OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tirà de carpó rogenc

El tirà de carpó rogenc (Cnemarchus erythropygius) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae) i única espècie del gènere Cnemarchus.

## Hàbitat i distribució

Vessants amb arbusts i barrancs a les muntanyes, des de Colòmbia, cap al sud, a través dels Andes de l'oest i est de l'Equador i est del Perú fins l'oest de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tirà de carpó rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
# Tour de Flandes 1924

El Tour de Flandes 1924 és la 8a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 18 de març de 1924, amb inici i final a Gant i un recorregut de 284 quilòmetres.
El vencedor final fou el belga Gerard Debaets, que s'imposà en solitari en l'arribada a Gant. Els també belgues René Vermandel i Félix Sellier acabaren segon i tercer respectivament.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Gerard Debaets (BEL) | Labor-Dunlop | 10h 00' 19" |
| 2 | René Vermandel (BEL) | Alcyon-Dunlop | + 20" |
| 3 | Félix Sellier (BEL) | Alcyon-Dunlop | + 31" |
| 4 | Paul Deman (BEL) | La Française-Diamant-Dunlop | + 41" |
| 5 | Jules van Hevel (BEL) | Wonder-Rusell | + 5' 00" |
| 6 | Nicolas Frantz (LUX) | Thomann-Dunlop | + 5' 00" |
| 7 | Denis Verschueren (BEL) | Wonder-Rusell | + 20' 00" |
| 8 | Maurice de Waele (BEL) | Wonder-Rusell | + 33' 00" |
| 9 | Jules Matton (BEL) | Thomann-Dunlop | + 33' 00" |
| 10 | Hilaire Hellebaut (BEL) | Wonder-Rusell | + 33' 00" |

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
# Antoni Figueras i Cerdà

Antoni Figueras i Cerdà (Palma, Mallorca, 30 de gener de 1866 - Esparreguera, Baix Llobregat, 13 de juliol de 1933) va ser el fundador de les Escoles Caterina Figueras, anomenades així en memòria de la seua filla.

## Biografia

Antoni Figueras era fill d'una família humil i orfe de pare, des de petit va haver de treballar per tirar la família endavant. El 1884, amb 18 anys, va emigrar a Arecibo (població situada a la costa nord de Puerto Rico) per treballar a l'empresa "Casa de Roses". El noi feia de dependent en una botiga d'ultramarins, i al mateix temps que treballava de sol a sol a la companyia, Antoni es va dedicar a estudiar comptabilitat i també idiomes. Amb el pas del temps esdevingué un element fonamental de la Companyia creant noves empreses i estructures empresarials. El 21 de març de 1895, es va casar a Puerto Rico amb Catalina Dobal espieta, filla d'una família originària de Camuy (Puerto Rico) descendents d'espanyols i francesos. D'aquest matrimoni va néixer el 1896 Jaume, el primogènit i el 31 d'agost de 1897, va néixer la seva filla Caterina.
L'any 1908, Antoni Figueras va decidir, com feien molts indians, tornar a Espanya amb la seva dona i els seus dos fills. Es va establir a la ciutat de Barcelona. Un fet que canviaria la seva vida serà la mort el 13 d'octubre de 1923, a Barcelona, de la seva filla Caterina, víctima del tifus. Des d'aquell moment Antoni destinarà la part de l'herència que havia de ser per la seva filla causes benèfiques generalment a Puerto Rico on s'obriren hospitals i escoles amb el nom de la seva filla. Sembla que l'empresari oferirà la seva ajuda econòmica a pobles o indrets on havia passat temporades o part de la seva vida, aquest és el cas de Tona. La família Figueras havia passat temporades a aquest municipi de la Comarca d'Osona, allotjada a l'Hotel Ristol i prenent les Aigües al Balneari Roqueta. Així doncs, el 4 de juliol de 1928 es posava la primera pedra a les Escoles Caterina Figueras, l'empresari destinar 110.000 pessetes en la compra del terreny i en l'edificació de les escoles. Actualment aquest edifici alberga la biblioteca pública Caterina Figueras i es troba al carrer Antoni Figueras. El carrer, antiga N-152, ha estat reurbanitzat com a passeig durant l'any 2009.
Antoni Figueras morí de forma accidental el 13 de juliol de 1933 al balneari de la Puda de Montserrat (Esparreguera), en cedir una barana en obres del balneari, a sobre del riu Llobregat. Va ser enterrat al panteó Figueras-Dobal, que ell mateix havia fet construir al Cementiri de Montjuïc de Barcelona.

## Bibliografia

* CABALLERO BALSEIRO, Pepita: Ràfega. Un llibre per als meus fills, 1942.
* FIGUERAS QUESADA, Ramon: Arxiu personal
* Història de Barcelona, vol. 7, Enciclopèdia Catalana - Ajuntament de Barcelona, Barcelona, 1995.
* 75 ANYS DE LES ESCOLES CATERINA FIGUERES DE TONA. Ajuntament de Tona 2004.

## Enllaços externs

* Figueralia Arxivat 2008-09-30 a Wayback Machine.
* Biblioteca Caterina Figueras
# Muonionalustaïta

La muonionalustaïta és un mineral de la classe dels halurs. Rep el nom del meteorit Muonionalusta, la seva localitat tipus.

## Característiques

La muonionalustaïta és un halur de fórmula química Ni₃(OH)₄Cl₂·4H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada en el mes de febrer de 2021. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Químicament és més o menys semblant a la droninoïta i la niquelbischofita. També recorda a l'akaganeïta, la gillardita i la paratacamita-(Ni).
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Suec d'Història Natural, situat a Estocolm (Suècia), amb els números de col·lecció: 20050144 i 20050145.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al meteorit Muonionalusta, trobat a prop de la localitat de Kitkiöjärvi, a Pajala (comtat de Norrbotten, Suècia), on es troba en cavitats a l'escorça corroïda, associada amb taenita, goethita, maghemita, oxihidròxids amorfs de ferro i níquel i partícules minerals del sòl. L'any 2022 va ser trobada també un unes mostres de zaratita de la mina Lord Brassey, situada al districte de Heazlewood (Tasmània, Austràlia), en forma de petites esferes amb un color verd clar intens. Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Muonionalustaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 agost 2021].
* 1 2 Holtstam, Dan; Bindi, Luca; Karlsson, Andreas; Söderhielm, Johan; Zetterqvist, Anders «Muonionalustaite, Ni 3 (OH) 4 Cl 2 ·4H 2 O, a new mineral formed by terrestrial weathering of the Muonionalusta iron (IVA) meteorite, Pajala, Norrbotten, Sweden» (en anglès). GFF, 143, 1, 02-01-2021, pàg. 1–7. DOI: 10.1080/11035897.2020.1858342. ISSN: 1103-5897.
* ↑ Witzke, Thomas; Göske, Jürgen «A SECOND OCCURRENCE OF MUONIONALUSTAITE, NI3CL2(OH)4·4H2O, THE NI ANALOGUE OF A SOREL CEMENT PHASE». Boletim do Museu de Geociências da Amazônia, 9, Special, 24-12-2022, pàg. 1–5. DOI: 10.31419/ISSN.2594-942X.v92022iSpeciala1TW [Consulta: 28 abril 2024].
# Crane (Texas)

Crane és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 3.191 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Crane tenia 3.191 habitants, 1.096 habitatges, i 865 famílies. La densitat de població era de 1.207,9 habitants/km².
Dels 1.096 habitatges en un 43,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 21% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,35.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,6% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 10,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.774 $ i la renda mediana per família de 36.386 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.250 $ mentre que les dones 18.086 $. La renda per capita de la població era de 12.776 $. Aproximadament el 13% de les famílies i el 13,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Crane». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Crane». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Hanford (Washington)

Hanford era una petita comunitat agrícola al comtat de Benton, Washington, Estats Units. Tant Hanford com White Bluffs van ser despoblats el 1943 per tal de donar lloc a la instal·lació de producció nuclear coneguda com a Hanford Site. La població estava situada al territori que actualment és el sector "100F" del solar.
La ciutat original, anomenada així pel jutge i president de l'empresa de regadiu Cornelius H. Hanford, va establir-se el 1907 en uns terrenys comprats per la companyia d'energia i aigua local. El 1913, la ciutat tenia un enllaç ferroviari amb el ferrocarril transcontinental de Chicago, Milwaukee i St. Paul, també conegut com "el ferrocarril elèctric". El 1925, la ciutat en auge va gaudir d'una gran demanda agrícola i disposava d'un hotel, un banc i escoles primàries i secundàries.
El govern federal va expropiar Hanford per deixar lloc a Hanford Site. Els residents van rebre un avís de desallotjament de trenta dies el 9 de març de 1943. La majoria dels edificis van ser arrasats, amb l'excepció de l'antiga Hanford High School. Va ser utilitzat durant la Segona Guerra Mundial com a oficina de gestió de la construcció.
L'escola secundària de Hanford, tot i que malmesa a causa de pràctiques dels SWAT, encara es manté avui i es pot veure des de l'autobús turístic de Hanford que opera el govern dels EUA. Hanford ara està protegit com a part del Parc Històric Nacional del Projecte Manhattan.
* Estació de servei a Hanford, 1930
* Hanford High School, 1925
* Hanford High School, després del seu ús per a l'entrenament militar

## Referències

* ↑ Meany, Edmond S. Origin of Washington geographic names. Seattle: University of Washington Press, 1923, p. 108.
* ↑ Majors, Harry M. Exploring Washington. Van Winkle Publishing Co, 1975, p. 134. ISBN 978-0-918664-00-6.
* ↑ Majors, Harry M. Exploring Washington. Van Winkle Publishing Co, 1975, p. 134. ISBN 978-0-918664-00-6. Majors, Harry M. (1975).

## Enllaços externs

* Lloc de la ciutat de Hanford, WA a East Benton County Historical Society
* Informe ambiental del lloc de Hanford, 1997
# Ambridge

Ambridge és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 7.769 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ambridge tenia 7.769 habitants, 3.595 habitatges, i 1.966 famílies. La densitat de població era de 2.026,8 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 3.595 habitatges en un 23,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,6% hi vivien parelles casades, en un 16,9% dones solteres, i en un 45,3% no eren unitats familiars. En el 39,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 23% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.263 $ i la renda mediana per família de 35.529 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.996 $ mentre que les dones 21.455 $. La renda per capita de la població era de 15.089 $. Entorn del 16,4% de les famílies i el 17,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ambridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ambridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tirà de les palmeres

El tirà de les palmeres (Tyrannopsis sulphurea) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae) i única espècie del gènere Tyrannopsis.
Habita boscos oberts i zones a prop de palmeres del gènere Mauritia, localment a les terres baixes des del sud-est de Colòmbia, sud i est de Veneçuela, Trinitat i Guaiana, cap al sud, a través de l'est de l'Equador i est del Perú fins al nord de Bolívia i nord del Brasil.

## Referències

* ↑ «Tirà de les palmeres». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
# Tuscumbia (Alabama)

Tuscumbia, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 7.856 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tuscumbia tenia 7.856 habitants, 3.469 habitatges, i 2.199 famílies La densitat de població era de 415,5 habitants/km².
Dels 3.469 habitatges en un 25,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,2% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,8% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 21,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones hi havia 83,6 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.793 $ i la renda mediana per família de 39.831 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.159 $ mentre que les dones 18.860 $. La renda per capita de la població era de 18.302 $. Aproximadament l'11,1% de les famílies i el 15,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tuscumbia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tuscumbia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Arpád Račko

Arpád Račko (Szolnok, 17 de juliol de 1930 - Košice, 2 de gener de 2015) fou un escultor eslovac.
Arpád Račko va estudiar en la prestigiosa Acadèmia d'Arts Creatives de Praga, en l'estudi artístic de Jan Lauda. A la seva obra és notable la influència exercida pels escultors txecs Josef Václav Myslbek i Jan Štursa. Al llarg de la seva obra escultòrica, Arpád Račko va crear dotzenes d'escultures, retrats i relleus. Les seves obres més conegudes són l'estàtua del maratonista (Maratónec), que es troba a la Plaça de la Marató de la Pau de Košice ("Námestie Maratónu mieru"), feta el 1959; i l'estàtua de l'escut d'armes de Košice (Erb mesta Košice) al Carrer Principal ("Hlavná ulica") de la mateixa ciutat, que va fer l'any 2002.

## Escultures

* 1957 – Jánošík
* 1958 – Portrét P. O. Hviezdoslava, Hudba II
* 1959 – Maratonec
* 1960 – Portrét Abebe Bikilu, Poézia
* 1962 – Ráno
* 1963 – Dospívající
* 1964 – Den a noc (reliéf)
* 1965 – Slunce, Měsíc (reliéf)
* 1966 – Srdce, Rozum, Baník
* 1967 – Lokality. Reliéf, farebné kovy
* 1968 – Pamětní deska M. Kukučína, Milenci
* 1969 – Gordický uzol, Kvet
* 1970 – Medailérská tvorba, pamětní deska K. Murgašovi
* 1971 – Siločiari, pamětní deska E. Krónovi
* 1972 – Kryštál hematitu, Meteor
* 1973 – Medailérska tvorba
* 1974 – Daidalos a Ikaros
* 1975 – Portrét V. Klimkoviča
* 1976 – Holubica
* 1977 – Portrétní reliéf bratům Klimkovičovcom
* 1978 – Portrét zasloužilého umělce J. Bukovinského.
* 1979 – Jubilejní výstava sochařské tvorby
* 1981 – Památník v Krompachoch
* 1982 – Poézia, Hudba
* 1983 – Památník P. Horova, portrét, Cena Ministra kultury
* 1984 – Portrét K. Kuzmányho
* 1985 – Portrét J. Nemčíka, studie k Ceně ZSVU, portrét P.Horova
* 1986 – Cena ZSVU - bronz
* 1987 – Památník V. I. Lenina
* 1988 – Spomienka
* 1989 – Niké, Deva z Veľkej Moravy
* 1990 – Tragédia, Zúfalý, Prorok
* 1991 – Po kúpeli
* 1993 – 95 - Rekonstrukce monumentální plastiky Aurory na budově Štátneho divadla, portrétní tvorba
* 1996 – 97- Portrétní tvorba
* 1998 – Zverokruh, Cena města Košic - medaile, pamětní deska V. Holoubka, portrét Š. Moyzesa, M. R. Štefánik
* 1999 – Erby města Košice, Sediaca dievčina
* 2000 – Dievčina

## Referències

* ↑ «Navždy nás opustil Arpád Račko (†84): Významný košický sochár, autor slávneho Maratónca mieru» (en eslovac). Topky, 02-01-2015 [Consulta: 15 gener 2015].
* ↑ « Peace Marathoner Statue and Eastern-Slovakia Muzeum» (en anglès). 3dtour.cz. [Consulta: 13 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Biografia a referaty.sk (en eslovac)
* Cronologia de vida i obra (en eslovac)
# Muotathal

Muotathal és un municipi del cantó de Schwyz, situat al districte de Schwyz.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Cupatges

Cupatges és un revista en llengua catalana de divulgació de la cultura del vi i la gastronomia. Està editada per l'empresa Stilgraphic, de Barcelona, i es distribueix als quioscos i establiments especialitzats. Aquesta publicació va aparèixer l'any 2004, i conté informacions del sector vinícola, reportatges sobre cellers i denominacions d'origen, entre d'altres.
Entre els continguts que tracta destaquen reportatges sobre varietats de raïm, comitès de tast, recomanacions i aparadors de producte, novetats, denominacions d'origen catalanes, restaurants, espais d'oci i enoturisme, fires gastronòmiques, i tot el que faci referència a aspectes relacionats amb el menjar i el beure.
Durant la tardor de 2010 s'iniciarà l'emissió de Cupatges TV, un projecte realitzat conjuntament amb la productora Utopia Global. El programa, de 12 capítols, serà presentat per la sommelier Anna Vicenç i s'emetrà setmanalment a Comunicàlia.

## Premis i reconeixements

El 2008 va rebre un premi de l'Associació de Publicacions Periòdiques en Català

## Referències

* ↑ directe.cat, Cupatges. La revista per revisar l'actualitat dels vins i caves Arxivat 2010-07-26 a Wayback Machine.
* ↑ naciodigital.cat “Jaç” i “Cupatges” estrenen programa a Comunicàlia 10/09/2010. Consulta 12/09/2010
* ↑ 3cat24.cat "Enderrock", "Time Out" i "Cupatges", principals revistes guardonades pels premis APPEC 2008 23/01/2009. Consulta 12/09/2010

## Enllaços externs

* Web oficial de Cupatges
Viccionari
# Amphoriscus ancora

Amphoriscus ancora és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Amphoriscus i a la família Amphoriscidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 2017 per Rob W. M. van Soest.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Amphoriscus ancora Van Soest, 2017. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=934743 on 2021-03-13
# Trechmannita

La trechmannita és un mineral de la classe dels sulfurs. Anomenat així per Charles Otto Trechmann (19 Mrach, 1851, Hartlepool, Anglaterra - 29 de juny de 1917), propietari d'una fàbrica de ciment i cristal·lògraf en el seu temps lliure.

## Característiques

La trechmannita és una sulfosal de fórmula química AgAsS₂. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1905. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1,5 i 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la trechmannita pertany a «02.GC - Poli-sulfarsenits» juntament amb els següents minerals: hatchita, wal·lisita, sinnerita, watanabeïta, simonita, quadratita, manganoquadratita, smithita, aleksita, kochkarita, poubaïta, rucklidgeïta, babkinita, saddlebackita, tvalchrelidzeïta i mutnovskita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la Pedrera Lengenbach, situada a la localitat de Fäld (Valais, Suïssa). També ha estat descrita a Àustria, Alemanya, l'Iran, Austràlia i Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ «Trechmannite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 maig 2021].
# Arpoxais

Arpoxais (en grec antic: Αρπόξαϊς), fill de Targitau, segons la mitologia grega va ser un rei mític dels escites i progenitor d'aquest poble.
Diu Heròdot que era fill del primer rei, Targitau, nét de Zeus i germà de Colaxais i Lipoxais. La llegenda diu que un dia van caure del cel quatre objectes d'or: una arada, un jou, una copa i una sàgaris. Els germans es van acostar als objectes caiguts, primer Lipoxais i Arpoxais, però quan van anar a agafar-los, els objectes es van incendiar. Quan Colaxais ho va intentar, el foc es va apagar i els va poder agafar amb les mans. Al veure el designi diví, Lipoxais i Arpoxais van abdicar i Colaxais va ser l'únic rei.

## Referències

* ↑ Heròdot. Històries, IV, 6, 1-2

## Bibliografia

* Greek Mythology Index Arxivat 2011-11-11 a Wayback Machine.
# Cup de Còdol (Moià)

El Cup de Còdol és una obra de Moià inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció de forma circular. A la part inferior hi ha el dipòsit cilíndric de 3,10 m de diàmetre 3,35 m d'altura. Està folrat amb rajoles quadrades corbades i envernissades. A la part superior hi ha una finestra i una porta arran de terra oposades. Hi havia una premsa pel raïm i un forat per on es tirava el most cap el dipòsit on fermentava després de ser tapat amb llates de fusta terra i fang.
L'altura total de la construcció és de 6,50 m fins l'arrencada de la falsa cúpula.

## Referències

* 1 2 «Cup de Còdol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 juny 2020].