OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guerra entre Oman i Zanzíbar

La guerra entre Oman i Zanzíbar va ser un conflicte de 1784 entre Oman i Zanzíbar. Era la primera vegada que s'enfrontaven des de 1779. Zanzíbar, colònia d'Oman, es va rebel·lar amb el suport de les forces africanes de Mombasa i l'illa de Pemba. Oman va haver de reprendre Zanzíbar per la força, capturant-la en una curta guerra. La força omanita va ser enviada per Hilal bin Ahmad, fill major d'Ahmad bin Said al-Busaidi.

## Referències

* ↑ Price, E. D. Hazell's Annual Cyclopedia 1886 [-1891] ... 1st ed., London, 1888,.
* ↑ Pearce, France Barrow. Zanzibar. The Island Metropolis Of Eastern Africa. 1st ed., London, Cass, 1967,.

## Bibliografia

* A History of the African People. Robert William July (1998) ISBN 978-0-88133-980-2
* Historical atlas of Oman Michael Isaac (2004) ISBN 0823945006
# Hel·lenisme (desambiguació)

«Hel·lenisme» té aquests significats:

## Terme

* Hel·lenisme és un terme utilitzat per primera vegada per Johan Gustav Droysen

## Grècia antiga

* Període hel·lenístic, el període entre la mort d'Alexandre el Gran i l'annexió de Grècia a Roma
** Grècia hel·lenística, Grècia en el període hel·lenístic
** Art hel·lenístic, l'art del període hel·lenístic
** Judaisme hel·lenístic, una forma de judaisme en el món antic que va combinar tradició religiosa jueva amb elements de la cultura grega
** Filosofia hel·lenística, període de la filosofia occidental que va ser desenvolupada a la civilització hel·lenística des d'Aristòtil al Neoplatonisme
** Religió hel·lenística, sistemes de creences i pràctiques de les persones que van viure sota la influència de la cultura grega antiga durant el període hel·lenístic i l'Imperi Romà (300 aC a 300 dC)

## Modernitat

* Hel·lenisme (neoclassicisme), un moviment estètic del segle xviii i XIX a Anglaterra i Alemanya
* Hel·lenisme (religió), el sincretisme religiós del període hel·lenístic, que es va recuperar a la dècada del 1980

## Vegeu també

* Hel·lènic és sinònim de grec.
* Estudis hel·lènics
* Hel·lenització, l'expansió de la cultura grega a altres pobles
# Guiu I Bonacolsi

Guiu I Bonacolsi fou fill de Pinamonte Bonacolsi. Fou cavaller de l'Orde Teutònic i va rebre del Bisbe de Trento la investidura de Bardellona. No es coneix la data de la seva mort ni tampoc se li coneixen descendents.

## Enllaços externs

* Bonacolsi Family (anglès)
# Gustave Kiansumba

Gustave Kiansumba (1972) és un activista congoleny. El 2014 va ser guardonat amb el Premi Internacional Alfonso Comín en representació de tots els immigrants que intenten saltar les valles de Ceuta i Melilla (Espanya).

## Biografia

Nascut a la República Democràtica del Congo el 1972, Kiansumba va rebre el seu nom, Gustave, en honor d'un oncle matern, activista congolès que va lluitar pels drets humans. Segons el mateix Kiansumba, aquest fet el va marcar, influint en la seva militància en un partit no violent de l'oposició. A causa d'aquest fet, quan li quedava poc per acabar la carrera (Enginyeria agrònoma), va haver de marxar del país per por a la repressió del règim.
Així, l'any 2001 va decidir marxar al Camerun, intentant matricular-se a la universitat per acabar la carrera, però com que no tenia cap beca no va poder fer front a l'import econòmic exigit. Així començà un viatge que el portà a recorre 7 països i 80 ciutats, començant per Nigèria i acabant a Espanya. Per arribar a Europa Kiansumba va provar sort saltant la valla de Melilla; dos dels quatre cops va ser enxampat per la Guàrdia Civil i lliurat a les autoritats marroquines. Aquests, el 2005, fins i tot el van deportar al desert.
Finalment va aconseguir arribar a Tarifa en patera: “En l'arribar, els qui tenien diners van agafar un autobús i, els qui no, vem anar a un restaurant per avisar a la Creu Roja”. Va acabar en un Centre d'internament d'estrangers, que qualificà com una presó. Posteriorment l'enviaren a un centre per refugiats situat a Cadis, des d'on es traslladà a Bilbao, amb la intenció final de travessar la frontera i marxar a França. Tot i això, s'establí definitivament a la ciutat basca.
L'any 2014, en representació de tots els immigrants que any rere any intenten arribar a Europa a través de la frontera espanyola, Gustave Kiansumba fou guardonat amb el Premi Internacional Alfonso Comín. A l'espera d'una feina estable i de la concessió de la condició d'exiliat polític, Kiansumba és voluntari del CREA, on també ha organitzat un partit de futbol, a més d'impartir classes de francès a altres immigrants i, si pot, exercir de mediador intercultural.

## Referències

* 1 2 «El ejemplo de Gustave» (en castellà). El Periódico, 11-12-2014. [Consulta: 4 octubre 2015].
* ↑ Recepció del Premi Alfonso Comín per part de Kiansumba - TV3, 11 de desembre de 2014
* ↑ «Gustave Kiansumba: «La integración real requiere que toda la sociedad participe»» (en castellà). El País, 12-12-2014. [Consulta: 4 octubre 2015].
* 1 2 «Kiansumba, el hombre que saltó la valla... en patera» (en castellà). El País, 10-12-2014. [Consulta: 4 octubre 2015].
* ↑ «Kinshasa-Bilbao: Siete años para llegar a Europa» (en castellà). La Vanguàrdia, 10-12-2014. [Consulta: 4 octubre 2015].

## Vegeu també

* Immigració il·legal

## Enllaços externs

* Perfil a Youtube
# Heterixalus alboguttatus

Heterixalus alboguttatus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Nussbaum, R., Vences, M. & Cadle, J. 2004. Heterixalus alboguttatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Heterixalus andrakata

Heterixalus andrakata és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Glaw, F. & Vences, M. 2004. Heterixalus andrakata. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Hetereleotris zanzibarensis

Hetereleotris zanzibarensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental i a illes de l'Índic occidental.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Heterixalus boettgeri

Heterixalus boettgeri és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Nussbaum, R. & Raxworthy, C. 2004. Heterixalus boettgeri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Heinrich Dreser

Heinrich Dreser (Darmstadt, 1 d'octubre de 1860 - Zúric, Suïssa, 21 de desembre de 1924) fou un químic alemany que desenvolupà el procediment de comercialització de l'aspirina i de l'heroïna.
Dreser era fill d'un professor de física, estudià química i rebé el seu doctorat a la Universitat de Heidelberg. Treballà en diversos laboratoris abans d'esdevenir professor de la Universitat de Bonn el 1893. Quatre anys més tard s'incorporà a l'empresa Bayer, on s'encarregà de les proves de l'eficàcia i seguretat de nous fàrmacs. Fou el primer químic que utilitzà els experiments amb animals a escala industrial. A la Bayer el desenvolupament de nous fàrmacs estaven al càrrec d'Arthur Eichengrün, mentre que Dreser tenia el poder de decidir quins nous productes es desenvoluparien i tenia un contracte que li garantia una part dels beneficis que se’n derivaven.
El 1897 Arthur Eichengrün descobrí un procés de modificació d'àcid salicílic per a produir l'àcid acetilsalicílic (AAS), que més tard seria anomenat Aspirina i que sintetitzà Felix Hoffmann. El 1898 Dreser, després d'un examen superficial, el rebutjà perquè afectava el cor. La raó de la seva oposició era que tenia al cap un altre producte que considerava més valuós, l'heroïna. Aquesta havia estat descoberta per l'anglès C. R. Wright el 1874, que sintetitzà Hoffmann a la Bayer i que estudià Dreser. A principis de 1898 realitzà assaigs amb peixos espinosos, granotes i conills. També provà en alguns dels treballadors de Bayer, i en si mateix. Alguns d'aquests treballadors li digueren que en prendre-la se sentien heroics, d'on deriva el seu nom. El novembre de 1898, Dreser presentà el medicament al Congrés de Naturalistes d'Alemanya i després es començà a comercialitzar. El 1902 - quan les vendes d'heroïna representaven aproximadament el cinc per cent del benefici net de Bayer - començaren a aparèixer estudis sobre els efectes addictius. El 1913, Bayer decidí deixar de fabricar l'heroïna.
Dreser finalment també s'interessà per l'àcid acetilsalicílic i al febrer de 1899, la marca "Aspirina" fou registrada, i al juny, Dreser presidí el seu llançament.
El 1914 Dreser era excepcionalment ric per la qual cosa decidí no renovar el seu contracte amb la Bayer. Quan esclatà la I Guerra Mundial es traslladà a Düsseldorf com a professor honorari sense sou a l'acadèmia de medicina. El 1924, els problemes de salut va obligar Dreser a renunciar la seva tasca docent i es traslladà a Zuric, on morí.

## Referències

* ↑ «How aspirin turned hero». [Consulta: 1r maig 2011].
# Hickory Grove

Hickory Grove és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 337 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hickory Grove tenia 337 habitants, 115 habitatges i 93 famílies. La densitat de població era de 100,9 habitants/km².
Dels 115 habitatges en un 40% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,6% hi vivien parelles casades, en un 13,9% dones solteres, i en un 18,3% no eren unitats familiars. En el 13,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.000 $ i la renda mediana per família de 46.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.229 $ mentre que les dones 20.500 $. La renda per capita de la població era de 17.014 $. Entorn del 7,2% de les famílies i l'11,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hickory Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hickory Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hippopotamyrus retrodorsalis

Hippopotamyrus retrodorsalis és una espècie de peix africà del gènere Hippopotamyrus en la família Mormyridae, endèmic del riu Bima, que pertany a la foia del Uele. És nativa de la República del Congo.

## Morfologia

En funció de la seva morfologia, pot agrupar-se dins dels denominats «lluços del riu Nil» juntament amb el Brienomyrus, Mormyrops, Marcusenius, Petrocephalus y Pollimyrus.
Posseeix petites barbes i es caracteritza per posseir un cap allargat que pot arribar a mesurar el doble del seu alt. Manquen de l'extensió de l'aparell bucal dels peixos elefant.
Pot aconseguir una grandària aproximada de 114 mm.

## Estat de conservació

Respecte a l'estat de conservació, es pot indicar que d'acord amb la UICN aquesta espècie es pot catalogar en la categoria de «Dades insuficients (DD)», ja que no hi ha informació suficient per a determinar la categoria d'aquesta espècie.

## Referències

* 1 2 Moelants, T. (2010). "Hippopotamyrus retrodorsalis." 2010 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2010. [Consulta: 5 abril 2023]
* ↑ Gosse, 1984, p. 63-122.
* ↑ Hippopotamyrus retrodorsalis, en Fishbase
* ↑ Nichols, 1917, p. 38.
* ↑ Taverne, 1971, p. 653–756.
* ↑ Günter, 1866.
* ↑ Poll, 1945, p. 36-77.

## Bibliografia

* Gosse, J.P. Mormyridae (en anglès). Thys van den Audenaerde (eds.), 1984.
* Günther, Albert. Catalogue of the Fishes in the British Museum (en anglès). The Trustees, 1866.
* Nichols, J.T; Griscom, L. Fresh-water fishes of the Congo basin obtained by the American Museum Congo expedition, 1909-1915 (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 1917.
* Poll, M. Descriptions de Mormyridae et de Characidae nouveaux du Congo belge avec une étude du genre Stomatorhinus et des genres de Characidae nains africains (en francès). Revue de Zoologie et de Botanique Africaines, 1945.
* Taverne, Louis. Ostéologie des genres Marcusenius Gill, Hippopotamyrus Pappenheim, Cyphomyrus Myers, Pollimyrus Taverne et Brienomyrus Taverne (Pisces, Mormyriformes) (en francès). 188, 1971. issn 0378-0953
# Gonneville-en-Auge

Gonneville-en-Auge és un municipi francès, situat al departament de Calvados, dins la regió de Normandia. L'any 1999 tenia 350 habitants.

## Situació

Gonneville-en-Auge es troba al nord del departament de Calvados. És situat dins el Pays d'Auge.

## Administració

Gonneville-en-Auge fou nomenada Gonneville-sur-Merville fins a l'any 1965. L'alcalde de la ciutat és Viviane Follezou (2007-2008).

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 540 | 441 | 513 | 546 | 507 | lac. | 438 | 440 | 398 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 407 | 406 | 395 | 356 | 343 | 325 | 299 | 303 | 251 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 238 | 253 | 207 | 217 | 217 | 237 | 259 | 155 | 192 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 265 | 239 | 229 | 254 | 310 | 350 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Vegeu també

* Llista de municipis del Calvados

## Enllaços externs

* Gonneville-en-Auge al lloc web de l'INSEE Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.
* Gonneville-en-Auge a WikiMapia
# ISO 8601

La norma ISO 8601 especifica la notació estàndard utilitzada per a emmagatzemar les dates i el temps. Aquesta notació facilita la migració entre diverses plataformes. Se segueix el criteri d'ordenar d'esquerra a dreta del període més llarg de temps al més curt. Per exemple, per a indicar un dia concret, escriurem AAAA-MM-DD.
On AAAA indica l'any, MM indica el mes i DD indica el dia.
Així, les dates i les hores s'ordenen de manera que el terme temporal més gran (l'any) se situa a l'esquerra i cada terme successivament més petit se situa a la dreta del terme anterior. Les representacions s'han d'escriure amb una combinació de números àrabs i certs caràcters (com ara "-", ":", "T", "W" i "Z") que es donin significats específics dins de l'estàndard; la implicació és que algunes formes habituals d'escriure parts de dates, com ara "gener" o "dijous", no estan permeses en representacions d'intercanvi.

## Referències

* ↑ last in ISO8601:2000, in use by «RFC 6350 - vCard Format Specification». IETF, 01-08-2011. [Consulta: 29 juny 2016]. «Truncated representation, as specified in [ISO.8601.2000], Sections 5.2.1.3 d), e), and f), is permitted.»
* ↑ «Standards by ISO/TC 154 — Processes, data elements and documents in commerce, industry and administration» (en anglès). ISO. [Consulta: 20 setembre 2021].
# Harald Totschnig

Harald Totschnig (Kaltenbach, Tirol, 6 de setembre de 1974) va ser un ciclista austríac, professional del 2004 al 2013. El seu germà Georg també s'ha dedicat al ciclisme.

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Henri Bosco

Henri Bosco (Avinyó, Provença, 1888 — Niça, 1976) va ser un novel·lista i poeta occità en llengua francesa enquadrat dins del realisme. El 1945 va guanyar el Premi Renaudot per la seva novel·la Le Mas Théotime i el Grand prix national des lettres el 1953 així com el Grand prix de l'Académie française el 1968. La seva literatura evoca la vida rural de la Provença.

## Obres

* Pierre Lampédouze, 1925
* Eglogues de la mer, 1928
* Irénée, 1928
* Le Quartier de sagesse, 1929
* Le Sanglier, 1932
* Le Trestoulas et L'Habitant de Sivergues, 1935
* L'Âne Culotte, 1937 ; edició de 1950 amb il·lustracions de Nicolas Eekman
* Hyacinthe, 1940
* L'Apocalypse de Saint Jean, 1942
* Bucoliques de Provence, 1944
* Le Jardin d'Hyacinthe, 1945
* Le Mas Théotime, 1945
* L'Enfant et la Rivière, 1945
* Monsieur Carre-Benoît à la campagne, 1947
* Sylvius, 1948
* Malicroix, 1948
* Le Roseau et la Source, 1949
* Un rameau de la nuit, 1950
* Alger, cette ville fabuleuse, 1950
* Des sables à la mer. Pages marocaines, 1950
* Sites et Mirages, 1951.
* Antonin, 1952
* L'Antiquaire, 1954
* La Clef des champs, 1956
* Le Renard dans l'île, 1956
* Les Balesta, 1956
* Sabinus, 1957
* Barboche, 1957
* Bargabot, 1958
* Bras-de-fer, 1959
* Saint Jean Bosco, 1959
* Un oubli moins profond, 1961
* Le Chemin de Monclar, 1962
* L'Épervier, 1963
* Le Jardin des Trinitaires, 1966
* Album du Lubéron (gravats sobre la coberta de Michel Moskovtchenko), 1966
* Mon compagnon de songes, 1967
* Le Récif, 1971
* Tante Martine, 1972
* Une ombre, 1978
* Des nuages, 1980

## Referències

* ↑ «Henri Bosco». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Helke Sander

Helke Erika Elisabeth Sander, coneguda com a Helke Sander (Berlín, 31 de gener de 1937) és una cineasta alemanya.

## Biografia

Nascuda a Berlin, va estudiar art dramàtic a Hamburg entre 1957 i 1958. El 1959 es va casar amb l'escriptor finlandès Markku Lathela i van tenir un fill, Silvio, que més tard protagonitzaria un curtmetratge homònim dirigit per ella. El 1964 comença a treballar com a directora a la televisió finlandesa. El 1965 torna a Berlín i entra a l'Acadèmia Alemanya de Cinema i Televisió de Berlín (Deutsche Film und Fernsehakademie) i es gradua en una de les primeres promocions de l'escola.
Va estar activament involucrada en el moviment d'estudiants, va cofundar amb altres dones, com ara Marianne Herzog, el Consell d'Acció per a l'Alliberació Femenina. Com a resultat de la seva activitat, van aconseguir la creació de diverses escoles bressol a Berlín. D'aquella època són els seus documentals Kindergärtnerin, was nun? (1969) i Kinder sind keine Rinder (1969). El 1968, a Frankfurt, pronuncia un discurs a la conferència de delegats de la Unió Estudiantil Socialista que és considerat pioner i iniciador del moviment feminista de la República Federal Alemanya.

## Creació cinematogràfica i militàncies

Helke Sander és un referent del Nou Cinema Alemany i del feminisme dels anys 70.
S'interessa pel cinema a partir de la Nouvelle Vague, no per la representació dels personatges femenins, que considera clàssics i estereotipats, sinó per la ruptura de la forma narrativa. Durant els anys d'estudiant va col·laborar sovint amb Harun Farocki, amb qui compartia el gust per l'anàlisi. Farocki va ser el seu assistent a Brecht die Macht der Manipulateure, film documental que analitza detalladament els processos polítics i de poder relacionats amb la construcció del discurs informatiu i, concretament, contra el poder ostentat pel grup comunicatiu Springer. Sander, alhora, va realitzar diferents papers en alguns dels films de Harun Farocki.
Amb el pas del temps va prioritzar la lluita feminista entre els seus interessos i va centrar la seva militància, la seva anàlisi i la seva cinematografia en alguns dels temes principals de la lluita pels drets de les dones.

## Filmografia

* Subjektitüde (1966)
* Silvo (1967)
* Brecht die Macht der Manipulateure (1968)
* Eine Prämie für Irene (1971)
* Die allseitig reduzierte Persönlichkeit – Redupers (1978)
* Der subjektive Faktor (1981)
* Aus Berichten der Wach – und Patrouillendienste (1984)
* Völlerei? Füttern! (1986/1987)
* Befreier und Befreite. Krieg, Vergewaltigungen, Kinder, Teil I-II (1992)
* Dorf (2001)
* Hannelore Mabry (2005)
* Mittenim Malestream (2005)

## Referències

* ↑ Monterde, José Enrique; Losilla, Carlos. Paisajes y figuras: perplejos. El nuevo cine alemán: 1962-1982. 2007a ed.. València: Generalitat Valenciana.
* ↑ Masotta, Cloe «Entrevista a Helke Sander». Caimán. Cuadernos de Cine, 01-11-2014. Arxivat de l'original el 2014-12-14 [Consulta: 13 desembre 2014]. Arxivat 2014-12-14 a Wayback Machine.
* ↑ «Web personal de Helke Sander».

## Enllaços externs

* Helke Sander - Lloc web oficial