magikarp

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Magikarp i Gyarados.

## Magikarp

Magikarp és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus aigua. Evoluciona en Gyarados. En el joc Pokémon Go es necessiten 400 caramels de Magikarp per evolucionar-lo a Gyarados.

## Gyarados

Gyarados és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus aigua i volador. Evoluciona de Magikarp. Encara que és de tipus volador no sap volar. Sap molts atacs del tipus drac.

## Biologia

Físicament, Gyarados s'assembla molt a un drac marí, com el drac xinès. A diferència de Magikarp, el seu cos és principalment blau marí, la part inferior és groc clar i les seues aletes dorsals són blanques. Té una gran cua amb la qual pot travessar rius contra corrent. També té una aleta dorsal amb la qual pot tallar molts objectes per la meitat. L'única diferència entre mascle i femella és que el mascle té els bigotis blaus, i la femella els té de color blanc.
És un Pokémon extremadament violent. S'han vist bancs d'aquests Pokémon devorant i devastant ciutats senceres amb els seus hiperrajos. Viu tant en aigua dolça com marina, però a diferència de Magikarp, Gyarados és molt territorial i agressiu. No dubtarà ni un segon a atacar a qualsevol Pokémon que entre en el seu territori. Quan Magikarp evoluciona a Gyarados les seues cèl·lules cerebrals pateixen un canvi ben exagerat i es torna molt més agressiu.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Magikarp» (en anglès). Bulbapedia. [Consulta: 28 juliol 2013].
* 1 2 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Magikarp a Bulbapedia (anglès) (anglès)
* Gyarados a Bulbapedia (anglès) (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Línia evolutiva de Makuhita

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Makuhita i Hariyama.

## Makuhita

Makuhita és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus lluita i evoluciona a Hariyama.

## Hariyama

Hariyama és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus lluita i evoluciona de Makuhita.

## Referències

* 1 2 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Makuhita a Bulbapedia (anglès)
* Hariyama a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Línia evolutiva de Mantyke

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Mantyke i Mantine.

## Mantyke

Mantyke és un personatge fictici Pokémon. És de tipus aigua i volador. Evoluciona a Mantine.

## Mantine

Mantine és un personatge fictici Pokémon. És de tipus aigua i volador. Evoluciona de Mantyke.

## Referències

* 1 2 3 Mantyke a Bulbapedia (anglès)

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Mantyke a Bulbapedia (anglès)
* Mantine a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Línia evolutiva de Meowth

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Meowth i Persian.

## Meowth

Meowth és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus normal i evoluciona a Persian.

## Persian

Persian és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus normal i evoluciona de Meowth.

## Referències

* 1 2 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Meowth a Bulbapedia (anglès)
* Persian a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Marc Castanyer i Seda

Marc Castanyer i Seda (Mataró, 13 de juliol de 1815 - Barcelona, 28 d'abril de 1878) va ésser un sacerdot, cofundador de la congregació de les Filipenses Missioneres de l'Ensenyament. Ha estat proclamat servent de Déu per la diòcesi de Barcelona i el seu procés de beatificació és obert.

## Biografia

Va néixer en una família benestant, el major de tres germans que també van seguir la carrera sacerdotal i religiosa. Va estudiar al col·legi dels escolapis i en 1835 ingressà al Seminari de Barcelona per fer-se sacerdot. Quan en 1838, arran de la situació política, el seminari va haver de tancar, marxà a continuar els estudis a Roma. Ordenat sacerdot, el març de 1839 diu a Roma la seva primera missa. En 1840 obté el títol de missioner apostòlic i fins a 1845 exercirà a Gènova i Marsella, predicant i ampliant estudis.
En aquest temps, coneix la congregació dels oratorians de Roma i queda captivat per la doctrina de Sant Felip Neri, el seu fundador. En 1845 tornà a Mataró; justament llavors, la seva germana Gertrudis ingressà al convent de les carmelites de Mataró. Amb ella, va voler donar resposta als problemes que havien trobat i van fundar una congregació religiosa que s'havia de dedicar a la "renovació cristiana de la societat" mitjançant l'apostolat i la instrucció cristiana de les joves, particularment les més necessitades. Mentrestant, la seva germana hagué de deixar el convent, abans de professar-hi, a causa d'una malaltia, i havia començat a acollir a casa seva nenes pobres, ensenyant-los el catecisme i les primeres lletres. Com Marc, veia que la industrialització de la ciutat podria portar a una deshumanització de la societat, i que el fet que homes i dones treballessin a les fàbriques feia que els seus fills no rebessin la mateixa atenció que abans.
Així, tots dos funden, el 21 de novembre de 1858 la Congregació de Germanes de Sant Felip Neri, després Filipenses Missioneres de l'Ensenyament, posades sota el patronatge de Felip Neri. Hi destinen els béns de l'herència i el seu germà, Segimon, hi afegeix els seus. El bisbe de Barcelona els autoritza per escrit a tirar endavant, i l'obra de la congregació comença a la casa pairal dels Castanyer, on reuneixen fins a 300 nens i joves, fills dels treballadors de les fàbriques i de les minyones que servien a la ciutat. Marc Castanyer en fou el director, com ho havia estat d'algunes confraries laiques marianes. Ell mateix en redactà les constitucions (1865), inspirades en les de les Oblates Filipines i les de l'Oratori de Sant Felip Neri.
Marc Castanyer també escrigué Instrucciones a las hermanas i Sucinta memoria (1864) on justifica la fundació, i Los ejercicios espirituales y el retiro mensual.
Arran de la Revolució de 1868, les propietats dels dos germans van ésser confiscades i van anar a refugiar-se a Barcelona, on van continuar la seva obra. Morí a Barcelona l'abril de 1878.

## Bibliografia

* Historia - Filipenses Misioneras de Enseñanza. Arxivat 2011-03-25 a Wayback Machine.
# Malón

Malón és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de Tarassona i el Moncayo.
# Josep Torres

Josep Torres és el nom dels següents personatges:
* Josep Torres i Clavé (1906-1939), arquitecte i dissenyador català.
* Josep Torres Riera (1942), enginyer formenterer.
* Josep Torres i Vilalta (1869-1937), locutor de ràdio català.
* Josep Torres i Eiximeno, cap del Regiment d'Infanteria de la Mare de Déu dels Desemparats
# Adrian Honkisz

Adrian Honkisz (27 de febrer de 1988) és un ciclista polonès, professional des del 2007 i fins al 2018 a l'equip Wibatech 7R Fuji.

## Palmarès

* 2009
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Marroc
* 2010
** 1r a la Carpathia Couriers Path i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa a la Szlakiem walk Major Hubal
* 2012
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de Solidarność i els Atletes Olímpics
* 2013
** 1r a la Copa dels Càrpats
* 2015
** 1r a la Copa dels Càrpats

## Referències

* ↑ «Adrian Honkisz». Pro Cycling Stats. [Consulta: 14 març 2015].
* ↑ «AdrianHONKISZ» (en anglès). UCI. Union Cycliste Internationale (UCI). [Consulta: 22 gener 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl Arxivat 2017-04-16 a Wayback Machine.
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Ramforrincoïdeus

Els ramforrincoïdeus (Rhamphorhynchoidea) són un subordre de pterosaures. Se'ls crida pterosaures de cua llarga, en contraposició als membres de l'altre subordre, els pterodactiloïdeus (pterosaures de cua curta). Els ramforincoïdeus foren els primers pterosaures a aparèixer, en el Triàsic superior. A diferència del seu descendents, els pterodactiloïdeus, la majoria tenien dents i llargues cues, i moltes espècies mancaven de crestes òssies en el crani; no obstant això, bastants tenien crestes toves de queratina. En general eren de petita grandària i van desaparèixer a la fi de Juràssic.

## Taxonomia

Llista de gèneres famílies i superfamilies del subordre Rhamphorhynchoidea
* Ordre Pterosauria
** Subordre Rhamphorhynchoidea *
*** Preondactylus
*** Família Dimorphodontidae
*** Família Anurognathidae
*** Superfamília Campylognathoidea
**** Família Campylognathoididae
***** Gènere Eudimorphodon
*** Família Rhamphorhynchidae
**** Subfamília Rhamphorhynchinae
**** Subfamília Scaphognathinae
* Gèneres de ramforincoïdeus de posició incerta (incertae sedis)
** Comodactylus
** Laopteryx
** Odontorhynchus
** Parapsicephalus
** Rhamphinion

## Filogènesi

Cladograma segons Unwin (2003) i Lü i Ji (2006). Com pot apreciar-se, segons la sistemàtica filogenètica, els ramforincoïdeus inclouen tots els pterosaure basals (primitius), sense cap apomorfia que els reuneixi, sent per tant un grup parafilètic.
| Pterosauria | Preondactylus   Macronychoptera   Dimorphodontidae   Caelidracones   Anurognathidae  Lonchognatha   Campylognathoididae  Breviquartossa   Rhamphorhynchidae  Pterodactyloidea |
* Dimorphodon
* Dorygnathus
* Campylognathoides
* Scaphognathus
* Sordes

## Referències

* ↑ Unwin, David M. The Pterosaurs: From Deep Time (en anglès). Pi Press, 2006, p. 246. ISBN 0-13-146308-X.
* ↑ Unwin, D. M. «On the phylogeny and evolutionary history of pterosaurs». A: Evolution and Palaeobiology of Pterosaurs. Geological Society of London, Special Publications 217, 2003, p. 139–190.
* ↑ Lü, Junchang; Ji, Qiang «Preliminary results of a phylogenetic analysis of the pterosaurs from western Liaoning and surrounding area» (en anglès). Journal of the Paleontological Society of Korea, 1, 22, 2006, pàg. 239-261 [Consulta: 10 març 2007].
# Sant Valentí de les Brucardes

Sant Valentí de les Brucardes és una església del municipi de Sant Fruitós de Bages (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una església d'una sola nau amb absis semicircular a llevant, amb coberta de volta de quart d'esfera. La coberta avui desapareguda, devia ser a dues aigües. Primitivament era coberta amb un emigat de fusta, aguantat per arcs diafragmàtics. La façana principal és orientada a ponent, no presenta ornamentació i està coronada per una espadanya. El portal d'accés és format per una arcada de mig punt amb grans dovelles. Aquesta porta probablement és fruit d'una reforma de finals de segle xv o inicis del XVI.
A l'interior es conserva un arc de mig punt que fa de separació entre l'absis i la nau. Només hi ha una finestra amb una volta interior peraltada. El parament és de pedra amb carreus força regulars, quadrats i rectangulars disposats en filades ordenades, units amb morter de calç. A l'interior hi ha restes d'arrebossat de calç i es creu que hi podien haver hagut pintures.

## Història

La capella està documentada a partir de l'any 1246, en una transacció de terres situades al peu del puig de Sant Valentí. El culte a sant Valentí té una tradició fortament arrelada al terme de Sant Fruitós de Bages i està vinculada a l'existència del monestir de Sant Benet de Bages. Aquest monestir estava dedicat en un inici a Sant Benet i a Sant Valentí màrtir. Posteriorment es va construir la capella en honor de Sant Valentí.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Valentí de les Brucardes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 desembre 2015].
# Rasa de la Font de Cal Rínxol

La Rasa de la Font de Cal Rínxol és un torrent afluent per la dreta de la Riera de l'Hospital, al Berguedà.
Neix a l'enclavament de Comaposada (Montmajor)

## Municipis per on passa

La Rasa de la Font de Cal Rínxol passa successivament pels següents termes municipals.
M u n i c i p i s :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Montmajor | 843 | 31,85% |
| Per l'interior del municipi de l'Espunyola | 1.804 | 68,15% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de la Font de Cal Rínxol està integrada únicament per la mateixa rasa i per un afluent per a dreta d'una longitud de 158 m. En conseqüència, la longitud total de la xarxa és de 2.805 m.

### Distribució per termes municipals

| Municipi | Longitud que hi transcorre |
| Montmajor | 1.001 m. |
| l'Espunyola | 1.804 m. |

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Refugi del Gall Fer

El refugi del Gall Fer és un refugi de muntanya del terme municipal d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situat en el Bosc de Virós, a una altitud de 1679 metres. Actualment, el refugi serveix d'equipament de l'estació hivernal de Virós-Vallferrera i és dins de l'espai protegit del Parc Natural de l'Alt Pirineu.
La pista forestal per arribar-hi surt d'Araós, a 913 metres d'altitud –primer poble de la Vall Ferrera després de Llavorsí—, i tot enfilant-se pel vessant obac de la muntanya arriba en poc més de 6 quilòmetres a les Bordes de Virós (1290 m), amb una àrea de descans finançada per la Fundació "Territori i Paisatge" i on, també ben a la vora, podem veure l'ermita preromànica de Sant Lliser de Virós recentment reconstruïda. És el lloc on hi havia hagut el poble de Virós. Amb 6 quilòmetres més de pista, un cop depassada la Borda de Buiro (1390 m), on també hi havia hagut un altre poble, Buiro, s'arriba fins a peu de refugi amb cotxe. El camí a peu (3:30h) travessa el bosc per un sender ben marcat des d'Araós o des d'Alins.
Aquest refugi és un bon punt de partida per accedir als pics de lo Covil i de Màniga (2.515 m) i el més llunyà (3 h) Pic de Salòria (2.789 m). El refugi, propietat de l'EMD d'Ainet de Besan i Araós, va ser inaugurat l'1 de gener del 2000.

## Referències

* ↑ Bosc de Virós
* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Resolució 17 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 17 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 10 de febrer de 1947, va determinar que la Comissió creada mitjançant la resolució 15 no va ser facultada per exigir als governs de Grècia, Albània, Bulgària o Iugoslàvia a posposar les execucions dels seus presoners polítics, tret que algun d'aquests presoners pogués donar testimoniatge que ajudés a la Comissió en la seva tasca.
La resolució va ser adoptada per 9 vots a favor, amb 2 abstencions de Polònia i la Unió Soviètica.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1947 - 1952)
* Resolució 12 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides
* Resolució 15 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Mandistan

Mandistan és una comarca costanera de l'Iran, a la província de Bushehr, comtat de Dashti, creuada pel riu Mand (que no és segur que li doni el nom). El comtat de Dashti està dividit en 4 cantons: Bardistan (capital Dayyir); Mandistan (al nord de l'anterior ocupant la costa); Sana i Shumba (al nord de l'anterior seguint el riu); i Tasuj-e Dashti (una estreta vall regada pel Čaniz). La capital és Kaki.
Històricament va veure la rivalitat entre les famílies dels Shaykhiyan i els Hajjiyan i els segons (sota Hajji Rais Jamal) van exterminar als primera aprofitant el moment de la invasió afganesa (1722-1729) i van fundar una dinastia local hereditària que per enllaços matrimonials va incorporar el Bardistan. Un dels emir, Muhammad Khan fou un poeta destacat amb el pseudònim de Dashtí, i va morir a Bushire el 1881.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VI, 368-369
# Josep Usó i Mañanós

Josep Usó i Mañanós (Castelló de la Plana, 1959) és un escriptor valencià. Nascut a Castelló de la Plana, ben prompte es trasllada a Vila-real. Es llicencia en Químiques a la Universitat de València, per encarar la seua carrera professional en la docència d'instituts.
A la dècada dels 90 fa el salt a la literatura de ficció. El 1998 publica La catifa maleïda. A partir d'ací combina les novel·les amb les narratives curtes; en ambdós casos aconsegueix diversos premis: Amor amarg (Universitat de Lleida, 2001), Carme i Maria (Roser d'Argent del Vila de Puigcerdà, 2003), Civils i incivils (Sant Carles Borromeu d'Andorra, 2004), Els retrobats i els perduts (Ciutat de Sagunt, 2007), La senda llarga (Vila d'Almassora, 2008), etc. Premi de narrativa Ciutat de Torrent 2011, amb l'obra Fàtima i Cristina. Col·labora actualment en la recuperació de la memòria històrica del País Valencià en el Projecte Basset. Junt al Corredor Basset i el Poema Joan Baptista Basset forma part d'una campanya social. A l'octubre de 2012 guanya el Premi de Narrativa Vila de Puçol amb Una història de llums i ombres

## Obra

* La catifa maleïda (L'Eixam, 1998)
* Amor amarg (Pagès, 2002)
* Civils i incivils (Abadia, 2005)
* Els retrobats i els perduts (Brosquil, 2008)
* La senda llarga (Onada, 2009)
* La plaça del Gall (Tabarca, 2011). Finalista del primer premi literari Ciutat de Benicàssim (2011).
* Fàtima i Cristina. Premi de narrativa Ciutat de Torrent 2011.
* El carrer era de terra (Onada Edicions, 2021) ISBN 978-84-18634-16-1

## Referències

* ↑ «Fitxa a Llibres valencians». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 21 juliol 2011].
* ↑ Josep Usó i Mañanós al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
* ↑ "Almassora lliura demà a Josep Usó i a Francesca Pérez els Premis Vila d'Almassora". Article a El Periódic
* ↑ El Punt Avui 19-12-2011
* ↑ «Entrevista a El Singular Digital 6-10-2011». Arxivat de l'original el 2011-10-10. [Consulta: 16 octubre 2011].
* ↑ Cadenes, Núria Pren forma el Projecte Basset (El Temps nº 1434) 6-12-2011, pp. 44, 45
* ↑ Levante-EMV 11-10-2012
* ↑ «Fundació Universitas XVIII edició dels Premis Literaris Ciutat de Torrent 16-12-2011». Arxivat de l'original el 2012-06-21. [Consulta: 23 gener 2012].

## Enllaços externs

* «Josep Usó i Mañanós». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
# Afec

Afec fou una ciutat de Canaan prop de la moderna Pétah Tiqvà a Israel. Al segle xiii aC apareix governada per un príncep anomenat Haya. Vers la meitat del segle xiii aC fou saquejada pels filisteus, que van capturar l'Arca de l'Aliança, i va passar a Asdod. Vers el 990 aC va passar a Israel.

## Referències

* ↑ «4:1-10». A: Primer llibre de Samuel.
# AED

AED té els següents significats:
* Agència Europea de Defensa, agència de la Unió Europea per a temes de seguretat i defensa
* Advocats Europeus Demòcrates, confederació de sindicats d'advocats d'Europa
* Associació Espanyola de Directius, associació professional de càrrecs directius d'Espanya
* Detector d'emissió atòmica (del seu nom en anglès Atomic-Emission Detector), detector usat en cromatografia de gasos
* Desfibril·lador extern automàtic (del seu nom en anglès Automated External Defibrillator), desfibril·lador portàtil indicat per al tractament d'una aturada cardiorespiratòria
* Efecte Auger (del seu nom en anglès Auger Electron Diffraction), efecte d'emissió d'un electró per part d'un àtom
* Anàlisi exploratòria de dades, tractament estadístic adequat per a les mostres de qualsevol recerca científica
* Cistamina (del seu nom alternatiu 2-Aminoetil Disulfur), compost orgànic resultant de la descarboxilació de la cistina
* AED també és el codi ISO 4217 del dírham dels Emirats Àrabs Units, moneda oficial dels Emirats Àrabs Units
* Aed també és el nom d'un déu de la mitologia irlandesa
# Aixúkovo

Aixúkovo (en rus: Ашуково) és un poble de l'óblast de Riazan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 64 habitants.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Касимовского муниципального района Рязанской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Akapovo». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»».
# Abidosaure

L'abidosaure (Abydosaurus) és un gènere de dinosaure sauròpode braquiosàurid conegut a partir d'un crani i material post-cranial trobat a les roques del Cretaci inferior del nord-est de Utah, Estats Units. És d'interès perquè és un dels pocs sauròpodes coneguts a partir de material del crani, es tracta del primer crani complet descrit d'un sauròpode del Cretaci de les amèriques. També destaca per les seves dents estretes, en tant que els primers braquiosàurids tenien dents més amples.

## Referències

* 1 2 Chure, Daniel; Britt, Brooks; Whitlock, John A.; and Wilson, Jeffrey A. «First complete sauropod dinosaur skull from the Cretaceous of the Americas and the evolution of sauropod dentition». Naturwissenschaften, 97, 4, 2010, pàg. 379–391. DOI: 10.1007/s00114-010-0650-6.
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :