OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 29 aC
## Esdeveniments
### Imperi romà

* Els pobles càntabres i àsturs fan incursions contra les tribus veïnes aliades de Roma.
* Virgili comença l'Eneida
* August és consol per cinquena vegada
* Marc Licini Cras Dives II surt victoriós en les campanyes als Balcans, matant el rei de Bastarnes amb les seves pròpies mans, però se li nega el dret de l'Spolia opima per Octavi

## Necrològiques

* Mariamne I va ser executada per la dona d'Herodes el Gran. (Pot haver estat el 28 aC)
* Marc Terenci Varró: funcionari romà. (Pot haver estat el 27 aC)

## Referències

* ↑ Monge Marigorta, José Antonio «Els ibers contra Roma: aliats i rebels» (en castellà). Historia. National Geographic. RBA [Barcelona], 90, pàg. 98. ISSN: 1696-7755d.
# Piero Polano

Piero Polano (Torí, 10 de setembre de 1904 – ídem, 24 de març de 1991) va ser un ciclista italià amateur. En el seu palmarès destaca la medalla de bronze al |Campionat del món en ruta de 1927, per darrere dels francesos Octave Dayen i Jules Merviel.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Carèlia Septentrional

La Regió de Carèlia Septentrional és una regió (maakunta / landskap) de l'est de Finlàndia, dins la província de Finlàndia Oriental. Limita amb les regions de Kainuu, Savònia Septentrional, Savònia del Sud, Carèlia Meridional i amb Rússia. Forma part de la regió històrica de Carèlia, terra dels carelians, actualment dividida entre Rússia i Finlàndia. La ciutat de Joensuu és la capital de la regió.
Carèlia del Nord ha reduït amb èxit les malalties cròniques mitjançant mesures de salut pública. A la dècada de 1960 Finlàndia va liderar les nacions industrialitzades en les taxes de mortalitat per malalties del cor. Carèlia del Nord va tenir la incidència més alta de Finlàndia. El 1972 es va dur a terme un projecte a llarg termini que s'orientava a aquest risc a Carèlia del Nord. La millora resultant de la salut pública encara es considera un model notable per a la resta de la nació.

## Municipis

Carèlia Septentrional és dividida en 15 municipis.
* Ilomantsi
* Joensuu
* Juuka
* Kitee
* Kontiolahti
* Lieksa
* Liperi
* Nurmes
* Outokumpu
* Polvijärvi
* Rääkkylä
* Tohmajärvi
* Valtimo

## Referències

* ↑ «Región de Carelia del Norte» (en castellà). visitfinland.com. [Consulta: 1r juny 2024].
* ↑ Willingham, Emily «Finland’s bold push to change the heart health of a nation» (en anglès). Knowable Magazine, 07-03-2018. DOI: 10.1146/knowable-030718-023701.
* ↑ Puska, P.; Salonen, J. T.; Nissinen, A.; Tuomilehto, J.; Vartiainen, E. «Change in risk factors for coronary heart disease during 10 years of a community intervention programme (North Karelia project).» (en anglès). Br Med J (Clin Res Ed), 287, 6408, 17-12-1983, pàg. 1840–1844. DOI: 10.1136/bmj.287.6408.1840. ISSN: 0007-1447. PMC: PMC1550066. PMID: 6423038.
* ↑ Puska, Pekka, et al.. The North Karelia project: from North Karelia to national action.. National Institute for Health and Welfare= Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL),, 2009.

## Enllaços externs

* Carèlia Septentrional
# Hrabovčík

Hrabovčík és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1548.
# Despatx Tèxtil

El Despatx Tèxtil és una obra modernista de Sabadell (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita construcció de planta rectangular situada al pati de la fàbrica. Cal destacar la façana que dona al carrer de l'Estació, la més decorada, que mostra elements inspirats en l'estil «Sezession». Té un gran finestral d'arc de mig punt peraltat i una barana superior calada. Les façanes obertes al pati tenen finestrals que ocupen gairebé tot el parament, per tal de captar el màxim d'il·luminació.

## Història

L'obra va ser realitzada l'any 1920 per Joaquim Manich com a despatx de l'empresa tèxtil del mateix nom (datació per font)

## Referències

* 1 2 «Despatx Tèxtil». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Despatx Tèxtil Arxivat 2017-08-31 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Andreas Meyer-Landrut

Andreas Meyer-Landrut (Tallinn, 31 de maig de 1929) és un diplomàtic alemany. Va ser l'ambaixador de l'Alemanya de l'Oest a la Unió Soviètica a Moscou de 1980 a 1983 i una altra vegada del 1987 fins al 1989. Ell també va servir el cap d'estat a l'oficina del President d'Alemanya durant la presidència de Richard von Weizsäcker del 1989 fins al 1994.

## Referències

* ↑ «Andreas Meyer-Landrut - Diplomat und Lenas Opa: Deutschlands "Hoffnung für Oslo" hat einen berühmten Großvater». Suite101. Arxivat de l'original el 2010-04-02. [Consulta: 10 desembre 2023].
* ↑ Hilger, Andreas. Diplomatie für die deutsche Einheit: Dokumente des Auswärtigen Amts zu den deutsch-sowjetischen Beziehungen 1989/90 (en alemany). Walter de Gruyter GmbH & Co KG, 2016-04-25, p. 26. ISBN 978-3-486-71345-9.
# Mesó theta

El mesó theta (θ) o toponium és una partícula hipotètica de quarkonium (és a dir, un mesó format per un parell de quark i antiquark pesants, formant un estat sense càrrega elèctrica, color, ni sabor) format per un quark t (t) i un antiquark t (${\bar {t}}$). És un estat imparell en els nombres quàntics de paritat i paritat de càrrega, anàleg als mesons formats per parells de quarks més lleugersː mesó fi (φ o $s{\bar {s}}$), mesó Psió (J/ψ o $c{\bar {c}}$) i mesó ípsilon (ϒ o $b{\bar {b}}$). A causa de la curta vida del quark t, no s'espera que el mesó theta s'observi en la natura.

## Referències

* ↑ http://pdg.lbl.gov/2014/reviews/rpp2014-rev-naming-scheme-hadrons.pdf
* ↑ Fabiano, N. European Physical Journal C, 2, 1998, pàg. 345-350. arXiv: hep-ph/9704261. DOI: 10.1007/s100520050144.
# Piero Manzoni

Piero Manzoni (Soncino, 13 de juliol de 1933 - Milà, 6 de febrer de 1963) va ser un artista italià cèlebre pel seu art conceptual irònic, com a resposta a l'obra d'Yves Klein.

## Obres famoses

Merda d'artista és el títol d'una obra del polèmic artista, exposada per primera vegada el 12 d'agost del 1961 a la Galleria Pescetto, d'Albissola Marina, Itàlia.
Línies (Linee, en italià) va ser una col·lecció d'obres creades el 1959 en la qual Manzoni va dibuixar línies contínues en rotllos de paper de diferents mides, que després van ser introduïdes en tubs de cartró i segellades, amb la signatura i indicació de la longitud de la peça.

## Referències

* ↑ Satué, Enric. Arte en la tipografía y tipografía en el arte: compendio de tipografía artística. Siruela, 2007, p. 207–209. ISBN 978-84-9841-111-9 [Consulta: 7 abril 2018].
* ↑ Calvo Serraller, Francisco «El eslabón perdido de la vanguardia europea». El País, 18-10-1991 [Consulta: 7 abril 2018].

## Bibliografia

* Reid, Norman; Celant, Germano. Piero Manzoni: Paintings, Reliefs, & Objects. Londres: Tate Gallery, 1974.
* Pola, Francesca. Manzoni. Azimut. Gagosian Gallery (Londres), 2011.

## Enllaços externs

* Piero Manzoni - Lloc web oficial (anglès) (castellà)
* Biografia, Galeria Tate (anglès)
# Carència de vitamina A

La carència o deficiència de vitamina A és la seva falta en humans. Guarda relació amb el manteniment d'epitelis especialitzats, i, després de la ceguesa nocturna que és una de les seves primeres manifestacions (ja que proveeix els pigments visuals de la retina), tenim entre altres:
* Alteració del trofisme d'epitelis especialitzats
* Xeroftalmia (conjuntivitis seca)
* Alteració de la resposta immunològica
* Erupció retardada, queratinització gingival
La vitamina A és un antioxidant i augmenta la immunitat a infeccions.
La "Secció Especial Infantil de l'ONU, creada el 2002, espera l'eliminació de la seva deficiència per 2010.

## Referències

* ↑ WHO Vitamin A deficiency [Consulta: 3 març 2008].
* ↑ Latham, Michael E.. Human Nutrition in the Developing World (Fao Food and Nutrition Paper). Food & Agriculture Organization of the United, 1997. ISBN 92-5-103.818-X.
* ↑ Sommer, Alfred. Vitamin a Deficiency and Its Consequences: A Field Guide to Detection and Control. Geneva: World Health Organization, 1995. ISBN 92-4-154478 -3.
* ↑ 2E.pdf A world fit for children [Consulta: 3 març 2008].

## Enllaços externs

* MedlinePlus - Deficiència de vitamina A
# Ichthyophis bombayensis

Ichthyophis bombayensis és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Ichthyophiidae que habita en els Ghats Occidentals, en l'estat de Kerala, Índia.
# Camino Maldonado

Camino Maldonado, el nom complet del qual és Fraccionamiento Camino Maldonado, és una localitat de l'Uruguai que forma part de Pando i està ubicada al sud-oest del departament de Canelones.

## Geografia

Camino Maldonado es troba al sud-oest del departament de Canelones, entre els sectors 16 i 37. És limítrof amb Montevideo, la capital del país, i s'ubica a l'est de la població de Juan Antonio Artigas.

## Població

D'acord amb les dades del cens de 2004, Camino Maldonado tenia 15.057 habitants.
| Any | Població |
| 1963 | 3.449 |
| 1975 | 8.346 |
| 1985 | 10.082 |
| 1996 | 13.349 |
| 2004 | 15.057 |
Font: Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai

## Referències

* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai (INE) – Cens de 2004 Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine., consultat el 25 d'abril de 2011
* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai 1963–1996 Arxivat 2011-11-23 a Wayback Machine. (DOC)

## Enllaços externs

* Mapa de Camino Maldonado (PDF; 249 kB)
# Despatx Coromines

El Despatx Coromines és una obra racionalista de Sabadell (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt d'edificacions, desenvolupades a l'entorn d'un pati, projectades com a oficines i habitatges. La façana que dona al carrer de Sant Feliu és enretirada respecte de l'eix del carrer, amb una zona enjardinada. Té planta i un pis a la banda esquerra i dos pisos a la dreta. Una finestra correguda segueix la façana del carrer Sant Feliu, que es troba dividida per un cos més elevat de maó vist.

## Història

L'obra va ser realitzada l'any 1958 sota la direcció de l'arquitecte Fèlix de Azua i Gruart. (Datació per font)

## Referències

* 1 2 «Despatx Coromines». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Despatx Coromines Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Obertura Napoleó

| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
L'obertura Napoleó és una obertura irregular que comença amb 1.e4 e5 2.Df3. És una obertura feble, ja que desenvolupa la dama massa aviat i l'exposa a l'atac. També desprèn al cavall de rei de la seva millor casella.
Així com en l'atac Parham (2.Dh5), les blanques tracten de tirar endavant el mat del pastor (per exemple: 2.Df3 Cc6 3.Ac4 Ac5?? 4.Dxf7#.) En tots dos casos, les negres poden evitar el parany amb facilitat. No obstant això, l'obertura Napoleó és inferior, ja que exerceix una pressió molt menor.
Aquesta obertura es diu així en honor del general i emperador francès Napoleó Bonaparte, qui era un hàbil aficionat dels escacs. Napoleó va usar aquesta obertura en una partida que va perdre en contra del suposat robot jugador d'escacs, anomenat El Turco.

## Enllaços externs

* Napoleó vs. El Turco, 1809
# Merigold

Merigold és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 664 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Merigold tenia 664 habitants, 268 habitatges, i 191 famílies. La densitat de població era de 264,3 habitants per km².
Dels 268 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,9% hi vivien parelles casades, en un 23,1% dones solteres, i en un 28,7% no eren unitats familiars. En el 24,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 16,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.375 $ i la renda mediana per família de 27.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 16.185 $. Entorn del 21,4% de les famílies i el 23,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Merigold». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Merigold». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mappano

Mappano és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont. El comune es va establir el 31 de gener de 2013 amb part dels municipis de Caselle Torinese, Borgaro Torinese, Settimo Torinese i Leini. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 7.339 habitants.
Mappano limita amb els següents municipis: Borgaro Torinese, Caselle Torinese, Leini, Settimo Torinese i Torí.

## Referències

* ↑ «Arianna Banca Dati Normativa» (en italià). Consiglio Regionale del Piemonte. [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 4 abril 2020].
# Armando Palacio Valdés (escultura)

L'escultura urbana coneguda pel nom Armando Palacio Valdés, ubicada a el Campo de San Francisco, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta de bronze el bust, de pedra el pedestal, és obra de Gerardo Zaragoza, i està datada 1953.
L'obra es va inaugurar l'any 1953 perquè se celebrava el centenari del naixement del literat asturià Armando Palacio Valdés, i que havia estat nomenat Fill Adoptiu d'Oviedo per l'Ajuntament d'Oviedo en 1926.
Es tracta d'un bust, que va canviar la seva ubicació inicial, per petició de la Unió de Comerciants, que va ser aprovada per un acord a l'Ajuntament el 26 de novembre de 1985; que era el Campo de San Francisco, a Oviedo, per un jardinet situat al carrer del mateix nom (Carrer Armando Palacio Valdés). Malgrat això, va tornar més tard al seu emplaçament original, el Campo de San Francisco d'Oviedo. Al pedestal que sosté el bust de l'escriptor i crític literari es pot llegir: «AL / INSIGNE NOVELISTA / ARMANDO / PALACIO VALDÉS / HIJO ADOPTIVO / DE ESTA CIUDAD / EL / EXCMO. AYUNTAMIENTO / DE / OVIEDO / EN EL / PRIMER CENTENARIO / DE SU NACIMIENTO / 1853 - 1953».

## Referències

* 1 2 3 4 «Esculturas archivos - Turismo Asturias» (en espanyol europeu). [Consulta: 14 novembre 2018].
* 1 2 «Escultura pública en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 14 novembre 2018].
* ↑ «Ruta por el Oviedo más escultural... 32 figuras que te dejarán de piedra :) ¿TE ATREVES CON UN "SELFIE" DIFERENTE EN TODAS? - GUÍA TURISMO ASTURIAS» (en castellà). GUÍA TURISMO ASTURIAS.
# Carèlia Meridional

La Regió de Carèlia Meridional és una regió (maakunta / landskap) de Finlàndia. Limita amb les regions de Kymenlaakso, Savònia del Sud, Carèlia Septentrional i Rússia. El terme "Carèlia Meridional" també pot fer referència a les parts meridionals de Carèlia — la Regió de Carèlia Meridional s'anomena "Meridional" per ser la part més meridional de Carèlia a territori finlandès. La capital és Lappeenranta.
Segons el cens de 2023 aquesta regió compta amb un total de 125.162 habitants.
La major meravella natural de Carèlia meridional consisteix en els divisors paral·lels anomenats Salpausselkä, que creuen la regió, i les seves grans formacions de vora. En el seu punt més pronunciat, el divisor s'enfonsa al llac Saimaa al poble de Kyläniemi de Taipalsaari.

## Municipis

Carèlia Meridional es divideix en 14 municipis.
| Imatra Lappeenranta Lemi Luumäki Parikkala | Rautjärvi Ruokolahti Savitaipale Taipalsaari |

## Referències

* ↑ «South Karelia in Finland - Information on South Karelia - Finland.». Places in the World. [Consulta: 1r juny 2024].
* ↑ «Finland: Administrative Division (Regions and Municipalities)». Population Statistics, Charts and Map. [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ Scheffel, Richard L.; Wernert, Susan J. Natural wonders of the world. New York : Reader's Digest, 1980, p. 332-333. ISBN 978-0-89577-087-5.
* ↑ Rainio, Heikki. «Large ice-margina formations and Deglaciation in southern Finland». A: J. Ehlers, Ph.L. Gibbard, S. Kozarski, J. Rose (eds). Glacial Deposits in Northeast Europe. CRC Press, 1995, p. 57-66. DOI 10.1201/9781003077695-7/large-ice-margina-formations-deglaciation-southern-finland-heikki-rainio. ISBN 978-1-003-07769-5.
* ↑ Jussila, Timo. «The shoreline displacement dating of prehistoric dwelling sites in Iso-Saimaa.». Manuscript at the Institute for Cultural Research, Department of Archaeology, University of Helsinki, 1994.

## Enllaços externs

* Regió de Carèlia Meridional
# Caminita

La caminita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom del llatí caminus, xemeneia, ja que el mineral es produeix en xemeneies submarines. No s'ha de confondre amb la carminita.

## Característiques

La caminita és un sulfat de fórmula química Mg₇(SO₄)₅(OH)₄·H₂O. Cristal·litza en el sistema tetragonal. Es troba en forma de cristalls bipiramidals imperfectes, de fins a 500μm; botrioide. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. És Inestable per sota de 130◦C, per sota del qual s'hidrata i es dissol en l'aigua del mar.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la caminita pertany a «07.BB: Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: hauckita, antlerita, dolerofanita, brochantita, vergasovaïta, klebelsbergita, schuetteïta, paraotwayita, xocomecatlita, pauflerita i grandviewita.

## Formació i jaciments

Es forma per la reacció de l'aigua de mar amb fluids hidrotermals en les xemeneies de ventilació submarines a la dorsal oceànica. Sol trobar-se associada a altres minerals com l'anhidrita. Va ser descoberta l'any 1983 a la dorsal de Juan de Fuca, a la dorsal del Pacífic Oriental, a l'oceà Pacífic. També ha estat descrita al dipòsit de sal potàssica de Nepskoe (óblast d'Irkutsk, Rússia).

## Referències

* ↑ «Caminite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r juliol 2016].
* 1 2 3 «Caminite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 1r juliol 2016].
# Despatx al carrer Indústria, 34

El Despatx al carrer Indústria, 34 és una obra noucentista de Sabadell (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular dedicat a despatx tèxtil. Està format per planta baixa i pis, aquest darrer no es reflecteix a la façana, ja que està situat de la meitat de l'edifici cap a la part posterior. Al pis s'accedeix per una doble escalinata de fusta situada a l'interior.
La façana mostra una profusió ornamental amb utilització d'elements de filiació classicista. La porta està coronada a la zona de la llinda, per un frontó sustentat per mènsules. Dues pilastres estriades amb capitells amb volutes suporten l'acabament de la façana, zona on es concentra la càrrega ornamental. L'acabament el constitueix un frontó que dibuixa línies ondulants acabades en volutes a l'extrem intern, a l'interior del frontó s'ha disposat un medalló dibuixat a partir de garlandes amb motius vegetals.

## Història

L'edifici està situat al voltant d'un dels eixos industrials de la ciutat de finals del segle xix i principis del XX. Es tracta de l'eix que marca el carrer Tres Creus que comunicava el centre de la ciutat amb l'estació de ferrocarrils i amb l'altre eix industrial de la ciutat, els molins situats als marges del riu Ripoll.

## Referències

* 1 2 3 «Despatx al carrer Indústria, 34». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].
# Madelia

Madelia és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 2.340 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Madelia tenia 2.340 habitants, 911 habitatges, i 571 famílies. La densitat de població era de 722,8 habitants per km².
Dels 911 habitatges en un 33,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 37,3% no eren unitats familiars. En el 34% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 20,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.219 $ i la renda mediana per família de 41.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.417 $ mentre que les dones 19.806 $. La renda per capita de la població era de 16.266 $. Entorn del 8,5% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Madelia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Madelia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Perales del Puerto

Perales del Puerto és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1013 | 1015 | 1013 | 992 | 985 | 992 |
# Can Teixidor (Canet d'Adri)

Can Teixidor és una masia de Canet d'Adri (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una masia de dos cossos d'èpoques diferents. El cos principal és de planta rectangular, amb planta baixa i un pis superior, coberta de teula àrab a dues vessants i parets portants de maçoneria arrebossada. Hi ha un cos annexa, d'una sola planta baixa amb coberta de teula àrab a dues vessants, parets de maçoneria. Al lateral esquerre, hi ha un altre cos annexa, més alt que el cos principal, de planta rectangular, amb planta baixa i un pis superior, coberta de teula àrab a dues vessants i parets de maçoneria arrebossada i pintades de color blanc. Les obertures són senzilles.

## Referències

* ↑ «Can Teixidor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2016].