OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miquel Joseph i Mayol

Miquel Joseph i Mayol (Granollers, Vallès Oriental, 7 de setembre de 1903 — Panamà, 3 de gener de 1983) fou un impressor i escriptor. El seu pare ja era impressor i editava revistes de la Lliga Regionalista. Per casa seva varen passar-hi personatges com Francesc Cambó, Josep Puig i Cadafalch o Eugeni d'Ors. Com a periodista, va col·laborar a La Veu de Catalunya i a les revistes D'Ací i d'Allà i Imatges. Fundà el Diari de Granollers i la Revista de la Llar. Implicat a la ciutat, també va participar en la fundació del Patronat del Museu de Granollers.

## Biografia

La seva vida va estar marcada per la impremta. Durant la Segona República va ser secretari de la Federació de la Premsa de Catalunya i Balears i del Comitè de Cinema de la Generalitat. Com a funcionari del Departament de Cultura de la Generalitat, fou secretari del Conseller de Cultura, Ventura Gassol. També va estrenar els curtmetratges Els camins d'en Serrallonga i Elx, simfonia de palmeres. Va formar part de Laia Films.
En esclatar la Guerra Civil espanyola, va incorporar-se al Servei de Protecció del Patrimoni de la Generalitat, des d'on va participar en el salvament d'obres d'art. El 1939 es va encarregar d'organitzar la fugida i el posterior exili d'escriptors i intel·lectuals catalans. Travessaren la frontera, i els primers dies els visqué conjuntament, entre Perpinyà, París i Tolosa, amb Ignasi Mallol i Josep Maria Capdevila, amb qui esdevindrien grans amics.
Els seus contactes li permeteren exiliar-se a Amèrica, gràcies a persones com el geògraf Pau Vila. Visqué a Colòmbia, Xile i Panamà dedicant-se a la seva pròpia impremta, i creant una potent indústria editorial. A Colòmbia, també pogué dedicar-se al cinema, tant dirigint, com produint i distribuint pel·lícules. Tornà a Catalunya unes quantes vegades. Finalment, s'establí entre Catalunya i Amèrica. Gràcies a l'editor de l'Editorial Pòrtic, escrigué uns quants llibres. Al moment del retorn del president Josep Tarradellas i Joan, ell era al costat de Ventura Gassol i del president. Morí l'any 1983, a l'edat de 80 anys, al Panamà, on és enterrat.

## Obres
### Curtmetratges

* Els camins d'en Serrallonga (1933-1939, aprox)
* Elx, simfonia de palmeres (1933-1939, aprox)

### Novel·les

* Un adolescent fet home, publicat quan era jove
* El fals robatori, obra presentada als Jocs Florals de Barcelona de 1931
* Opus IV. Èxode de 1939. De retorn a Catalunya (1974), memòries

### Assaigs

* Iberoamèrica, continent de l'esperança (1969)
* La impremta del meu pare. El regionalisme a la comarca (1970)
* El salvament del patrimoni artístic català durant la guerra civil (1971)
* Com es fa un llibre (1979).

## Referències

* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques, any 1931, document 248

## Enllaços externs

* «Miquel Joseph i Mayol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* GRAU, Josep. "Miquel Joseph i Mayol: vida i obra d'un granollerí singular"
* Portalet » Arxiu del blog » Miquel Joseph i Mayol, redescoberta d'un personatge granollerí del món de la cultura Arxivat 2011-11-17 a Wayback Machine.
# Bone Sharps, Cowboys, and Thunder Lizards

Bone Sharps, Cowboys, and Thunder Lizards: A Tale of Edward Drinker Cope, Othniel Charles Marsh, and the Gilded Age of Paleontology és una novel·la gràfica de Jim Ottaviani, il·lustrada per Big Time Attic i publicada el 2005. És una narració fictícia basada en els fets reals de la Guerra dels Ossos, un període d'excavacions a tort i a dret, especulació desfermada i rivalitat intensa que conduí a nombrosos descobriments sobre els dinosaures i altres organismes prehistòrics. Segueix dos científics, Edward Drinker Cope i Othniel Marsh, en la seva cursa per fer-se un nom i trobar fòssils a l'oest dels Estats Units. En el transcurs del relat, es troben amb altres personatges històrics de la Gilded Age, com ara P. T. Barnum i Ulysses S. Grant.

## Referències

* ↑ «Bone Sharps, Cowboys, and Thunder Lizards». [Consulta: 13 octubre 2022].
* ↑ Johanna. «Bone Sharps, Cowboys, and Thunder Lizards» (en anglès), 25-03-2006. [Consulta: 13 octubre 2022].
* ↑ «Bone Sharps, Cowboys, and Thunder Lizards | IndieBound.org» (en anglès). [Consulta: 13 octubre 2022].
# Haworth (Oklahoma)

Haworth és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 354 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Haworth tenia 354 habitants, 140 habitatges, i 98 famílies. La densitat de població era de 83,9 habitants per km².
Dels 140 habitatges en un 34,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45% hi vivien parelles casades, en un 19,3% dones solteres, i en un 30% no eren unitats familiars. En el 26,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.750 $ i la renda mediana per família de 25.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.083 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 9.617 $. Entorn del 35,8% de les famílies i el 42,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Haworth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Haworth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Homalonychus selenopoides

Homalonychus selenopoides és una espècie d'aranyes araneomorfes de la família dels homaloníquids (Homalonychidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1891 per G. Marx. Viu als Estats Units i Mèxic.

## Referències

* 1 2 Marx, G. (1891). A contribution to the knowledge of North American spiders. Proceedings of the Entomological Society of Washington 2: 28-37.
* ↑ «Homalonychus selenopoides Report». [Consulta: 6 maig 2018].
* ↑ «Homalonychus selenopoides species details». [Consulta: 6 maig 2018].
* ↑ «Homalonychus selenopoides». [Consulta: 6 maig 2018].
* ↑ «Homalonychus selenopoides Species Information». [Consulta: 6 maig 2018].
* ↑ «NMBE World Spider Catalog, Homalonychus selenopoides». [Consulta: 6 maig 2018].
# Economia de Nigèria

Des que en els anys 60 va ser descobert petroli, l'economia de Nigèria va passar de ser agrícola i de pastoratge, a industrial.
Amb 15.600 milions de barrils en reserves de cru i més de 3 milions de m³ de gas natural, és un dels països africans que més s'han desenvolupat. No obstant això, la forta dependència del petroli i el fet que aquest es troba en mans d'empreses estrangeres, fan que hi hagi greus desigualtats socials: mentre la majoria dels nigerians viu amb menys d'un dòlar al dia, existeixen grans fortunes creades amb els diners del petroli. De fet, el 95% de les exportacions de Nigèria i el 75% dels ingressos del seu govern depenen del petroli.
La balança de pagaments és positiva gràcies a l'exportació de cru que es condueix a través de gasoductes des de l'interior fins als ports de l'oceà Atlàntic. Destaca també la indústria petroquímica, d'automòbils i les refineries. Quant a la resta de l'activitat productiva, només té certa importància el cacau, al que es destina el 50% del sòl cultivable i que va dirigit en la seva integritat a l'exportació. L'agricultura i la ramaderia ocupen el 50% de la població, però amb prou feines pot proveir la demanda interna.
Des del 2008 el govern dona mostres de voluntat d'implementar les reformes econòmiques suggerides pel Fons Monetari Internacional, tals com modernitzar el sistema bancari, reduir la inflació controlant les demandes salarials, i resoldre les disputes regionals per control dels guanys de la indústria del petroli. A causa dels baixos preus del petroli, el creixement del PIB va caure per aproximadament 3% el 2015, i les rendes del govern van disminuir, mentre els sectors no petroliers també van sofrir caiguda a causa de la incertesa política. El president Muhammadu Buhari, triat al març 2015, va establir un gabinet de ministres d'economia amb diversos tecnòcratas, i va anunciar plans amb la intenció d'augmentar la transparència, a deixar l'economia menys depenent del petroli, i millorar la recaptació d'impostos. El govern busca fer associacions amb el sector privat en els sectors viari, en l'agricultura i energia.

## Referències

* ↑ «Past and future tense» (en anglès). The Economist, 20-12-2014. [Consulta: 11 gener 2015].
* 1 2 3 4 CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2020-08-31. [Consulta: 24 febrer 2016].

## Vegeu també

* Nollywood. Indústria del cinema de Nigèria.
# Manon Melis

Manon Melis és una davantera de futbol amb 135 internacionalitats i 59 gols pels Països Baixos del 2004 al 2016, quan es va retirar de la selecció. És la màxima golejadora històrica de la selecció, i va jugar un Mundial i dues Eurocopes.
Ha jugat a les lligues dels Països Baixos, Suècia i els Estats Units. A Suècia va ser màxima goleadora al 2008, 2010 i 2011.

## Trajectòria

| Temporades | Club | Selecció (fases finals) | Títols |
| | RVVH Ridderkerk | | |
| 06/07 | Be Quick'27 | | |
| 2007 - 2011 | LdB Malmö | Eurocopa 2009 | 2 Lligues, 1 Supercopa |
| 2012 | Linköpings FC | | |
| 2013 | LdB Malmö | Eurocopa 2013 | 1 Lliga |
| 2014 - 2015 | Kopparbergs Göteborg | Mundial 2015 |
| 2016 - act. | Seattle Reign | | |

## Referències

* ↑ The Olympian
* ↑ Equalizer Soccer
* ↑ Soccerway
# Poble Indígena de Biafra

El Poble Indígena de Biafra (conegut per les seves sigles en anglès, Indigenous People of Biafra, IPOB) és un grup separatista establert a Nigèria que lluita per restaurar la República de Biafra, un país que es va separar de Nigèria abans de la Guerra Civil nigeriana (1967-1970) per ser reabsorbit després de la victòria de l'exèrcit nigerià. Des de 2021, l'IPOB i d'altres grups separatistes han estat fent guerra de guerrilles al sud-est de l'actual Nigèria. El grup va ser fundat el 2012 per Nnamdi Kanu, un activista polític anglonigerià, conegut per defensar el moviment d'independència de Biafra. Segons la Llei Nigeriana, el grup es considera una organització terrorista des de 2017. Des de maig de 2022, el Regne Unit va començar a negar asil als membres d'IPOB, tot i que va aclarir que no havia estat designat com a organització terrorista.
Nnamdi Kanu va crear ll'IPOB després d'obtenir certa fama amb les seves emissions a Radio Biafra, que va començar el 2009 des de Londres. Kanu va ser arrestat per les forces de seguretat nigerianes el 19 d'octubre de 2015, acusat amb els càrrecs de “sedició, incitació ètnica i delicte de traïció.”

## Referències

* ↑ Allison, Simon. «Mystery of the missing Biafran separatist» (en anglès). The M&G Online, 06-10-2017. [Consulta: 13 maig 2019].
* ↑ «The man behind Nigeria's new separatist movement» (en anglès). , 05-05-2017 [Consulta: 13 maig 2019].
* ↑ «We Didn’t Designate IPOB As Terrorist Organisation – UK | Channels Television». .
* ↑ «The man behind Nigeria's new separatist movement» (en anglès). BBC News, 05-05-2017 [Consulta: 13 maig 2019].
* ↑ IBEANU, ORJI, IWUAMADI, OKECHUKWU, NKWACHUKWU, CHIJIOKE Institute for Innovations in Development, 2016, pàg. 1–71.
# Eagle Mountain (Texas)

Eagle Mountain és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 6.599 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eagle Mountain tenia 6.599 habitants, 2.596 habitatges, i 2.004 famílies. La densitat de població era de 114,2 habitants per km².
Dels 2.596 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69% hi vivien parelles casades, en un 5,7% dones solteres, i en un 22,8% no eren unitats familiars. En el 19,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 33,4% de 45 a 60 i un 10,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 76.100 $ i la renda mediana per família de 85.420 $. Els homes tenien una renda mediana de 54.306 $ mentre que les dones 34.515 $. La renda per capita de la població era de 33.934 $. Aproximadament el 2,1% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eagle Mountain». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eagle Mountain». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Budins

Els budins (en llatí: budini, en grec antic Βουδῖνοι) eren un poble que vivia a la Sarmàcia.
Heròdot, que és gairebé l'únic autor que en parla, diu que vivien al nord de la mar d'Azov (Palus Maeotis) a un país de molts boscos, darrere del qual hi havia un desert o un territori sense arbres. El seu país devia estar al nord-oest de l'Azov i a l'oest del riu Tanais (Don). Heròdot diu que a l'est del desert hi havia els tisagetes (suposadament a la regió del Volga). També diu que eren un poble nombrós, d'ulls blaus, cabells rossos o vermells, que es pintaven el cos. Els gelons i els agatirsos pertanyien a aquest poble.
La seva ciutat principal, que estava feta amb fusta, era Gelonos, i l'ocupaven en gran part els gelons, on hi havia deus grecs i feien un festival cada tres anys dedicat a Dionís i complementat amb ritus dionisíacs. Els gelons se'ls suposa originalment grecs emigrats de les colònies de Crimea, que s'havien convertit en escites però havien conservat alguns costum grecs.
El budins parlaven una llengua diferent a la dels gelons, i tenien altres costums i a més eren nòmades, mentre que els gelons cultivaven la terra, menjaven pa, tenien horts i no s'assemblaven físicament, però els grecs confonien els budins amb els gelons. Heròdot diu que quan Darios de Pèrsia va envair el país dels escites va arribar fins al territori dels budins i va cremar la seva ciutat, ja que era de fusta, ciutat que havien abandonat i que ja no contenia res. Els budins, amb els gelons i els sàrmates van iniciar una lluita contra Darios, que altres pobles de la contrada en principi no van recolzar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Budini». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 maig 2021].
* ↑ Heròdot. Històries, IV, 119, 1
# Ingobert

* Per a altres significats, vegeu «Ingobert (bisbe d'Urgell)».
Ingobert era un enviat personal de Carlemany encarregat d'ajudar al seu fill Lluís el Pietós a conquerir Turtuixa.
La segona expedició a Tortosa que els francs van fer entre el 804 i el 809 es pot datar cap al 808. En aquest any Carlemany va enviar al seu llegat Ingobert a Tolosa perquè fos oficialment enviat pel seu fill Lluís el Pietós (que seguia a l'Aquitània) en expedició al sud de Barcelona. Ingobert va dividir l'exèrcit; el cos que ell manava va marxar contra Tortosa i l'altre cos, manat per Berà de Barcelona i Ademar de Narbona, l'havia de rodejar i atacar-la pel sud.
Segons l'Astrònom, cronista oficial del regne dels Francs, a la seva «Vita Hludovici», en travessar les forces de Berà el riu d'amagat amb unes barques preparades, els cavalls ho van fer nadant i les seves defecacions arrossegades pel corrent van ésser detectades a Tortosa. El valí d'aquesta ciutat va atacar a Berà i Ademar que van aconseguir escapolir-se i reunir-se amb l'exèrcit d'Ingobert, però ambdós es van haver de retirar.
# East Brooklyn

«East Brooklyn» té aquests significats:
* East Brooklyn (Connecticut)
* East Brooklyn (Illinois)
# Plocèids

Els ploceids (Ploceidae) són una família d'ocells de l'ordre dels passeriformes, notòria pels elaborats nius que fabrica.

## Morfologia

* Són ocells de complexió robusta, amb un bec curt i fort. Algunes espècies forestals i insectívores tenen el bec més feble.
* Fan 11.5 – 65 cm si incloem la llarga cua d'Euplectes progne.
* El plomatge, amb freqüència, és molt vistós, en colors grocs, vermells o negres lluents. Sovint les femelles són molt més apagades.

## Hàbitat i distribució

Viuen en hàbitats variats que van des de zones semiàrides i sabanes, fins boscos tropicals, sobretot per Àfrica, però també en Aràbia, Àsia meridional, Xina i sud-est asiàtic.

## Reproducció

Generalment nien en colònies. Els nius són coberts, penjant de les rames i molt elaborats. Ponen 2 – 4 ous de color i dibuix molt variat.

## Alimentació

En general mengen llavors, però hi ha espècies bàsicament insectívores.

## Llista de gèneres

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquesta família es compon de 15 gèneres amb 124 espècies:
* Gènere Bubalornis, amb dues espècies.
* Gènere Dinemellia, amb una espècie: bufaler capblanc (Dinemellia dinemelli)
* Gènere Plocepasser, amb 4 espècies.
* Gènere Histurgops, amb una espècie: teixidor cua-rogenc (Histurgops ruficauda)
* Gènere Pseudonigrita, amb dues espècies.
* Gènere Philetairus, amb una espècie: teixidor republicà social (Philetairus socius)
* Gènere Sporopipes, amb dues espècies.
* Gènere Amblyospiza, amb una espècie: teixidor becgròs (Amblyospiza albifrons)
* Gènere Ploceus, amb 64 espècies.
* Gènere Malimbus, amb 10 espècies.
* Gènere Anaplectes, amb una espècie: teixidor cap-roig (Anaplectes rubriceps)
* Gènere Quelea, amb tres espècies.
* Gènere Foudia, amb 7 espècies.
* Gènere Brachycope, amb una espècie: teixidor cuacurt (Brachycope anomala)
* Gènere Euplectes, amb 17 espècies.

## Referències

* P.R. Colston, Enciclopèdia Natura de los Animales, Editorial Orbis, S.A., Barcelona. Tom 4, pàgines 424 – 427.
* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
# Hedy Graf

Hedy Graf (12 d'octubre de 1926 – 31 de gener de 1997) fou una soprano catalano-suïssa. Va viatjar arreu de Suïssa i Alemanya. El seu repertori estava format per música des del Barroc fins l'època contemporània, incloent-hi diverses estrenes d'oratoris.

## Carrera

Hedy Graf va néixer el 12 d'octubre de 1926 a Barcelona. Entre els anys 1949 i 1952 va formar-se amb Regine Salomon a Zúric, així com al Conservatori d'aquesta ciutat. L'any 1952 va estudiar a Londres amb Roy Henderson i va completar la seva formació amb Sylvia Gaehwiller a Zuric.
Començant la seva trajectòria com a solista l'any 1955, Graf va actuar a Suïssa i Alemanya presentant un ample repertori d'oratoris i peces vocals sacres. Va cantar obres de Bach, Beethoven, Bruckner, Händel, Haydn i Mozart, així com música contemporània de compositors com Willy Burkhard, Paul Hindemith, Martin Franc, Othmar Schoeck, Arnold Schöenberg i Igor Stravinsky.
Graf va participar en l'estrena de diverses obres com ara Cantico di frate salmorra di San Francesco d'Assisi dirigida per Rudolf Moser l'any 1965 i representada a Zuric i Basilea, l'oratori Jeremia dirigit per Ernst Hess l'any 1966, i l'emissió radiofònica de Tenebrae dirigida per Martin Schumpf a Radio Zürich de l'any 1977. L'any 1972 va aparèixer en l'emissió de la cantata Arianna d'Alessandro Scarlatti de la BBC. També va actuar a Anvers, Scheveningen, Estrasburg, Viena, Tel-Aviv, i Jerusalem.
Graf va casar-se amb el violinista Werner Esser. Quan va retirar-se com a solista va treballar de mestra a les escoles cantonals de Küsnacht i Zúric. Va viure a Benken, Zuric, fins a la seva mort el 31 de gener de 1997.

## Enregistraments

Graf va aparèixer com a solista en diverses cantates de Bach de la sèrie conduïda per Fritz Werner, i també a la versió de 1966 de l'Oratori de l'ascensió juntament amb Barbara Scherler, Kurt Huber i Jakob Stämpfli. Va enregistrar la primera versió del Magnificat de Bach amb Bruno Maderna l'any 1971, juntament amb Hildegard Laurich, Adalbert kraus i Michael Schopper. Va enregistrar el Messies de Händel pel segell Cantate i el Rèquiem de Mozart per Pallas.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Hedy Graf (Soprano) - Short Biography». [Consulta: 8 juny 2017].
* ↑ «BBC Radio 3 - 26 November 1972 - BBC Genome». [Consulta: 8 juny 2017].
* ↑ Kutsch, Karl-Josef; Riemens, Leo. Großes Sängerlexikon (en alemany). Walter de Gruyter, 2004. ISBN 9783598440885.

## Enllaços externs

* Graf, Hedy Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. Operissimo (en alemany)
* Discografia World Cat (anglès)
# Ingodà

El riu Ingodà (en rus: Ингода́) és un llarg riu asiàtic que discorre per la part sur-oriental de la Sibèria Russa. En la seva confluència amb el riu Onon dona lloc al naixement del riu Xilka, una de les dues fonts del riu Amur. Té una longitud de 708 km i drena una conca de 37.200 km² (similar a països com Guinea Bissau o Taiwan).
Administrativament, el riu discorre íntegrament pel krai de Zabaikàlie de la Federació Russa.
El riu Ingodà neix al vessant septentrional de les muntanyes Hentei, en la part sud-oriental de Sibèria, a uns cinquanta quilòmetres al nord de la frontera rus-mongola. Discorre primer en direcció nord i de seguida s'encamina cap al NE per una estreta vall tallada entre les cadenes de les muntanyes Iablonoi i les muntanyes Txerski. Passa per les petites localitats de Leninski, Deixulan i prop de Goerka. A partir d'aquí, la vall del riu és aprofitat per la M-55, Ulan Udè - Txità, un tram de l'autopista Baikal.
Segueix per Txiunguruk, Arta, Kaminka, Viselok, Tataurovo, Staraia Kuka, Ingodà (la localitat que dona nom al riu) i arriba prop de la ciutat de Txità, el major centre urbà de la regió i centre administratiu del krai de Zabaikàlie (316.643 hab. en el cens de 2002). A Txità rep pel marge esquerre i procedent del nord-est l'homònim riu Txità (210 km) i es torna cap al sud-est, per «tallar» la cadena dels Txerski. En aquest tram passa enfront de Pestxanska, Atamanovska, Krutxina i Darasun. Aquí vira i s'encamina cap a l'est, arribant a Turinskaia, Palxino, Karimskoie, Xeratiai, Poselie, Urulgà, Savinó i Krasnoiarovo. Finalment s'uneix per l'esquerra amb el riu Onon (818 km) per donar lloc al llarg riu Xilka, una de les dues fonts del riu Amur. Tots dos rius s'uneixen a Ust-Onon (en rus, literalment, boca de l'Onon), un petit poble situat a uns quaranta quilòmetres al sud-oest de Nertxinsk.
L'Ingodà roman congelat des de principis de novembre fins a finals d'abril.
Una gran part del ferrocarril Transsiberià discorre al llarg de la vall de l'Ingodà.

## Enllaços externs

* (en rus) El riu Ingodà a la Gran Enciclopèdia Soviètica.