OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Copa del Món de Futbol 2018 - Grup B

El Grup B de la Copa del Món de Futbol 2018, realitzada a Rússia, està compost per quatre equips, que s'enfrontaran entre ells amb un total de sis partits. Quan acabin aquests partits, els dos equips amb més punts es classificaran per a la fase següent.
El primer lloc d'aquest grup s'enfrontarà contra el segon del grup A. El segon lloc del grup s'enfrontarà al primer del grup A.

## Integrants

El grup B està integrat per les seleccions següents:
| Portugal | Espanya | Marroc | Iran |
Segons el Ranking Mundial de la FIFA del 15 de març del 2018, Portugal estava classificada en 3r lloc, Espanya en el 6è, Iran en el 33è i Marroc en el 42è.

## Classificació

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts | Classificació |
| 1 | Espanya | 3 | 1 | 2 | 0 | 6 | 5 | +1 | 5 | Avança a segona fase |
| 2 | Portugal | 3 | 1 | 2 | 0 | 5 | 4 | +1 | 5 | Avança a segona fase |
| 3 | Iran | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 0 | 4 | |
| 4 | Marroc | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 4 | −2 | 1 | |

## Partits
### Marroc vs. Iran

| Marroc | 0–1 | Iran |
| | Informe | Bouhaddouz 90+5' (p.p.) |

### Portugal vs. Espanya

| Portugal | 3–3 | Espanya |
| Cristiano Ronaldo 4' (p.), 44', 88' | Informe | Diego Costa 24', 55' Nacho 58' |

### Portugal vs. Marroc

| Portugal | 1–0 | Marroc |
| Cristiano Ronaldo 4' | Informe | |

### Iran vs. Espanya

| Iran | 0–1 | Espanya |
| | Informe | Diego Costa 54' |

### Iran vs. Portugal

| Iran | 1–1 | Portugal |
| Ansarifard 90+3' (p.) | Informe | Quaresma 45' |

### Espanya vs. Marroc

| Espanya | 2–2 | Marroc |
| Isco 19' Iago Aspas 90+1' | Informe | Boutaïb 14' En-Nesyri 81' |

## Referències

* ↑ FIFA.com. «Clasificación Mundial FIFA/Coca Cola - Clasificación completa - FIFA.com» (en espanyol europeu), 15-03-2018. Arxivat de l'original el 2020-04-26. [Consulta: 26 gener 2020].
* ↑ «Match report – Group B – Morocco-Iran» (PDF). Fédération Internationale de Football Association, 15-06-2018.
* ↑ «Match report – Group B – Portugal-Spain» (PDF). Fédération Internationale de Football Association, 15-06-2018.
* ↑ «Match report – Group B – Portugal v Morocco» (PDF). Fédération Internationale de Football Association, 20-06-2018.
# Juan José Benayas y Sánchez Cabezudo

Juan José Benayas y Sánchez Cabezudo, (Torrijos, província de Toledo, 8 de març de 1899 - Madrid, 23 d'abril de 1989) va ser un polític espanyol.

## Biografia

Fill de José Benayas y Benayas, net de Manuel Benayas Portocarrero, els seus germans Ángel i Alberto van morir víctimes de la repressió en la zona republicana durant la Guerra civil espanyola Casat amb Dolores Agulló Soler. Associat a la burgesia terratinent, va exercir l'advocacia a Madrid i fou Degà del Col·legi de Registradors. Membre del Partit Republicà Progressista, va ser ministre d'Agricultura entre el 3 d'abril i el 6 de maig de 1935 en un dels governs que durant la Segona República Espanyola presidiria Alejandro Lerroux.
Després de la guerra civil espanyola fou membre de l'Organització Sindical Espanyola, Procurador en Corts durant la III Legislatura de les Corts Espanyoles (1949-1952), fou escollit com a representant dels empresaris del Sindicat Nacional del Sucre.

## Referències

* ↑ geneall.net
* ↑ ABC (Madrid) - 03/09/1939, p. 31 - ABC.es Hemeroteca
* ↑ Els Ministres d'Agricultura de la Segona República (1931-1939)
* ↑ Decret de 25 de febrer de 1949 sobre elecció de procuradors sindicals a Corts (BOE nº 58, de 27 de febrer de 1949) «Enllaç».
# Godfried Schalcken

Godfried Schalcken (Dordrecht, 1643 - la Haia, 16 de novembre de 1706) fou un pintor neerlandès, conegut pel freqüent ús en la seva pintura de la il·luminació artificial, interessat en la captació dels efectes de llum sobre la matèria.
Format inicialment a Dordrecht amb Samuel van Hoogstraten, amb qui va romandre entre 1656 i 1662, va completar el seu aprenentatge a Leiden on, en contacte amb Gerrit Dou, es va iniciar en la pintura de gènere amb escenes compostes per una sola figura o un nombre reduït d'elles, il·luminades a la llum d'una espelma o d'un llum d'oli. De tornada a Dordrecht, on se li documenta el 1675, va rebre nombrosos encàrrecs de retrats i va arribar a ser el més important pintor de la ciutat. El 1691 es va inscriure en el gremi de pintors de la Haia. De 1692 a 1697 va residir a Londres, on va retratar al rei Guillem III, príncep d'Orange amb una espelma a la mà. El retrat, ara conservat en el Rijksmuseum d'Amsterdam, mostra un d'aquests jocs de llum característics del pintor amb probable significat emblemàtic] doncs, conforme al tòpic llatí dum luceam peream, el monarca com l'espelma serveix conforme es consumeix i el mateix que li fa brillar li fa perir. Notables semblances tant en la flama que consumeix l'espelma com en el seu reflex en la pupil·la del retratat es poden advertir d'altra banda amb l'Ancià llegint a la llum d'una espelma del Museu del Prado, de pinzellada més lleugera.
Al no aconseguir a Londres l'èxit esperat va retornar a la Haia, de la qual ja solament es va absentar temporalment el 1703, per viatjar a Düsseldorf al servei del príncep elector del Palatinat Joan Guillem II.

## Referències

* 1 2 Schalcken, Godfried, en Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD).
* ↑ Guillermo III, fitxa de l'obra en el Rijksmuseum
* ↑ Anciano leyendo a la luz de una vela fitxa en la Galería online del Museu del Prado.

## Enllaços externs

* Biografia en l'Enciclopedia online del Museu del Prado.
* Obres de Godfried Schalcken en el Rijksmuseum.
# Andreu Martín Burguera

Andreu Martín Burguera (1 d'abril de 1925, Herrera de Alcántara, Càceres - 13 de febrer de 1986, Llucmajor, Mallorca) fou un banquer mallorquí, regidor de l'ajuntament de Llucmajor i batle entre 1969 i 1971.
Martín estudià al col·legi de sant Bonaventura dels franciscans de Llucmajor i posteriorment cursà estudis de dret a la Universitat de Barcelona. Inicià la seva vida professional com a professor del col·legi de sant Bonaventura, secció de batxillerat, i també al de Cristo Rey, més tard el CLAF, de les Germanes de la Caritat, de Llucmajor. Deixà la docència el 1970. Fou president dels joves d'Acció Catòlica i també de l'Associació dels Exalumnes de Sant Bonaventura. El 1960 entrà a formar part de l'ajuntament de Llucmajor com a regidor de cultura i fou el primer pregoner de les fires de Llucmajor el 1961 amb el pregó Costums llucmajorers en temps de Fires (inèdit). El 1969 assumí la presidència del consistori i fou batle fins al 1971 quan fou nomenat director de l'oficina de Llucmajor de la Caixa d'Estalvis i Mont de Pietat de les Balears, Sa Nostra. Posteriorment fou director de zona i apoderat de la mateixa entitat.
De la seva tasca com a batle en destaca el llançament de l'obra Història de Llucmajor de Bartomeu Font Obrador, els jocs florals del setembre de 1969 en commemoració del centenari del naixement de la poetessa Maria Antònia Salvà, el foment de les fires de Llucmajor amb exposicions d'art, la reconstrucció del molí d'en Gaspar i la seva conversió en museu etnogràfic d'eines antigues de fora vila, i la millora dels centres d'ensenyament del municipi. Durant el seu mandat, el 1970 fou nomenat fill il·lustre de Llucmajor Joan Caldés Lizana, que havia sigut director general de l'Institut de Caixes d'Estalvi, ICA.
Com a directiu de Sa Nostra fou l'artífex de l'edifici on s'instal·là el 1971 la nova oficina de Llucmajor, amb clares influències de l'arquitectura i la decoració mallorquines i fou un dels grans impulsors de l'Obra Social de Sa Nostra. El 1980 fou nomenat vocal del Patronat de la Fundació Centre Cultural Hispano-Americà Museu Krekovic.

## Referències

* 1 2 3 «Andreu Martín, ex-batle de Llucmajor, ha mort». S'Arenal de Mallorca, 01-03-1986, pàg. 17.
* ↑ Caldés Lizana, J. «In Memoriam Andreu Martín». Llucmajor de pinte en ample, 55, 01-03-1986, pàg. 12.
* ↑ «Distinción mallorquina a don Juan Caldés Lizana». ABC, 20-10-1970, pàg. 48.
* ↑ «Orden de 24 de marzo de 1980 por la que se reconoce, clasifica e inscribe como Fundación Cultural Privada, de Servicio, la constituida en Palma de Mallorca por don Kristian y doña Sina Krekovic, bajo la denominación de Fundación Centro Cultural Hispano-Americano Museo Krekovic». BOE, 18-04-1980, pàg. 8444-8445.
# Natasha Noel

Natasha Noel és una yogini, una mestra practicant de ioga i entrenadora de benestar popular a les xarxes socials.
Va perdre la mare als tres anys i va ser víctima d'abús infantil, patint una infància traumàtica. Va arribar a autolesionar-se per superar el seu dolor interior. Va superar la depressió a través del ioga i la introspecció. Treballa com a defensora legal de les víctimes de violència domèstica en un tribunal local de Columbus i està al capdavant de Reaching For the Shining Starz, una organització sense ànim de lucre que ajuda les víctimes del tràfic sexual.
Va ser escollida per a la llista de les 100 Dones de la BBC l'any 2019.

## Referències

* ↑ «How yoga helped an Indian rape survivor to love her body» (en anglès). BBC, 30-01-2020. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ «Natasha Noel» (en anglès). TEDx Palm Beach Rd. Arxivat de l'original el 1 d’octubre 2021. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ «YOGINI NATASHA NOEL’S JOURNEY FROM CHILDHOOD ABUSE TO SELF-LOVE» (en anglès). Teen Talk India. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2020. [Consulta: 6 desembre 2020].
* 1 2 «Women’s Day Special: Interview with yogini Natasha Noel» (en anglès). Education World, 08-03-2020. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ «BBC 100 Women 2020: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 23-11-2020 [Consulta: 23 novembre 2020].
# Bungalou

Un bungalou (bungalow, en anglès) és un tipus de casa d'un pis originària de l'Índia. La paraula deriva del gujarati બંગલો, que al seu torn deriva de l'बंगला hindi, que significa "bengalí" utilitzat per a una casa "a l'estil de Bengala". Aquestes cases eren tradicionalment petites, d'un sol pis i sostre de palla, i tenien una àmplia terrassa.
A l'Índia i el Pakistan, el bungalou és un terme que es refereix a qualsevol unitat d'una sola família (és a dir, una casa), en comparació amb un edifici d'apartaments, que és la norma per a la vida a la ciutat índia i pakistanesa de classe mitjana. L'ús al subcontinent indi és diferent del que s'utilitza a Amèrica del Nord, ja que es poden aplicar als edificis grans, de diversos pisos que alberguen una família extensa. A l'Índia i el Pakistan, els posseïdors d'un bungalou és un símbol d'estatus molt important.
El terme es va trobar per primera vegada en anglès el 1696, on va ser utilitzat per descriure "o bungalows hovells" de l'Índia per als navegants anglesos de la Companyia Britànica de les Índies Orientals. Més tard es van ser utilitzats com establiments dels oficials o funcionaris del Raj britànic. A poc a poc l'edificació va començar a perdre la connotació exòtica i Amèrica del Nord i Austràlia se'l van fer seu. Durant la Primera Guerra Mundial es van començar a popularitzar.
Avui en dia és sinònim de casa residencial al camp. Pot ser d'un sol pis, o té un segon pis construït en un sostre inclinat.
A Singapur i Malàisia, el terme bungalou es va fer popular originàriament pels britànics que van popularitzar aquesta tipologia de construcció. A Sud-àfrica, el terme no es refereix a una casa residencial, sinó a una casa petita de vacances, feta de fusta, prop de la platja.
Els càmpings s'han apropiat d'aquests tipus de construcció i en tenen per llogar als usuaris en els seus recintes.
# Llista de sultans seljúcides

La llista de sultans seljúcides és la següent:

## Grans Seljúcides

* Toghrul I (Tuğrul Beg, Toghrul Beg o Toghril Beg) 1037–1063
* Alp Arslan ibn Çağrı 1063–1072
* Jalal-ad-Dawla Màlik-Xah I 1072–1092
* Nàssir-ad-Din Mahmud I ibn Màlik-Xah 1092–1093
* Rukn-ad-Din Barkyaruq 1093–1105
* Muïzz-ad-Din Màlik-Xah II 1105
* Ghiyath-ad-Din Muhàmmad I Tapar o Muhàmmad ibn Màlik-Xah 1105–1118
* Muïzz-ad-Din Àhmad Sanjar 1118–1157

## Sultans seljúcides de Hamadan

* Mahmud II ibn Muhàmmad ibn Màlik-Xah 1118–1131
* Dawud I o Daud I ibn Mahmud (al Djibal i l'Azerbaidjan iranià) 1131
* Toghrul II ibn Muhàmmad ibn Màlik-Xah 1131–1134
* Massud ibn Muhàmmad 1134–1152
* Màlik-Xah III ibn Mahmud 1152–1153
* Muhàmmad II ibn Mahmud 1153–1154
* Sulayman Xah ibn Muhàmmad 1154–1156
* Muhàmmad II ibn Mahmud 1156–1159 (segona vegada)
* Dawud II o Daud II ibn Muhàmmad 1159-1160
* Arslan Xah ibn Toghrul 1160–1174
* Toghrul III ibn Arslan Xah 1174–1194

## Sultans seljúcides de Kirman (incloent-hi Oman de 1053 a 1154)

* Qawurd 1041–1073
* Kirman Xah ibn Kawurd 1073–1074
* Sultan Xah ibn Kawurd 1074–1075
* Hussain Úmar ibn Kirman Xah 1075–1084
* Turan Xah I ibn Kawurd 1084–1096
* Iran Xah ibn Turan Xah 1096–1101
* Arslan Xah I ibn Kirman Xah 1101–1142
* Muhàmmad ibn Arslan Xah 1142–1156
* Toghrul Xah ibn Muhàmmad 1156–1169
* Bahram-Xah ibn Toghrul Xah 1169–1174
* Arslan Xah II ibn Togrul Xah 1174–1176
* Turan-Xah II ibn Toghrul-Xah 1176–1183
* Muhàmmad Xah ibn Bahram Xah 1183–1187
* Màlik Dinar, cap oghuz, usurpador, 1187-1196

## Sultans seljúcides de Síria (Alep)

* Abu-Saïd Taj-ad-Dawla Tútuix I 1085–1086
* Jalal-ad-Dawla Màlik-Xah I (Gran Seljúcida) 1086–1087
* Qàssim-ad-Dawla Abu-Saïd Aq-Súnqur al-Hàjib 1087–1094
* Abu-Saïd Taj-ad-Dawla Tútuix I (segona vegada) 1094–1095
* Fakhr-al-Mulk Radwan o Ridwan 1095–1113
* Taj-ad-Dawla Alp Arslan al-Àkhras 1113–1114
* Sultan-Xah ibn Ridwan 1114–1123
Als Ortúquides

### Sultans/emirs de Damasc

* Aziz ibn Abaaq al-Khwarazmi 1076–1079
* Abu-Saïd Taj-ad-Dawla Tútuix I 1079–1095
* Abu-Nasr Xams-al-Muluk Duqaq 1095–1104
* Tútuix II 1104
* Muhyí-d-Din Baktaix 1104
* Dhàhir-ad-Din Tughtikín 1104-1128

## Sultans seljúcides de Rum (Anatòlia)

Vegeu Llista de soldans del Soldanat de Rum

## Genealogia

Ordre de successió :
* Normal : Seljúcides de Rum.
* Negreta : Grans Seljúcides.
* Itàlica : Seljúcides de Kirman.
* Itàlica & negreta : Seljúcides de Síria.

## Referències

* Llistes, genealogia i historia de diverses dinasties musulmanes
# Fraates

Fraates és el nom dels següents personatges:
# Cornella de Mellor

La cornella de Mellor (Corvus mellori) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de muntanya al sud-est d'Austràlia, al sud-est d'Austràlia Meridional, Nova Gal·les del Sud i Victòria, incloent l'illa de King.

## Referències

* ↑ «Cornella de Mellor». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2023(català)
# Ghazi

«Ghazi, Ghazw, Ghāzī o Gazi (àrab غازى)» té aquests significats:
* Ghazi (títol), títol honorífic utilitzat per alguns governants musulmans especialment entre els otomans
* Ghazi (guerrer), guerrer de l'islam
* Universitat de Gazi, universitat d'Ankara a Turquia
* Gazi Antep oGaziantep, ciutat de Turquia
* Gazi o Ghazi, títol donat a Ataturk com a primer president i fundador de la República Turca
* Gazi (Creta), vila de Creta propera a Heraklion
* Biografies:
** Ghazi d'Iraq (1912 - 1939), rei de l'Iraq (1933-39)
** Ghazi Muhammad, imam de Daguestan i Txetxènia
** Gazi Celebi, pirata i senyor de Sinope
** Evrenos Gazi, emir (1288-1417)
** Gazi Khusrow Beg (modern Gazi Hüsrev Bey), beg de Bòsnia (1480-1541)
** Gazi Osman Nuri Pasha o Osman Nuri Pasha, general i governador otomà (1832-1897)
# Mxaga

Mxaga (en rus: Мшага) és un poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 82 habitants.

## Referències

* ↑ «Barashikha». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ «Схема территориального планирования Маловишерского муниципального района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2016-03-14.
# Llista d'especialitats 57 de la Nomenclatura de la UNESCO

Llista d'especialitats del camp 57 (Lingüística) de la Nomenclatura de la UNESCO:
| Disciplina | Codi | Especialitat |
| 5701 Lingüística aplicada | 5701.01 | Resums |
| 5701 Lingüística aplicada | 5701.02 | Documentació automatitzada |
| 5701 Lingüística aplicada | 5701.03 | Bilingüisme |
| 5701 Lingüística aplicada | 5701.04 | Lingüística informatitzada (vegeu 1203) |
| 5701 Lingüística aplicada | 5701.05 | Llenguatges documentals |
| 5701 Lingüística aplicada | 5701.06 | Documentació |
| 5701 Lingüística aplicada | 5701.07 | Llengua i literatura |
| 5701 Lingüística aplicada | 5701.08 | Llenguatge infantil |
| 5701 Lingüística aplicada | 5701.09 | Traducció automàtica |
| 5701 Lingüística aplicada | 5701.10 | Patologies de la parla i correcció del llenguatge (vegeu 2201.08, i 6102.05) |
| 5701 Lingüística aplicada | 5701.11 | Ensenyament de llengües |
| 5701 Lingüística aplicada | 5701.12 | Traducció |
| 5701 Lingüística aplicada | 5701.99 | Altres (especifiqueu) |
| 5702 Lingüística diacrònica | 5702.01 | Lingüística històrica (vegeu 5505.10) |
| 5702 Lingüística diacrònica | 5702.02 | Etimologia |
| 5702 Lingüística diacrònica | 5702.99 | Altres (especifiqueu) |
| 5703 Geografia lingüística | | |
| 5704 Teoria lingüística | | |
| 5705 Lingüística sincrònica | 5705.01 | Lingüística comparada (vegeu 5505.10) |
| 5705 Lingüística sincrònica | 5705.02 | Etnolingüística |
| 5705 Lingüística sincrònica | 5705.03 | Lexicografia |
| 5705 Lingüística sincrònica | 5705.04 | Lexicologia |
| 5705 Lingüística sincrònica | 5705.05 | Fonètica |
| 5705 Lingüística sincrònica | 5705.06 | Fonologia (vegeu 2201.08, 2411.14 i 2411.15) |
| 5705 Lingüística sincrònica | 5705.07 | Psicolingüística (vegeu 6104.04) |
| 5705 Lingüística sincrònica | 5705.08 | Semàntica |
| 5705 Lingüística sincrònica | 5705.09 | Semiologia |
| 5705 Lingüística sincrònica | 5705.10 | Sociolingüística (vegeu 6308.02) |
| 5705 Lingüística sincrònica | 5705.11 | Ortografia |
| 5705 Lingüística sincrònica | 5705.12 | Estilística (estil i retòrica) (vegeu 6202.03 i 6202.05) |
| 5705 Lingüística sincrònica | 5705.13 | Sintaxi, anàlisi sintàctica |
| 5705 Lingüística sincrònica | 5705.99 | Altres (especifiqueu) |
| 5799 Altres (especifiqueu) | | |

## Vegeu també

* Llista de disciplines de la Nomenclatura de la UNESCO
# Cornella australiana

La cornella australiana (Corvus coronoides) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i sabanes del sud-oest, centre i est d'Austràlia, des del sud-oest d'Austràlia Occidental, Austràlia Meridional i l'est del Territori del Nord i Queensland.

## Referències

* ↑ «Cornella australiana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2023(català)
# Francesc Adell Ferré

Francesc Adell Ferré (Riudecanyes, Baix Camp, 30 de desembre de 1909 - Madrid, 12 de setembre de 1979) fou un arquitecte i pintor aquarel·lista català. Era el més petit de cinc germans i la seva família es dedicava a explotar un negoci familiar de destil·lació d'alcohol. Al Col·legi de Riudecanyes, va cridar l'atenció del seu mestre per la seva facilitat per aprendre i dibuixar. Va estudiar a l'Escola Superior d'Arquitectura de Barcelona l'any 1927, i va acabar la carrera el 1936. La Guerra Civil espanyola li va ocasionar problemes pel reconeixement del títol, que va aconseguir tres anys més tard.
Fou arquitecte municipal dels ajuntaments de Riudoms (1936), Falset (1941), Móra d'Ebre (1942) i l'Espluga de Francolí (1941), i també fou arquitecte de la Cambra Oficial de la Propietat Urbana de Reus (1941) reconstruint diversos edificis malmesos pels bombardejos de l'aviació franquista. D'entre les obres que va firmar en aquella època des del seu despatx professional de Reus destaquen la construcció del Museu Biblioteca Josep Serra Ferré, a La Riba (1948); el Casal Montblanquí, a Montblanc (1948), i el col·legi dels salesians al carrer del Roser de Reus (1951), edifici que avui ocupa l'IES Gabriel Ferrater construït sobre l'antic cementiri. També va sorgir del seu despatx el projecte de reconstrucció de l'ermita de la Mare de Déu de la Riera de les Borges del Camp, d'estil modernista i que va quedar destruïda després de servir de polvorí durant la Guerra Civil. També foren seus els projectes de l'Escola Superior de Belles Arts de Sant Carles de València i de les escoles d'arts i oficis de la mateixa ciutat, Badalona i Barcelona, ciutat on va construir l'escola oficial d'idiomes.
El 1958 fou nomenat arquitecte escolar interí de la demarcació de Tarragona, i el 1960 va assolir el mateix càrrec a nivell de Catalunya, moment en què es va establir a Barcelona, i el 1963 a Madrid com assessor del Ministeri d'Educació, ciutat en què va viure fins al 1979. En aquestos anys va construir una xarxa d'instituts per tot l'estat. Va destacar també per la recuperació del poble de Siurana, amb cooperació amb l'alcalde pedani Genaro Martorell. També va pintar diverses aquarel·les, tècnica que controlava amb facilitat, i formava part de la junta directiva de l'Agrupació d'Aquarel·listes de Catalunya.
Va morir el 1979 a Madrid. L'any 2007 se li va retre un homenatge a Riudecanyes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 El Punt, any 2007, Riudecanyes recorda la trajectòria de l'arquitecte Adell Ferré
* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 32.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2011-07-18 a Wayback Machine.
# Karate po polsku

Karate po polsku (en polonès, Kàrate en polonès) és una pel·lícula dramàtica de ficció criminal polonesa del 1982 dirigida per Wojciech Wójcik.

## Argument

Estiu de 1978. Piotr és un artista i mestre d'arts marcials que va a un poble de Masúria amb el seu amic Michał (tots dos són estudiants d'art) per pintar un fresc en un temple proper (la capella de la Santíssima Mare de Déu de Studzieniczna). Aviat se'ls uneix la xicota de Piotr, Dorota.
Aviat els nouvinguts entren en conflicte amb una banda local de caçadors furtius i brètols, dirigida per Roman, que ha passat temps a la presó. Un paper secundari, però important en el desenvolupament de l'acció, té la misteriosa figura del "Capità", que és l'oncle de Roman, que va ser comandant a la regió d'Augustów durant la Segona Guerra Mundial, i després de la guerra va lluitar contra els partisans anticomunistes. Ara porta una vida miserable, intentant ajudar a Roman i dissuadir-lo del mal camí. A causa de l'agressió de la colla de Roman cap als amics pintors, augmenta la tensió entre les parts i, inevitablement, porta a l'enfrontament final a el dia de la sortida prevista dels amics del poble. A l'escena final, primer el "Capità" obliga a Roman a alliberar Piotr, després Piotr mata a Roman amb un cop de karate, i en una represa, el "Capità" mata a Piotr d'un tret.

## Repartiment

* Edward Żentara – Piotr R.
* Michał Anioł – Michał Szczerbic
* Dorota Kamińska – Dorota
* Zbigniew Buczkowski – Roman Ścipura
* Jerzy Trela – „Kapitan”, oncle de Roman
* Piotr Grabowski – „Gruby”
* Zdzisław Rychter – „Duda”
* Stanisław Pąk - "Germà"
* Zbigniew Ptak – un noi que ajuda la banda de Roman
* Halina Buyno-Łoza - Leżanowa, la mestressa de la parròquia
* Bernard Ładysz – parròquia
* Arnold Pujska – comissari
* Franciszek Trzeciak – Sargent MO
* Monika Braun – noia humiliada per Roman a l'autobús
* Barbara Chmielewska – cambrera del bar

## Producció

Les següents ciutats van ser seleccionades com a ubicacions per al rodatge:
* Studzieniczna (part administrativa d'Augustów),
* Stare Juchy, inclòs estació de milícies ciutadanes (una placa autèntica a l'edifici n'informa), bar "Palinocka".
Durant la producció, la pel·lícula tenia el títol provisional Drzazgi. Finalment, just abans de l'estrena, per raons de màrqueting, es va canviar a Karate po polsku (les pel·lícules sobre arts marcials a Polònia eren molt populars en aquella època).

## Premis

* 1983: Wojciech Wójcik – San Sebastià (MFF), premi FIPRESCI

## Referències

* ↑ «Filmowe propozycje. „Karate po polsku”». Gazeta Krakowska, 14 lipca 1983.
* ↑ «Trivia». filmweb.pl.
* ↑ «Muzyczno-Filmowy Kalejdoskop. Edward Żentara – fim i teatr». Nowiny, 24 kwietnia 1987.

## Enllaços externs

* Karate po polsku a YouTube