OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luci Quinti

Luci Quinti (llatí: Lucius Quintius) va ser un magistrat romà que va viure el segle i aC. Formava part de la gens Quíntia, una antiga família romana originària d'Alba Longa.
Va ser elegit tribú de la plebs el 74 aC. Ciceró diu d'ell que dirigia bé les assemblees públiques. Es va distingir per la seva violenta oposició a la constitució de Sul·la i volia recuperar el poder que abans havien tingut els tribuns i del que Sul·la els havia privat. Va excitar al poble contra els jutges, acusats d'estar subornats per Cluenci per condemnar a Estaci Albi Opiànic, la causa del qual i la seva innocència va defensar, obligant al jutge Gai Juni, que presidia el tribunal, a retirar-se a la vida privada davant del clam popular. No obstant no va tenir prou suport per revocar cap de les lleis de Luci Corneli Sul·la, i va tenir l'oposició del cònsol Luci Licini Lucul que en privat va aconseguir fer-lo desistir (segurament mitjançant suborn). L'any 67 aC va ser pretor i va prendre revenja contra Lucul per donar suport al nomenament d'un successor pel govern de la província de Bitínia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary og greek and roman biography and mithology. Vol III. Londres: John Murray, 1876, p. 637.
# Tegarama

Tegarama era una ciutat, i també un regne que es va formar durant la crisi de l'Imperi Hitita a la meitat del segle xvi aC, amb Mitanni com a força emergent, a la regió de l'Alt Eufrates, a la futura Armènia.
Durant el regnat d'Hantilis I era una possessió hitita on el rei va combatre amb els hurrites. Allà, aquest rei va fer un parlament a l'exèrcit on volia justificar el seu accés al poder després d'assassinar al seu cunyat Mursilis I.
Després va passar als hurrites probablement durant el regnat d'Ammunas o poc abans, i s'hi va formar un regne hurrita que devia estar sota influència de Mitanni, durant el segle xv aC. Més endavant va ser sotmès pel rei hitita Muwatallis I o per Tudhalias II entre els anys 1420 aC/1400 aC.
Tushratta de Mitanni hi va afavorir una revolta cap al 1360 aC. Subiluliuma I, que encara era segurament príncep hereu, quan anava a reprimir una revolta del regne hurrita d'Isuwa, es va trobar amb la defecció d'aquesta ciutat i regne, i d'altres del voltant, la va atacar i la va sotmetre. En temps de Mursilis II, també es menciona Tegarama en el curs d'una incursió que aquest rei va fer contra Carquemix, i diu que va ser el lloc on es va reunir amb altres tropes del seu exèrcit que havien anat a castigar la ciutat d'Istitina.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Imperio Antiguo. Tres Cantos: Akal, 2000, p. 145. ISBN 8446011239.
* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 27, 92 i 135. ISBN 8446022532.
# GM

GM té els següents significats:
* Acrònim de Gran Mestre, el títol més important en escacs, només per sota del de Campió del món.
* Acrònim de General Motors Corporation, empresa nord-americana d'automoció.
* Grau Mitjà (també CFGM), un dels cicles de la formació professional.
* Guerra Mundial.
Viccionari
# Sabiote

Sabiote és un municipi de la província de Jaén (Andalusia). Està al centre de la província, pertanyent a la comarca de La Loma i las Villas.

## Personatges Il·lustres

* Juan Antonio Viedma, Periodista i poeta

## Enllaços externs

* Ajuntament de Sabiote
# Rotax 912

El Rotax 912 és un motor d'aviació de 4 cilindres oposats i 4 temps amb refrigeració combinada d'aire/aigua, amb una potència d'entre 80 i 100 CV. És un disseny de l'empresa austríaca BRP-Powertrain, part del grup canadenc Bombardier, àmpliament utilitzat per a avions lleugers i ultralleugers degut al seu poc pes i elevada relació pes/potència.

## Desenvolupament

Rotax va iniciar el desenvolupament d'un nou motor de 4 cilindres a mitjans de la dècada de 1980 per a complementar la seva gama de motors lleugers de 2 temps. El 1989 va començar la producció en sèrie del Rotax 912, assolint la certificació el 1990. A partir d'aquest disseny base el 1990 també es va introduir el model amb turbocompressor Rotax 914.

## Característiques

El motor es diferencia d'altres motor d'aviació lleugera convencionals (com el Lycoming O-235) en què disposa de cilindres refrigerats per aire però culata refrigerada per líquid. També utilitza una transmissió de relació 2,43:1 per reduir les revolucions del motor (d'unes 5.800 rpm) a 2.400 rpm més manejables per l'hèlix. En les versions 912A, F i UL la transmissió estàndard té una relació de 2,27:1, amb la 2,43:1 opcional.
Les primeres versions del Rotax 912 s'havien de revisar més sovint que els dissenys tradicionals, tenien un consum de combustible menor. A partir del desembre de 2009 els motors han augmentat el temps entre revisions majors de 1.200 hores a 1.500 a 2.000 hores (en funció del número de sèrie/data de fabricació).
El març de 2012 es va presentar la versió modernitzada 912 iS amb 100 cv, injecció directa de combustible i gestió electrònica del motor. A més aquesta versió pesa 63 kg, 6 kg menys que l'estàndard 912S.

## Aplicacions

Exemples d'avionetes en els quals s'utilitza:
* Diamond DA20
* Flight Design CT
* Ikarus C42
* Tecnam P2002 Sierra
* Tecnam P2008
* ICON A5

## Referències

* ↑ «ROTAX 912». AVIASPORT S.A.. [Consulta: 25 desembre 2013].
* ↑ «40 YEARS OF ROTAX AIRCRAFT ENGINES». Rotax. [Consulta: 28 desembre 2017].
* 1 2 Rotax. «Operators Manual for Rotax engine type 912 series», 01-09-2012. Arxivat de l'original el 21 de juny 2015. [Consulta: 21 juny 2015].
* ↑ Rotax. «Extension of Time Between Overhauls (TBO) for Rotax Engine Type 912 and 914 (Series)», 01-12-2009. [Consulta: 11 febrer 2010].
* ↑ «Rotax Introduces 921iS». Sport Aviation, 01-05-2012, p. 14.
* ↑ Bertorelli, Paul «BRP/Rotax Rolls Out New Engine». AVweb, 08-03-2012 [Consulta: 14 març 2012].

## Enllaços externs

* Web oficial dels motors d'aviació Rotax
# Rúben Vinagre

Rúben Gonçalo da Silva Nascimento Vinagre (9 d'abril de 1999) és un futbolista professional portugués que juga de carriler esquerre pel Sporting CP cedit pel Wolverhampton Wanderers FC anglès.
# Ronde mayennaise

La Ronde mayennaise és una cursa ciclista francesa d'un dia que es disputa anualment al voltant de Laval, al departament de la Mayenne. Creada el 1969, forma part del calendari nacional francès.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1969 | Pierre Trochut | Alain Monier | Jean-Claude Largeau |
| 1970 | Claude Bossard | Alain Nogues | Jean-Claude Largeau |
| 1971 | Georges Talbourdet | Marcel Boishardy | Bernard Viel |
| 1972 | Georges Talbourdet | Alain Meslet | Patrick Béon |
| 1973 | Georges Talbourdet | Patrick Béon | Jacky Barteau |
| 1974-1992 | no disputada |
| 1993 | Lylian Lebreton | Philippe Jamin | Christian Blanchard |
| 1994 | Freddy Arnaud | Michel Lallouët | Sébastien Fouré |
| 1995 | Christophe Agnulotto | Guillaume Auger | Benoît Farama |
| 1996 | Thierry Masschelein | Stéphane Bellicaud | Hervé Henriet |
| 1997 | Guillaume Judas | Janek Tombak | Patrick Carlot |
| 1998 | Pascal Pofilet | Noan Lelarge | Ludovic Turpin |
| 1999 | Fabrice Salanson | Noan Lelarge | Sébastien Joly |
| 2000 | Stéphane Cougé | Frédéric Delalande | Maryan Hary |
| 2001 | Jérôme Guisneuf | Samuel Dumoulin | Laurent Frizet |
| 2002 | Mickaël Buffaz | Lilian Jégou | Grégory Faghel |
| 2003 | Matthieu Sprick | Dominique Rault | Gilles Canouet |
| 2004 | Charles Guilbert | Alexnadre Grux | Amaël Moinard |
| 2005 | Fabrice Jeandesboz | Mickaël Leveau | Mathieu Rompion |
| 2006 | Sergey Kolesnikov | Cédric Jeanroch | Christophe Diguet |
| 2007 | Franck Charrier | Gaël Malacarne | Boris Carène |
| 2008 | Samuel Plouhinec | Romain Mathéou | Julien Fouchard |
| 2009 | Yevgeniy Sladkov | Sébastien Foucher | Laurent Colombatto |
| 2010 | Justin Jules | Kévin Reza | Nicolas Edet |
| 2011 | Maxime Le Montagner | Mickael Olejnik | Steven Martin |
| 2012 | Yann Guyot | Flavien Maurelet | Romain Guillemois |
| 2013 | Alexis Isérable | Mickaël Larpe | Clément Mary |
| 2014 | Étienne Tortelier | Guillaume Faucon | Paul-Mikaël Menthéour |
| 2015 | Clément Mary | Rodolphe Marié | Axel Guilcher |
| 2016 | Samuel Plouhinec | Justin Mottier | Nicolas David |
| 2017 | Maxime Cam | Taruia Krainer | Justin Mottier |

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
# Sakaiminato

Sakaiminato (境港市, Sakaiminato-shi) és una ciutat de la prefectura de Tottori, al Japó.
El 2008, Sakaiminato tenia una població estimada de 35.710 habitants i una densitat de població de 1.240 habitants per km². L'àrea total era de 28,79 km².

## Història

Sakai fou establert com un port obert al comerç amb els Estats Units i el Regne Unit per decret imperial al juliol de 1899.
Sakaiminato fou fundada l'1 d'abril de 1956. Es va proposar una fusió amb Yonago i altres municipis veïns, però la majoria de la població va votar en contra, de manera que Sakaiminato va romandre municipalitat autònoma.

## Geografia

Sakaiminato està situada a l'extrem nord de la península de Yumigahama, envoltada per la badia de Miho del Mar del Japó per l'est, el llac Nakaumi per l'oest, i el canal de Sakai pel nord, que fa de frontera natural amb la prefectura de Shimane i la seva capital Matsue.

## Economia

El port marítim de Sakaiminato té una llarga història com a port de la regió de San'in. Després de la Segona Guerra Mundial, la ciutat ha servit de base de la indústria pesquera de l'oest del Japó. Conseqüentment, la producció marina és una indústria dominant a la ciutat.

## Agermanament

* Hunchun, Xina

## Referències

* ↑ El nom de Sakaiminato en japonès es compon de dos kanjis: "sakai" 境,significa "frontera" i "minato" 港 significa "port".
* ↑ US Department of State. A digest of international law as embodied in diplomatic discussions, treaties and other international agreements. 5. John Bassett Moore, 1906, p. 759.
* ↑ «Kurayoshi Plain». A: Encyclopedia of Japan. Tòquio: Shogakukan, 2012 [Consulta: 12 abril 2012]. Arxivat 2007-08-25 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Sakaiminato (japonès)
# Roger Buch i Ros

Roger Buch i Ros (Barcelona, 1970) és un politòleg i escriptor català.
Es llicencià en Ciències polítiques, així com graduà en un màster de Ciència política, a la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB). L'any 2010 es doctorà amb la tesi El Partit Socialista d'Alliberament Nacional dels Països Catalans (PSAN) (1968 - 1980), per la mateixa universitat. Ha participat en les obres col·lectives Diccionari dels partits polítics de Catalunya. Segle XX i Esquerra Republicana de Catalunya, 70 anys d'història.
Des de 1998 és professor a la Facultat de Treball Social i Educació Social de la Fundació Pere Tarrés, vinculada a la Universitat Ramon Llull (URL). L'any 2003 coordinà un curs sobre la història de l'independentisme català durant la Transició espanyola, en el marc dels Juliols de la UB. També ha col·laborat al setmanari El Temps i al portal de notícies Tribuna Catalana. És un dels fundadors de la Plataforma per la Llengua. Fou membre de la Junta Directiva d'Òmnium Cultural, en qualitat de Vocal de Barcelona, entre el 2008 i l'1 de juliol de 2012.

## Obres
### Pròpies

* L'Esquerra Independentista avui (Columna, 2007)
* L'herència del PSAN (Editorial Base, 2012)
* Asfixiant la llengua. Crònica dels atacs del PP contra el català (Angle, 2014)
* 100 motius per ser independentista (Cossetània, 2015)

### Col·laboracions

* Diccionari dels partits polítics de Catalunya. Segle XX
* Esquerra Republicana de Catalunya, 70 anys d'història
* What's Up with Catalonia?
* Història de l'Esquerra Independentista (Tigre de Paper, 2021)

## Referències

* ↑ «En la mort de Martí Gasull, l'activista de referència a favor del català». Plataforma per la Llengua, 01-10-2012. [Consulta: 6 octubre 2012].
* ↑ «Òmnium Cultural renova la meitat de la Junta Nacional de l'entitat». Òmnium.cat, 02-07-2012. Arxivat de l'original el 2013-05-11. [Consulta: 25 agost 2012].

## Enllaços externs

* Blogspot.com - Blog personal
# Roburent

Roburent (italià Roburent piemontès Arburent) és un municipi italià, situat a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 547 habitants. Està situat a la Val Tàner, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis de Frabosa Sobrana, Garessio, Montaldo di Mondovì, Ormea, Pamparato i Torre Mondovì.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Bruno Vallepiano | Llista cívica |
# Robur Siena

El Robur Siena S.p.A., més conegut com a Robur Siena o simplement Siena, és un club de futbol italià amb seu a la ciutat de Siena, a la Toscana.
L'associació va formar-se el 2014, sobre les cendres de l' Associazione Calcio Siena, anteriorment Società Sportiva Robur i Società Studio e Divertimento, el club anterior fundat a la ciutat de la Toscana el 1904, del qual Robur Siena va heretar la tradició esportiva. Els colors oficials són el blanc i el negre mentre que el sobrenom de l'equip és "Robur". Juga el partits a casa al Estadi Artemio Franchi a Siena, inaugurat el 1923 i amb capacitat per 15.373 espectadors amb seients.
En més d'un segle d'història Siena, ocupa el 48è lloc en el rànquing de la tradició esportiva dels equips que van jugar a A i el 35è lloc de la classificació perpètua de la Serie A, va jugar 9 edicions a la màxima categoria, 13 a la Serie B, el campionat mixt de postguerra i 44 tornejos de la Sèrie C més 8 de la Sèrie C2, inscrivint un total de 75 temporades professionals de les 90 organitzades per la FIGC des de 1926. La millor posició a la Sèrie A a final de temporada és el 13è lloc de la temporada 2007-08 i va arribar a la semifinal de la Copa d'Itàlia 2011-12. Té quatre títols nacionals: 1 campionat de la Serie B, 1 Supercopa de la Serie C i 2 Escudettos Amateur.

## Referències

* ↑ «Robur Siena» (en italià). Lega Pro. [Consulta: 6 juliol 2020].
* ↑ Segons l'art. 52, paràgraf 10 del NOIF de la Federació Italiana de Futbol, cfr.«Comunicato ufficiale n.63 Stagione Sportiva 2014/2015» (en italià). Lega Nazionale Dilettanti, 11-08-2014. Arxivat de l'original el 12 agost 2014.
* ↑ «Calcio, il Siena ammesso in serie D» (en italià), 22-07-2014. [Consulta: 6 juliol 2020].
* ↑ Almanacco Illustrato del Calcio 2020 (en italià). Panini, 2019.
* ↑ «Campionato» (en italià). Arxivat de l'original el 31 desembre 2011. [Consulta: 6 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Robur Siena - Lloc web oficial (italià)
* Sito Tifosi
# Saint-Agnan-le-Malherbe

Saint-Agnan-le-Malherbe és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2017 tenia 120 habitants.

## Demografia

El 2007 tenia 120 habitants. Hi havia 42 famílies i 43 habitatges.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 72 persones. Hi havia el 2007 principalment empreses de serveis de proximitat: construcció, hotel, dues empreses financeres, un guixaire i un restaurant així com cinc explotacions agrícoles (2000).

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Agnan-le-Malherbe a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Agnan-le-Malherbe a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Salem (Oklahoma)

Salem és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 89 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Salem tenia 89 habitants, 40 habitatges, i 26 famílies. La densitat de població era de 10,4 habitants per km².
Dels 40 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,5% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 35% no eren unitats familiars. En el 32,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 29,2% de 45 a 60 i un 13,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.875 $ i la renda mediana per família de 20.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 10.000 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 7.281 $. Entorn del 35,3% de les famílies i el 34,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Salem». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Salem». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# San Fernando de Henares

San Fernando de Henares és un municipi de la Comunitat de Madrid. Limita a l'oest amb Madrid capital i Coslada, al nord amb Paracuellos de Jarama i Torrejón de Ardoz, a l'est amb Alcalá de Henares, Torres de la Alameda i Loeches, i al sud amb Mejorada del Campo i Rivas-Vaciamadrid.

## Història

El 1746, Felip V compra uns terrenys per a crear una Reial Fàbrica de Draps en el lloc que ocupa San Fernando de Henares. Poc després morí i el projecte es porta a terme durant el regnat de Ferran VI d'Espanya qui nomena com a governador del Reial Lloc a Ventura de Argumosa. El rei Ferran VI passava llargues temporades en aquest municipi. Al voltant de la fàbrica es construeixen habitatges per als treballadors de la fàbrica el que donaria origen a l'actual municipi. Enfront de la fàbrica es crea una plaça amb forma quadrada (anomenada actualment Plaça d'Espanya) que s'unia amb un eix amb una segona plaça, rodona en aquest cas (actualment Plaça de Fernando VI). Aquesta estructura està declarada conjunt històric artístic pel que no pot ser modificada igual que les cases originals que encara es mantenen. Durant els 200 anys d'història el municipi ha sofert múltiples alts i baixos. El seu edifici emblemàtic, la fàbrica, ha estat destinat a múltiples labors, destacant la seva conversió a hospici. En l'actualitat, es conserva la façana principal que ha estat restaurada i alberga l'ajuntament. El Reial Lloc és venut en pública subhasta durant una desamortització a mitjanss del segle xix.

## Imatges

* Estàtua en honor del rei Ferran VI.
* Ajuntament i Antiga Real Fábrica de Paños de San Fernando de Henares de perfil.
* Entrada al Passeig de los Chopos (Plàtans).

## Enllaços externs

* San Fernando de Henares - Lloc web oficial
# Sant Martí de Canoà

Sant Martí de Canoà és una capella del terme comunal de Prada, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord. Està situada a la dreta de la Tet, al nord-oest del nucli urbà de Prada, molt a prop al sud de la variant de la carretera general coneguda com a la Rocada. És una petita església romànica d'una sola nau, amb absis semicircular a llevant.

## Referències

* ↑ Sant Martí de Canoà en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Badia i Homs, Joan; Ponsich, Pere. «Prada: Sant Martí de Canoà». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.
* Becat, Joan. «124 - Prada». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 114. Sant Martí de Canoà». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Mallet, Géraldine. Églises romanes oubliées du Roussillon (en francès). Montpellier: Les Presses du Languedoc, 2003. ISBN 978-2-8599-8244-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Prada». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Salallassera

Salallassera és una obra del municipi de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una masia situada el marge dret de la torrentera de Salallassera. És de planta rectangular, molt allargada, amb diversos cossos annexos. Té la teulada a doble vessant i les obertures, força escasses, són de petites dimensions i allindanades excepte la porta principal que és d'arc de mig punt. la masia salva el desnivell del terreny. Està situada a 691,2 metres d'altitud.

## Història

La primera referència a la masia és de l'any 1050, en un document del monestir de Sant Llorenç del Munt on es diu "...in Lazaria in locum Sales..." així que el nom original seria Sala (o Sales) de Llacera.

## Referències

* 1 2 «Salallassera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# San Pelayo (Valladolid)

San Pelayo és un municipi a la província de Valladolid (comunitat autònoma de Castella i Lleó, Espanya).
Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 49 | 42 | 46 | 42 |
# Salenches

Salenches (Salenches en arpità, Sallanches en francès) és una població d'Arpitània. Administrativament és un comú de la República Francesa, situat al departament de l'Alta Savoia i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 1999 tenia 14.383 habitants.
Està situat a la vall que el riu Arve a pocs quilòmetres després del seu naixement. Està envoltat pel massís del Mont Blanc, el massís d'Aravís i les Agulles de Warens. Actualment és un centre de turisme alpí, amb nombrosos hotels, càmpings i altres equipaments i seu de cantó. El nombre d'habitants el 1999 era de 14.383 i la superfície és de 65,87 km². El codi postal és 74700. El poble compta amb un urbanisme curiós, quadriculat, fruit de les obres que s'hi van fer al segle xix.
# Segerstromita

La segerstromita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor de Kenneth Segerstrom (1909–1992), geòleg de l'U.S. Geological Survey. Va passar diversos anys treballant i fent mapes a la regió d'Atacama, inclosa la mina Cobriza, la localitat tipus.

## Característiques

La segerstromita és un arsenat de fórmula química Ca₃(As$^{5+}$O₄)₂[As$^{3+}$(OH)₃]₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional el 2014, sent publicada l'any 2018. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades al Museu Mineral de la Universitat d'Arizona, a Tucson (Arizona), amb el número de catàleg: 19800, i al projecte RRUFF, amb el número de mostra: r130753.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Cobriza, situada al districte miner de Chinchado-Sacramento, a la província de Copiapó (Regió d'Atacama, Xile), on es troba com a mineral secundari en forma de tetraedres, dodecaedres, o en agregats, normalment associada a vladimirita, talmessita i hidroxilapatita. Aquesta mina xilena és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Segerstromite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 setembre 2022].