OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Black Rock (Arkansas)

Black Rock és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 717 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Black Rock tenia 717 habitants, 284 habitatges, i 199 famílies. La densitat de població era de 84,4 habitants/km².
Dels 284 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 26,8% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.407 $ i la renda mediana per família de 26.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.646 $ mentre que les dones 16.806 $. La renda per capita de la població era d'11.731 $. Entorn del 19,1% de les famílies i el 19,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Black Rock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Black Rock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Edgard

Edgard és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 2.637 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Edgard tenia 2.637 habitants. La densitat de població era de 65,5 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.865 $ i la renda mediana per família de 29.706 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.029 $ mentre que les dones 22.688 $. La renda per capita de la població era de 10.635 $. Entorn del 25,9% de les famílies i el 29,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Geographic Comparison Table- Edgard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
* ↑ «Fact Sheet- Edgard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
# East Brooklyn (Connecticut)

East Brooklyn és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Connecticut. Segons el cens del 2000 tenia 1.473 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Brooklyn tenia 1.473 habitants, 668 habitatges, i 378 famílies. La densitat de població era de 348,9 habitants/km².
Dels 668 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,8% hi vivien parelles casades, en un 15,9% dones solteres, i en un 43,4% no eren unitats familiars. En el 37,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 19,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.813 $ i la renda mediana per família de 34.265 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 23.182 $. La renda per capita de la població era de 15.093 $. Aproximadament l'11,3% de les famílies i el 15,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Brooklyn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Brooklyn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Wivi Lönn

Wivi Lönn (finès: Olivia Mathilda «Wivi» Lönn) (Tampere, 20 de maig de 1872 - Hèlsinki, 27 de desembre de 1966) Olivia Mathilda Lönn, va ser una arquitecta finlandesa. Va ser la primera dona a qui es va atorgar el títol honorari de "Professor" per l'Associació Finlandesa d'Arquitectes.

## Biografia

Olivia Mathilda Lönn va néixer al poble de Onkiniemi, prop de Tampere el 20 de maig de 1872. El seu pare era Wilhelm Lönn, un cervecer local, i la seva mare Mathilda Siren. Després de graduar-se a l'Escola Industrial de Tampere es va traslladar a Hèlsinki. Entre 1893 i 1896 va estudiar arquitectura a la Universitat Politècnica de Hèlsinki. Durant aquest període, va guanyar el primer premi en diverses competicions arquitectòniques. Durant la seva vida va desenvolupar una estreta amistat amb Hanna Parviainen, amb qui va col·laborar en moltes ocasions.

## Carrera posterior

La seva graduació de la universitat va ser seguida per l'establiment de la seva oficina arquitectònica, amb el que fou la primera dona arquitecta que va exercir de forma independent a Finlàndia. En 1904 va guanyar el primer premi arquitectònic en un concurs de l'Escola d'Economia de Tampere. De 1909 a 1913 Wivi Lönn i Armes Lindgren van dissenyar i van construir el Teatre d'Estònia en estil Art Nouveau, i el Uusi Ylioppilastalo. En 1913 es muda a Jyväskylä, on desenvolupa diversos projectes arquitectònics, entre ells una escola, una fàbrica i molts altres edificis.
En la dècada de 1910 va dissenyar la mansió en Jyväskylä de Alvar Aalto, un famós arquitecte finlandès. El projecte va estar acabat en 1915. En els anys vint va cooperar amb Hanna Parviainen en molts projectes arquitectònics a l'àrea de Jyväskylä, com ara escoles infantils, sanatoris, una església i una biblioteca. Al mateix temps va dissenyar i va construir la seu de l'associació cristiana de YWCA a Hèlsinki.
L'últim treball de Wivi Lönn va ser l'observatori Tähtelä en Sodankylä. L'observatori anterior, construït en 1913, havia estat destruït durant la Segona Guerra Mundial. Lönn va dissenyar els nous edificis entre 1944 i 1945, i el complex es va inaugurar al setembre de 1950.
En 1956 va ser la primera dona a la qual es va atorgar el títol honorari de "Professor" per l'Associació Finlandesa d'Arquitectes.
Wivi Lönn va morir a Hèlsinki el 27 de desembre de 1966.

## Edificis notables

* Uusi Ylioppilastalo, 1910
* Korporatsioon Sakala, 1911
* Teatre d'Estònia, 1913
* Observatori Geofísico de Sodankylä, 1945
* Uusi Ylioppilastalo
* Teatre d'Estònia
* Caserna de bombers de Tampere
* Korporatsioon Sakala

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Biography of Wivi Lönn». Arxivat de l'original el 2007-08-08. [Consulta: 14 març 2016].
* 1 2 Dainty, Andrew; Green, Stuart; Bagilhole, Barbara (2007).
* ↑ O'Connor, Kevin (2006).
* ↑ Suomen Taideteollisuusyhdistys (2001).
* ↑ Sari Pommelin. «Wivi Lönn's Influence on Finnish Architecture» (en anglès), Primavera 2014. Arxivat de l'original el 2016-03-11. [Consulta: 10 març 2016].
# Joan Vilar i Costa

Joan Vilar i Costa (Manresa, 1889 - Tolosa de Llenguadoc, 1962) fou un eclesiàstic i escriptor. Ingressà a la Companyia de Jesús i fou bibliotecari de l'Institut Bíblic Pontifici de Roma. Deixà la Companyia i s'integrà al clergat diocesà.
Durant la Guerra Civil fou funcionari destacat del Comissariat de Propaganda de la Generalitat. Publicà, només amb les inicials, Montserrat el 1938, una rèplica, amb bons arguments bíblics i patrístics, a la Carta colectiva de los obispos españoles a los obispos de todo el mundo con motivo de la guerra en España.
A l'exili exercí un apostolat popular. S'esmerçà a evangelitzar els miners de la regió de Tolosa. Publicà Als Catalans (1944) on propugnava unes eleccions i un debat per a la futura reconstrucció nacional catalana. Aquesta publicació fou un antecedent breu de Lletres Catalanes 1946, ampli programa de la reorganització de Catalunya i de l'Església catalana, que signà amb el pseudònim Jordi de Montserrat.

## Referències

* ↑ Joaquim Aloy, Jordi Basiana i Pere Gasol La República a Manresa en un clic (1931-1936)
# Permingeatita

La permingeatita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de l'estannita. Fou anomenada l'any 1971 per Zdeněk Johan, Paul Picot, Roland Pierrot i Milan Kravcek en honor de François Permingeat, un mineralogista francès de la Universitat Paul-Sabatier (Tolosa de Llenguadoc).

## Característiques

La permingeatita és un sulfur de fórmula química Cu₃SbSe₄. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4 a 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la permingeatita pertany a «02.KA.10: Sulfarsenats i sulfantimonats, amb (As, Sb)S₄ tetraedre» juntament amb els següents minerals: enargita, petrukita, briartita, famatinita, luzonita, barquillita i fangita. Segons la classificació de Dana forma part de 3.2.2.3 (sulfosals).

## Formació i jaciments

Es forma com a producte d'alteració hidrotermal. Ha estat descrit només a la República Txeca (Bohèmia i Moràvia).

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Permingeatite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Permingeatite Mineral Data, (en anglès) Webmineral

## Bibliografia

* Johan, Z., P. Picot, R. Pierrot, and M. Kvaček (1971) La permingeatite Cu3SbSe4, un nouveau minéral du groupe de la luzonite. Bulletin de la Société française de Minéralogie: 94: 162–165 (in French).
* American Mineralogist (1972): 57: 1554 (abstract).
* Criddle, A.J. and C.J. Stanley, Eds. (1993) Quantitative data file for ore minerals, 3rd ed. Chapman & Hall, London: 429.
* Škácha, P., Buixaderas, E., Plášil, J., Sejkora, J., Goliáš, V., Vlček, V. (2014): Permingeatite, Cu3SbSe4, from Příbram (Czech republic): Description and Raman spectroscopy investigations of the luzonite-subgroup of minerals. Canadian Mineralogist, 52, 501-511.
# Xanthichthys lineopunctatus

Xanthichthys lineopunctatus és un peix teleosti de la família dels balístids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 30 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les costes de l'Àfrica oriental fins a Sud-àfrica al sud, i fins al nord-oest d'Austràlia i les Ryukyu a l'est.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# El Observador (Uruguai)

* Aquest article tracta sobre el diari uruguaià. Si cerqueu el diari barceloní, vegeu «El Observador».
El Observador és un diari matiner uruguaià, editat a la ciutat de Montevideo.
El seu primer exemplar es va publicar el 22 d'octubre del 1991. El diari es distribueix els set dies de la setmana. És d'àmbit nacional, s'escriu en castellà i és de gènere generalista.

## Referències

* ↑ «IVC». Arxivat de l'original el 2019-08-11. [Consulta: 19 agost 2019].

## Enllaços externs

* http://www.observa.com.uy
# East Canton

East Canton és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.629 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Canton tenia 1.629 habitants, 664 habitatges, i 470 famílies. La densitat de població era de 472,9 habitants per km².
Dels 664 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,8% hi vivien parelles casades, en un 13% dones solteres, i en un 29,1% no eren unitats familiars. En el 24,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.756 $ i la renda mediana per família de 43.796 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.286 $ mentre que les dones 21.458 $. La renda per capita de la població era de 17.904 $. Aproximadament el 5,9% de les famílies i el 8,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Canton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Canton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Batalla de Mers el-Kebir

Batalla de Mers el-Kebir té aquests significats:
* Jornada de Mers el-Kebir, el 1505, significant la conquesta de la plaça per la Corona d'Aragó.
* Atac a Mers el-Kebir, durant la Segona Guerra Mundial
# John Sam Lake

John Sam Lake és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 753 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, John Sam Lake tenia 753 habitants, 251 habitatges, i 200 famílies. La densitat de població era de 59,3 habitants per km².
Dels 251 habitatges en un 43% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,7% hi vivien parelles casades, en un 6% dones solteres, i en un 20,3% no eren unitats familiars. En el 12,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,34.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 32,7% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 6,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.656 $ i la renda mediana per família de 53.281 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.188 $ mentre que les dones 31.442 $. La renda per capita de la població era de 19.907 $. Aproximadament el 3,1% de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- John Sam Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- John Sam Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Perminphy

Perminphy és el nom comercial d'una família aliatges magnètics que estan composts per un 78 % de níquel, Ni, i per ferro, Fe, i molibdè, Mo, en quantitats variables. Les seves permeabilitats magnètiques relatives varien entre 140 000 i 400 000. Per la seva feble histèresi i la seva reduïda força coercitiva s'han emprat com a material magnèticament dolç en nombrosos aparells electromagnètics: toros d'aparells de mesura, transformadors, amplificadors i blindatges (tubs catòdics i cables).

## Referències

* ↑ «Perminphy». A: Gran Enciclopedia Larousse. Planeta, 1991.
# Xerox-Philadelphia Lasers

L'equip Xerox-Philadelphia Lasers va ser un equip ciclista estatunidenc que competí només la temporada 1985.

## Principals resultats
### A les grans voltes

* Volta a Espanya
** 1 participacions (1985)
* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions

## Enllaços externs

* Plantilla i resultats a firstcycling.com
* Plantilla a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilla i resultats a cyclebase.nl
# El Pujol (Taradell)

El Pujol és una masia de Taradell (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran masia de planta quadrada (13x13). Coberta a quatre vessants. Conta de PB i dos pisos. La façana es troba orientada al migdia, presenta un gran portal adovellat i unes finestres amb forjats a la planta, 4 finestres amb l'ampit motllurat i inflexió gòtica a la llinda del 1er p. Carreu esculpit damunt el portal. Al 2n. p. quatre finestres amb l'ampit motllurat i dos finestres a la façana de ponent, 3 finestres amb llindes gòtiques al 1er. p. i 3 amb els ampits motllurats al 2n. A llevant s'hi adossa un cos cobert a tres vessants amb portal d'arc de mig punt, dos arcs a la planta i pilars formant porxo i una finestra que imita les línies gòtiques de les de la part antiga. El mur de llevant és cec. Al N hi ha un mur antic adossat al pendent i que té obertures al cos principal.
Al costat té una cabana rectangular, de 6 x 8 m., coberta a dues vessants amb un carener perpendicular a la façana, situada a llevant i davant una gran era enllosada, construïda damunt un pendent.
Té planta baixa i primer pis. La façana presenta un portal d'accés al primer pis i petites espieres. El migdia està cobert a una vessant, adossat a la planta i amb espitlleres al primer pis.
Es va cremar el 1969 i fou reconstruïda la teulada amb uralites i els murs arrebossats i emblanquinats. L'estat de conversació és bo, malgrat que estigui molt renovat.

## Història

Masia que al S.XIV també es coneixia pel mas Pujol de Vall, així consta en els fogatges de 1553 per distingir-la d'una altra homònima que es trobava més amunt i avui es coneix pel mas Bou.
Degué restaurar-se el S.XVI, per un tal J.Pujol segons consta a la llinda, els antics propietaris n'esdevingueren els masovers i encara avui l'habiten. En el nomenclàtor de la província de Barcelona de 1860 ja consta com "Pujol"

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «El Pujol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Durant (cràter)

Durant és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 21,1 km de diàmetre. Porta el nom d'Ariel Durant (1898-1981), escriptora estatunidenca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Durant». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Viola hederacea

Viola hederacea és una espècie herbàcia perenne i pubescent, de la família de les Violaceae, originàries o natives d'Austràlia, trobades cap al sud, a les zones del nord-est de Queensland, Nova Gal·les del Sud i Tasmània. Considerada l'espècie nativa de Viola més coneguda i cultivada fins fa poc; no obstant això, investigacions recents han corroborat que la planta cultivada en l'actualitat seria diferent de la veritable V. hederacea.

## Descripció
### Port

El seu port és de tipus postrat, ja que va reptant a ran de terra, és d'una sola tija i fa poc més de 40-60 mm d'alt, arrelant als nodes de les fulles, és a dir, pot fer estolons i expandir-se horitzontalment.

### Fulles

Són en roseta basal, amb un pecíol d'uns 60 mm de llarg, la forma és de tipus reniforme o suorbicular amb una base profundament cordada. Són de color verd grisenc opac, esparses i pubescents a la cara adaxial. Amb els marges crenats, és a dir, amb dents poc sortints i arrodonides. També presenten estipules d'un color marronós.

### Flors

Són solitàries, no es presenten en grups o inflorescències, però se'n poden veure un grapat juntes degut a la reproducció en estolons. Creixen a partir de tiges de fins a 10 cm que es recorben abans de la floració. Presents bracteòles que neixen a la base dels pedicels florals. els pètals són de color violeta pàl·lid amb el centre de color blanc.

## Distribució i hàbitat

El gènere Viola està distribuït per l'hemisferi nord, sobretot en regions temperades. En canvi, està pobrament representat a l'hemisferi sud, i només unes poques espècies són natives d'Austràlia. Creix en sòls amb valors de pH entre els 6,5 (més aviat àcids) i 8, més aviat alcalins. S'adapta a sòls de Guix, argilosos i/o sorrencs.

### Agroecologia

En la seva àrea de distribució natural creix en altituds de 70 a 1.160 m per sobre del nivell del mar i creix en zones humides del sotabosc de boscos d'Eucalyptus, de Syncarpia i en matollars a prop de dits boscos. Les seves flors són comestibles i poden afegir-se a les amanides o com a guarniment de plats elaborats com les postres.

## Taxonomia
### Etimologia

* Viola: nom genèric que fa referència al color violeta de les seves flors.
* hederacea: epítet llatí que fa referència a l'aparença de les seves fulles a l'heura.

### Varietats

L'espècie nativa més coneguda del gènere Viola és Viola banksii, anomenada "la violeta nativa" (the "native violet", en anglès), la qual ha estat molt cultivada i plantada en jardins tant natius com mixtos.

### Sinonímia

* Viola hederacea subsp. cleistogamoides L.G.Adams
* Viola hederacea subsp. fuscoviolacea L.G.Adams.

## Referències

* ↑ «Viola hederacea a EOL» (en anglès). [Consulta: 26 maig 2015].
* 1 2 «Viola hederacea a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 26 maig 2015].
* ↑ http://anpsa.org.au/v-ban.html Arxivat 2020-07-12 a Wayback Machine.
* ↑ http://link.springer.com/chapter/10.1007/978-94-017-8748-2_67#page-1
# Penango

Penango, (Pnangh en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Alfiano Natta, Calliano, Grana, Grazzano Badoglio, Moncalvo.
La frazione de Cioccaro pertany al municipi.

## Galeria fotogràfica

* Església de St. Grat
# Yahya ibn Khàqan

Yahya ibn Khàqan —àrab: يحيى بن خاقان, Yaḥyà b. Ḫāqān— fou administrador abbàssida. Fou secretari del governador del Khorasan al-Hàssan ibn Sahl ibn Zadhanfarukh (813-817) i sota el califa al-Mutawàkkil (847-861) va esdevenir secretari de les propietats del califat. Era viu encara quan el seu fill Ubayd-Al·lah ibn Yahya ibn Khàqan va esdevenir visir el 851.

## Enllaços externs

* Enciclopèdia de l'Islam
# El Pas (Su)

El Pas és una collada de 793,1 metres d'altitud del terme municipal de Riner, al Solsonès.
Està situat a la part meridional del terme, a ponent del poble de Su, al nord del Serrat Llarg, a llevant del Bosc de Piulats, al nord-est del Pla de Llobera i al sud del Pla de la Llaüna.
# Viola riviniana

Viola riviniana és una espècie de flor del gènere Viola i la família de les violàcies. És natural de tot Europa i de la regió del mediterrani (Algèria, el Marroc, Tunis i Líban).
Floreix entre els mesos març i juny.

## Referències

* ↑ «WFO Plant List | World Flora Online». [Consulta: 30 maig 2024].
* ↑ «Viola riviniana Rchb. GRIN-Global». [Consulta: 30 maig 2024].
* ↑ «Viola riviniana | common dog violet Herbaceous Perennial/RHS Gardening» (en anglès britànic). [Consulta: 30 maig 2024].
* ↑ «Viola sylvestris subsp. riviniana | Flora Catalana». [Consulta: 30 maig 2024].