OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# PVL

PVL té els següents significats:
* Partit Liberal Verd de Suïssa (del seu nom en francès Parti Vert-Libéral), partit polític de Suïssa
* Crònica de Nèstor (del seu nom en antic eslau eclesiàstic Повѣсть времяньныхъ лѣтъ, transliterat Pověstĭ Vremęnĭnyhŭ Lětŭ), crònica històrica de la Rus de Kíev, primer estat eslau oriental
# Pablo de María

Pablo de María (Gualeguaychú, 1850 - Montevideo, 1932) va ser un jurista, escriptor, professor i polític uruguaià d'origen argentí.

## Biografia

Va néixer a la ciutat argentina de Gualeguaychú (Entre Ríos), on el seu pare, l'historiador Isidoro de María, exercia funcions com a cònsol.
Va ser redactor i director del diari El Siglo entre 1870 i 1873. Va participar com a soldat ciutadà durant la Revolució del Quebracho el 1886. Va participar al costat de Carlos María Ramírez en la fundació del Partit Constitucional.
Professor de Filosofia del Club Universitari (1877), president de l'Ateneu de Montevideo i de la Societat Universitària, rector de la Universitat de la República, el 1893, 1899, 1908 i 1909; catedràtic de Dret Processal a la Facultat de Dret; ministre de la Suprema Cort de Justícia de l'Uruguai (1911-1914).

## Enllaços externs

* Dr. Pablo de María, fundador de l'Ateneu de Montevideo Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine. (castellà)
# Oréixniki

Oréixniki (en rus: Орешники) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 70 habitants. Pertany al districte de Zaoziorni.

## Referències

* ↑ Топокарты ГГЦ
* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# Patillas

Patillas és un municipi de Puerto Rico situat a la costa sud-est de l'illa, també conegut amb els noms de La Esmeralda del Sur i Los Leones. Confina al nord amb el municipi de Cayey i San Lorenzo; al sud amb el mar Carib, a l'est amb Yabucoa i Maunabo, a l'oest amb Arroyo; i al nord-oest amb Guayama. Forma part de l'Àrea metropolitana de Guayama.
Està dividit en 16 barris: Pueblo, Apeadero, Bajo, Cacao Alto, Cacao Bajo, Egozcue, Guardarraya, Jacaboa, Jagual, Mamey, Marín, Mulas, Muñoz Rivera, Pollos, Quebrada Arriba i Ríos.

## Referències

* ↑ «Patillas» (en castellà). Enciclopedia de Puerto Rico. Fundación Puertoriqueña de las Humanidades, Data incorrecta [Consulta: 16 juny 2015].
* ↑ «American FactFinder» (en anglès). Oficina del cens dels EUA. [Consulta: 16 juny 2015].

## Enllaços externs

* Directori de Municipis, Patillas Arxivat 2015-06-18 a Wayback Machine. a la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico (castellà)
# Pardal de Taczanowski

El pardal de Taczanowski (Onychostruthus taczanowskii) és un ocell de la família dels passèrids (Passeridae) i única espècie del gènere Onychostruthus Richmond, 1917.

## Hàbitat i distribució

Habita praderies alpines de l'Himàlaia, a l'oest de la Xina i el Tibet.

## Referències

* ↑ «Pardal de Taczanowski». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Palazzo della Ragione (Pàdua)

El Palazzo della Ragione és una antiga casa consistorial medieval situada a Pàdua, Itàlia.
L'edifici, amb el seu gran saló a la planta superior, té la reputació de tenir el sostre més gran no recolzat per columnes a Europa; el passadís és gairebé rectangular, la seva longitud és de 81,5 m, la seva amplada 27 m, i la seva alçada 24 m; les parets estan cobertes amb frescs al·legòrics; l'edifici s'alça sobre els arcs, i el pis superior està envoltat d'una llotja oberta, no a diferència de la que envolta la basílica Palladiana a Vicenza
El palau es va iniciar l'any 1172 i va acabar el 1219. El 1306, Fra Giovanni, un frare agustí, cobria tot el conjunt amb un sostre; originalment hi havia tres cobertes, que abastaven les tres càmeres en què el saló estava dividit al principi; les parets internes de la divisió es van mantenir fins a l'incendi del 1420, quan els arquitectes venecians que van dur a terme la restauració les van treure, llançant els tres espais en un i formant l'actual gran saló, el Salone. El nou espai va ser refrescat per Nicolò Miretto i Stefano da Ferrara, que treballaven de 1425 a 1440.
Un tornado va destruir el sostre i va danyar l'edifici el 17 d'agost de 1756.

## Referències

* ↑ Eventi catastrofici Arxivat 2018-01-24 a Wayback Machine. (in Italian)
# Partit de la Solidaritat i del Progrés

El Partit de la Solidaritat i del Progrés (francès Parti de la Solidarité et du Progrès, PSP, kinyarwanda Ishiyaka ry’Ubwisungane Bugamije Iterambere) és un partit polític de Ruanda.

## Història

EL PSP va participar en les eleccions parlamentàries ruandeses de 2008 com a part de la coalició liderada pel Front Patriòtic Ruandès i va obtenir un únic escó. No va participar en les eleccions parlamentàries ruandeses de 2013.

## Referències

* ↑ Elections in Rwanda African Elections Database
* ↑ Report of the Commonwealth Expert Team The Commonwealth

## Enllaços externs

* (anglès) Web oficial Arxivat 2018-05-10 a Wayback Machine.
# Pedro Portocarrero y Manuel

Pedro Portocarrero y Manuel (Extremadura, ? - Conca, 20 de setembre de 1600) va ser un noble i religiós castellà, que ocupà els bisbats de Calahorra, Còrdova i Conca i el càrrec d'inquisidor general d'Espanya.

## Biografia

D'origen noble, fill de Cristóbal Osorio Portocarrero i Maria Manuel de Villena, marquesos de Villanueva del Fresno. Va estudiar i llicenciar en Lleis i Cànons a la Universitat de Salamanca, de la qual va ser dues vegades rector.
Posteriorment va ser canonge de Sevilla i oïdor a Valladolid. Poc després serà nomenat regent i governador de Galícia des de 1571 fins a 1580, quan és nomenat membre del Consell Reial i, després, comissari de Croada.
El 1589 és presentat pel rei i escollit com a bisbe de Calahorra, consagrat a Madrid pel cardenal Gaspar de Quiroga y Vela. Allà va proveir més de 500 beneficis als naturals del lloc per mèrits propis.
Durant una visita a la Universitat d'Alcalá realitzada per ordre reial, seria nomenat bisbe de Còrdova l'11 de gener de 1594 i el 15 de març prenia possessió del seu càrrec per poders a través d'Alonso Jiménez de Reinoso. El 1596 és escollit i confirmat com a inquisidor general. Seria nomenat també bisbe de Conca, seu de la qual prendria possessió en el seu nom el llicenciat Tomás de Baeza Polanco el 13 d'agost de 1597, donat per Pedro de Mendoza, ardiaca de Huete i canonge, hi assistí tot el capítol catedralici i personalitats civils de la ciutat. Arribava Portocarrero a la ciutat el 17 d'octubre de 1599, descontent i amb mala salut, després agreujada, fins llavors havia estat present a la cort exercint el càrrec d'inquisidor fins que Felip III en va nomenar un de nou.
El bisbe va morir el dimecres 20 de setembre de 1600 entre les onze i les dotze. Les seves despulles van ser dutes a Jerez de los Caballeros, per un cosí seu inquisidor a Toledo, a un monestir fundat pels seus avantpassats.

## Referències

* 1 2 3 4 Gómez Bravo, 1778, p. 548.
* ↑ López de Haro, 1622, p. 34-35.
* 1 2 3 Mártir Rizo, 1629, p. 202.
* ↑ Llorente, 1822, p. 220.
* ↑ Mártir Rizo, 1629, p. 203.

## Bibliografia

* Gómez Bravo, Juan. Catalogo de los obispos de Córdoba y breve noticia histórica de su iglesia catedral y obispado (en castellà). Tom II. Còrdova: Oficina de D. Juan Rodríguez, 1778.
* Llorente, Juan Antonio. Historia crítica de la inquisición de España (en castellà). Tom IX. Madrid: Imprenta del censor, 1822.
* López de Haro, Alonso. Nobiliario genealógico de los reyes y títulos de España (en castellà). Madrid: Luis Sánchez Impresor Real, 1622.
* Mártir Rizo, Juan Pablo. Historia, antigüedades y familias nobles de la muy noble y leal ciudad de Cuenca (en castellà). Madrid: Herederos de la Viuda de Pedro de Madrigal, 1629.
# Penkozavod

Penkozavod (en rus: Пенькозавод) és un poble (un possiólok) de la República de Mordòvia, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 105 habitants, pertany al municipi de Kirjemani.

## Referències

* ↑ И. К. Инжеватов. Топонимический словарь Мордовской АССР. Мордовское книжное издательство, 1987.
# Pardal embridat

El pardal embridat (Gymnoris superciliaris) és un ocell de la família dels passèrids (Passeridae). Habita el bosc miombo i les sabanes des de la República del Congo, sud de la República Democràtica del Congo, i nord de Tanzània, cap al sud, fins al sud-est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Pardal embridat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Férin

Férin és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.338 habitants. Limita al nord amb Lambres-lez-Douai, al nord-est amb Sin-le-Noble, a l'est amb Dechy, al sud-est amb Gœulzin, al sud-oest amb Gouy-sous-Bellonne, a l'oest amb Corbehem i al nord-oest amb Courchelettes.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.717 | 1.644 | 1.544 | 1.318 | 1.391 | 1.351 | 1.338 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1977-1995 | Bernard Roger |
| 1995-2001 | Raymond Sibille |
| 2001- | Jean-Pierre Leignel |
# Ulrich Ramé

Ulrich Ramé (19 de setembre de 1972) és un exfutbolista francès que jugava com a porter. Fou jugador de Girondins de Bordeaux i CS Sedan Ardennes.
En una carrera professional que va durar dues dècades, va jugar principalment al Bordeus (14 temporades), va participar en més de 500 partits oficials i va guanyar sis grans títols.
Internacional francès durant quatre anys, Ramé va representar França a l'Eurocopa 2000. Va formar part també de l'equip francès a la Copa del Món de 2002.

## Carrera de club

Nascut a Nantes, Ramé va començar a jugar professionalment amb l'SCO Angers, debutant a la Lliga 1 l'any 1993–94, però immediatament va descendir. Dos anys més tard, el club de Maine-et-Loire va baixar una altra divisió, però el jugador va tornar a la màxima categoria la temporada següent, fitxant pel FC Girondins de Bordeus.
Després de 23 aparicions en la seva campanya de debut, ajudant el seu equip a acabar cinquè i arribar a la final de la Copa de la Lliga l'any següent, Ramé es va convertir en la primera opció indiscutible de Bordeus. Va ajudar l'equip a guanyar dos campionats nacionals, separats per deu anys, i tres copes de lliga més.
A la campanya 2009-10, després del fitxatge de Cédric Carrasso, Ramé, de 37 anys, va passar a ser suplent. El juny de 2011, després de 520 partits jugats amb els Girondins totes les competicions, va tornar a la Ligue 2 i es va incorporar al CS Sedan Ardennes.

## Carrera internacional

Ramé va debutar amb França el 9 de juny de 1999, en una victòria per 1-0 a Andorra en la classificació de la UEFA Euro 2000. Posteriorment va ser escollit per a la plantilla de la fase final, amb la selecció nacional guanyant el torneig; després de la jubilació internacional de Bernard Lama, va passar a ser porter suplent de la selecció.
Ramé va jugar tres partits a la Copa Confederacions de la FIFA 2001, i França va tornar a sortir victoriosa. De nou com a substitut, va representar la nació a la Copa del Món de la FIFA 2002, també a Corea del Sud; després de fer un error contra la República Txeca el 12 de febrer de 2003, però, va caure en desgràcia amb l'entrenador Jacques Santini i no va tornar a ser convocat.

## Palmarès

Bordeus
* Divisió/Ligue 1: 1998–99, 2008–09
* Coupe de la Ligue: 2001–02, 2006–07, 2008–09 ; subcampió: 1997–98, 2009–10
* Trophée des Champions: 2008, 2009; Subcampió: 1999
França
* Campionat d'Europa de la UEFA: 2000
* Copa FIFA Confederacions: 2001

## Referències

* ↑ Ramé à Sedan (Ramé to Sedan); France Football, 10 juny 2011 (francès)
* ↑ Ulrich Ramé, Fitxa a Soccerway
* ↑ French Football Federation profile (francès)
* ↑ Ulrich Ramé a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Ramé à Sedan (Ramé to Sedan); France Football, 10 juny 2011 (in French)
* ↑ «BORDEAUX – LYON : LES COMPOS». rmcsport.bfmtv.com. [Consulta: 1r març 2021].
* ↑ «Trophée des champions - Bordeaux-Guingamp, les compos». goal.com. [Consulta: 1r març 2021].

## Enllaços externs

* Ulrich Ramé al web de la Federació Francesa de Futbol (francès)
# Lushan

La muntanya Lu o Lu Shan (shan significa muntanya en idioma mandarí) és una muntanya de la Xina, situada a 36 quilòmetres al sud de la ciutat de Jiujiang a la província de Jiangxi, entre el Yangzi i el llac Poyang. S'hi troben nombroses riqueses naturals (flora, fauna, geologia); a més, és un lloc destacat per a la història, la religió, la pintura i la poesia. Totes aquestes característiques van fer que el 1996 la UNESCO declarés al Parc Nacional de Lu Shan com a Patrimoni de la Humanitat.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Lushan National Park» (en anglès). [Consulta: 18 març 2021].
# Mélnitxnoie

«Mélnitxnoie» té aquests significats:

## Crimea

* Mélnitxne (Pervomàiske), localitat de la República Autònoma de Crimea
* Mélnitxne (Bilohirsk), localitat de la República Autònoma de Crimea

## Rússia

* Mélnitxnoie (Primórie), localitat del krai de Primórie, a Rússia
# Snejni (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Snejni».
Snejni (en rus: Снежный) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 109 habitants. Pertany al districte municipal de Petrovsk.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Arxivat de l'original el 2021-09-08.
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Rani

«Rani» té aquests significats:
* Rani, nom alternatiu de l'Herèthia, a Geòrgia
* Rani (títol), per designar l'esposa del raja
# Reposacaps

* Per a altres significats, vegeu «Reposacaps (moble)».
El reposacaps és un element de suport per al cap que posseeixen els respatllers dels vehicles automòbils (automòbils, trens, camions, etc.) i els avions.
La funció primordial del reposacaps no és la de donar comoditat als ocupants del seient, sinó minimitzar les lesions cervicals en cas de col·lisió. Els reposacaps són, per tant, un element de seguretat passiva.

## Base anatòmica

La base anatòmica de la necessitat dels reposacaps és la següent: el cap humà reposa sobre una primera vèrtebra anomenada atles (pel déu de la mitologia grega que portava al món sobre les seves espatlles).
L'atles gira (quan girem el cap cap a la dreta o cap a l'esquerra) sobre la segona vèrtebra, que disposa d'una protuberància què fa d'eix per a l'atles, anomenada «apòfisi odontoide» (perquè la seva forma recorda a la d'una dent). Per aquest motiu, la segona vèrtebra s'anomena axis (eix).
En cas de col·lisió, especialment en cas de col·lisió frontal, el cos de la persona que va en el seient pot desplaçar-se bruscament cap enrere, sent detingut pel respatller del seient. En els seients d'automòbils sense reposacaps (o amb reposacaps mal dissenyats o mal ajustats), el cap continua el seu moviment cap enrere, podent arribar-se a trencar els lligaments que impedeixen, en circumstàncies normals, que l'apòfisi odontoide danyi la medul·la espinal. Si això succeeix, depenent de la gravetat del trencament, l'individu pot quedar paralític o morir desnucat.

## Consideracions d'ús

* Mai han de llevar-se els reposacaps d'un vehicle.
* Els usuaris de vehicles amb reposacaps posteriors abatibles (com els automòbils Mercedes-Benz dels anys vuitanta, per exemple) han de posar-los en la seva posició funcional quan portin passatgers a les places posteriors.
* Els usuaris de vehicles sense reposacaps havien d'instal·lar-los. Actualment en porten tots els vehicles. En els anys seixanta i setanta es venien kits per instal·lar reposacaps en els automòbils que no els portaven de fàbrica (en aquesta època, la majoria). Algunes versions bàsiques d'automòbils venuts en els anys vuitanta no duien reposcaps de fàbrica (el Renault Supercinco C, per exemple).

## Consideracions de disseny

* Alguns fabricants van considerar que no s'havia de deixar a l'usuari la possibilitat d'ajustar malament el reposacaps, per la qual cosa van instal·lar reposacaps fixos en els seus vehicles.
* Una altra possibilitat és fer reposacaps que permetin la visió a través d'ells. D'aquesta manera s'incrementa la visibilitat tant del conductor del vehicle com dels conductors que segueixen al vehicle.

## Enllaços externs

* Estudi de 2008 sobre la protecció del reposacabezas, publicat en el lloc web Terra (Espanya) (castellà)
# Rasa del Borràs

La Rasa del Borràs, dita també la Rasa de Cellan, és un torrent afluent per la dreta de la rasa de l'Estany la qual, ensems, ho és del riu Negre. El seu recorregut transcorre íntegrament pel terme municipal de Riner (Solsonès).

## Descripció

Neix a un 300 metres a l'est de Rovira-sança i s'escola cap a la Rasa de l'Estany seguint la direcció predominant cap a les 2 del rellotge en els primers 2/3 del seu curs i cap a les 4 del rellotge en el darrer terç i tot deixant a la seva riba dreta la masia del Soler de Sant Jaume i a la seva riba esquerra l'ermita de Sant Jaume d'Alteracs i la masia de Borràs.

## Perfil del seu curs

Perfil del curs de la Rasa del Borràs :
| Recorregut (en m.) | Altitud (en m.) | Pendent |
| 0 | 819 | - |
| 250 | 812 | 2,8% |
| 500 | 800 | 4,8% |
| 750 | 791 | 3,6% |
| 1.000 | 781 | 4,0% |
| 1.250 | 772 | 3,6% |
| 1.500 | 755 | 6,8% |
| 1.750 | 743 | 4,8% |
| 2.000 | 733 | 4,0% |
| 2.250 | 715 | 7,2% |
| 2.419 | 696 | 11,2% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa del Borràs està integrada per un total de 3 cursos fluvials dels quals 2 són subsidiaris de 1r nivell. La totalitat de la xarxa suma una longitud de 3.473 m.

### Distribució per termes municipals

Tota la xarxa transcorre pel terme municipal de Riner

## Referències

* 1 2 3 4 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 7 maig 2010].
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 41° 55′ 18.39″ N, 1° 30′ 8.508″ E﻿ / ﻿41.9217750°N,1.50236333°E﻿ / 41.9217750; 1.50236333
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 2.419 m.
* ↑ Aquest corrent fluvial és una séquia
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 41° 55′ 18.41″ N, 1° 30′ 35.69″ E﻿ / ﻿41.9217806°N,1.5099139°E﻿ / 41.9217806; 1.5099139
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 458 m.
# Rasa del Bosc

La Rasa del Bosc és un torrent afluent per l'esquerra de la Riera de Llanera. Els 1.715 metres inicials del seu curs (72,21% del total)transcorren pel terme municipal Llobera i els 660 m. restants (27,79% del total) transcorren per l'interior del terme municipal de Torà.

## Xarxa hidrogràfica

La seva xarxa està constituïda per tres cursos fluvials que sumen una longitud total de 3.635 m. amb la següent distribució municipal:

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de la Riera de Llanera full de càlcul

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Rasa del Boix

La Rasa del Boix és un torrent afluent per l'esquerra de la Riera de l'Hospital que transcorre íntegrament pel terme municipal de Montmajor (Berguedà).

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa del Boix està integrada per 3 cursos fluvials que sumen una longitud total de 2.363 m.

### Distribució per termes municipals

La totalitat de la xarxa transcorre íntegrament pel terme municipal de Montmajor.

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Residents vietnamites a Taiwan

Els residents vietnamites a Taiwan formen una de les comunitats més grans de residents estrangers a l'illa. Dels aproximadament 80.000 treballadors vietnamites que residien a Taiwan el 2006, 60.000 estaven empleats com a treballadors domèstics, 16.000 treballaven a fàbriques, 2.000 a indústries relacionades amb la marina, i la resta a altres feines. Constitueixen el 21% dels treballadors estrangers de l'illa. El 42% treballaven a Taipei i Taoyuan. Addicionalment, 118.300 dones vietnamites que van conèixer homes de Taiwan a través de serveis internacionals per a trobar parella residien a Taiwan el 2005.

## Història

Els esclaus sud-vietnamites van ser portats per la Companyia Holandesa de les Índies Orientals a Taiwan quan estava sota domini holandès. Els holandesos tenien esclaus pampangs i quinamesos a la seva colònia a Taiwan, i el 1643 van oferir recompenses als aliats aborígens que recuperarien els esclaus per a ells quan fuguessin.
"Quinam" era el nom holandès del vietnamita dels Senyors Nguyễn que governava la Cotxinxina, que es va utilitzar al segle XVII per referir-se a l'àrea al voltant de Quang Nam al Vietnam central, (Annam) fins que el 1860 els francesos van canviar el terme Cotxinxina per referir-se al Delta del Mekong.a l'extrem sud,

## Migració de treballadors

Taiwan és un dels principals destins dels treballadors migratoris vietnamites, en la seva gran majoria són empleats en fàbriques i indústries pesqueres. L'any 2002, els treballadors vietnamites a Taiwan representaven el 28,5% (13.200 persones) del total de 46.200 treballadors vietnamites residents de l'estranger, cosa que fa que Taiwan sigui el segon destí més popular després de Malàisia, tot i que davant de Laos. Pel que fa a tendències històriques Taiwan mantingué la seva importància com a destí encara quan disminuí l'afluència cap a Corea del Sud i Japó.

## Referències

* ↑ Lee, Karl Chee Leong; Chan, Ying-kit. Taiwan and Southeast Asia: Soft Power and Hard Truths Facing China's Ascendancy (en anglès). Taylor & Francis, 2023-06-16, p. 204. ISBN 978-1-000-90337-9.
* ↑ Hsin-Hui, Chiu. The Colonial 'civilizing Process' in Dutch Formosa: 1624 - 1662 (en anglès). BRILL, 2008, p. 124. ISBN 978-90-04-16507-6.
* ↑ Reid, Anthony. Southeast Asia in the Age of Commerce, 1450-1680: Expansion and crisis (en anglès). Yale University Press, 1988, p. 211. ISBN 978-0-300-05412-5.
* ↑ Kleinen, John; Osseweijer, Manon. Pirates, Ports, and Coasts in Asia: Historical and Contemporary Perspectives (en anglès). Institute of Southeast Asian Studies, 2010-08-10, p. 71. ISBN 978-981-4279-07-9.
* ↑ Lach, Donald F.; Kley, Edwin J. Van. Asia in the Making of Europe, Volume III: A Century of Advance. Book 3: Southeast Asia (en anglès). University of Chicago Press, 1993-06-15, p. 1380. ISBN 978-0-226-46755-9.