OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Proasellus nolli

Proasellus nolli és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

Viu a l'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: França i Alemanya.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Pollastres de l'autopista de Hollywood

Els pollastres de l'autopista de Hollywood són una colònia de pollastres silvestres que viuen sota la rampa de sortida de l'autopista de Hollywood (U.S. Route 101) de l'Avinguda Vineland a Los Angeles, a Califòrnia. No se sap del cert com van arribar fins allà, tot i que les notícies generalment els adscriuen a un camió d'aus que va volcar.
Els pollastres de sota la rampa de Vineland es van fer populars localment des de la seva arribada allà al voltant de 1970. Cap a l'any 1976, l'estol incloïa al voltant de 50 pollastres, descrits com a vermells de Rhode Island. Se'ls va passar a conèixer com als "pollastres de la Minnie", en referència a Minnie Blumfield, una senyora jubilada que els alimentava regularment. Quan el seu estat de salut li va deixar de permetre alimentar-les, una jove actriu, Jodie Mann, amb el col·lectiu Actors i Altres per als Animals va gestionar la reubicació dels pollastres. Al voltant d'un centenar de les gallines i els galls van ser traslladats a un ranxo de Simi Valley, California. Però no es van traslladar tots els membres de la guarda, i els que es van quedar van engendrar una nova població. Els intents posteriors de reubicar els animals van tenir resultats similars.
La colònia original de la rampa de Vineland es va expandir i hi ha ara una segona colònia sota la rampa de Burbank, a uns tres quilòmetres.
La supervivència de la colònia de pollastres i la seva expansió a una altra rampa de l'autopista ha inspirat un relat breu de Terry Pratchett, "Hollywood Chickens".

## Referències

* ↑ «Chickens won't leave». Bangor Daily News, 30-08-1973.
* 1 2 «Freeway chickens fed by retiree». Daytona Beach Morning Journal, 26-08-1975.
* 1 2 «Wily chickens outsmart LA wranglers». Deseret News, 03-12-1976.
* ↑ «Chickens to be sent to farm». Los Angeles Times, 16-11-1976. Arxivat 7 de novembre 2012 a Wayback Machine.
* ↑ Jack Canfield. Chicken soup for the pet lover's soul, 1998, p. 209–210. ISBN 978-1-55874-571-1.
* ↑ «Chickens to get new home». Sarasota Herald-Tribune, 26-08-1975.
* ↑ Pete Paterson, Lesley Kelly. The Little Chicken Book, 2006, p. 55. ISBN 978-0-9780191-0-5.
* ↑ Terry Pratchett. A Blink Of The Screen, 2012, p. 180–189. ISBN 978-0-552-16773-4.

## Enllaços externs

* "Els pollastres de l'autopista" a Snopes.com
* ABC News, Wolf Files "Cockfighting in the Year of the Rooster, Bird Battling and Nonviolent Tales of Chicken Fortitude"
# Proceratosaure

El proceratosaure (Proceratosaurus, "Anterior al ceratosaure") és un gènere de dinosaure teròpode carnívor de mida mitjana que visqué al Juràssic mitjà d'Anglaterra. Originalment es pensava que era un ancestre del ceratosaure per la similitud de la cresta que presentaven sobre el nas, actualment se'l considera un celurosaure, un dels més antics coneguts. Proceratosaurus podria ser l'ancestre de formes posteriors com Ornitholestes i els tiranosàurids.
# RFH

RFH té els següents significats:
* Royal Festival Hall, sala de concerts de Londres, al Regne Unit
* Royal Free Hospital, hospital universitari de Londres, al Regne Unit
* Cort Suprema de Finances del Reich (del seu nom en alemany Reichsfinanzhof), autoritat màxima en temes de finances a Alemanya entre 1918 i 1945
* RFH també és el codi ISO 3166-2 de la Governació de Rafah, a l'Autoritat Nacional Palestina
# Pseudochelidon

Pseudochelidon és un dels gèneres d'ocells, de la família dels hirundínids (Hirundinidae), i l'unic de la subfamília dels pseudoquelidonins (Pseudochelidoninae). Al contrari que altres espècies de la família, tenen bec i potes fortes i grans.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.3, 2023), aquest gènere conté dues espècies:
* Pseudochelidon eurystomina - oreneta de ribera ullvermella.
* Pseudochelidon sirintarae - oreneta de ribera ullblanca.

## Referències

* 1 2 «Swallows» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 606. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Quimiofòbia

La quimiofòbia significa literalment "por a la química", però aquest terme es pot fer servir de diferents maneres. A més de ser una fòbia, generalment es fa servir per designar que els productes químics són dolents i capaços de fer mal mentre que els productes "naturals" són bons i saludables. En aquest sentit els partidaris de les tècniques i productes ecològics són sovint titllats de quimiofòbics pels que no en són partidaris. En general la quimiofòbia prové d'un coneixement incomplet de la ciència o d'una malinterpretació d'aquesta i és part de la tecnofòbia i de la por al que es desconeix.
L'ús més usual del terme "quimiofòbia" és anàleg al de l'homofòbia; un prejudici amb quelcom més que una por irracional. També hi ha interessos econòmics que promouen l'ús de productes de síntesi química interessats a qualificar de quimiòfobs als partidaris de productes més senzills i respectuosos amb el medi ambient.
Segons Neil Eisberg, l'editor de Chemistry and Industry, la quimiofòbia és el resultat de la pèrdua de confiança de sectors dels mitjans de comunicació i alguns grups ecologistes després dels desastres de la indústria química. Segons Bernadette Bensaude-Vincent, ...la situació present s'origina pel llibre dels anys seixanta de Rachel Carson Primavera silenciosa on es considerava la química enemiga brutal dels ocells i altres éssers vius."
Anàlisis recents molt acurades detecten substàncies perilloses però en una concentració tan baixa que no ho són però de vegades els mitjans de comunicació els destaquen sense tenir en compte la seva inoqüitat en la pràctica.

## Referències

* ↑ «How industry must win back the public’s faith in chemicals (Joint SCI/CEFIC Global Chemicals Industry Convention) report by Neil Eisberg, Editor of Chemistry & Industry». Arxivat de l'original el 2012-11-02. [Consulta: 23 gener 2010].
* ↑ Dr John Hoskins – Toxicologist, quoted in Science For Celebrities by Sense About Science

## Bibliografia

* Chemophobia-the irrational fear of chemicals by Dr. Robert E. LaPointe (Chemist)
* ChemoPhobia & EcoHysteria by Dr. Robert D. Athey Jr. (Chemist)
* Chemophobia cleans up. by Elizabeth Whelan, President of the American Council on Science and Health.
* An antidote to chemophobia. by James M. Taylor (Environment News, July 1, 2002) - Review of Dr. Alan Sweeney's book, Happy & Healthy in a Chemical World (1stBooks, 2001). Arxivat de setembre 29, 2007, a Wayback Machine.
* Let's Put An End to "Chemophobia" (Commentary) by Ronald Breslow, The Scientist 22 March 1993, 7(6):12
* Causes Of "Chemophobia" (Letter in reply to Breslow's commentary) by George Baggett, The Scientist 26 July 1993, 7(15):12
* A look at Chemophobia. by Christian Thorsten. Arxivat 2008-11-19 a Wayback Machine.
* Molecules at an Exhibition by John Emsley (a critic of chemophobia) Oxford University Press: Oxford, 1998. Hardback, ISBN 0-19-850266-4. Paperback, ISBN 0-19-850379-2.
* Snopes' assessment of urban legends involving 'toxic' chemicals

## Enllaços externs

* Vídeo de Redes: Quimiofobia, Química en la vida cotidiana (castellà)
# Puigventós (Serrateix)

Puigventós és una masia de Serrateix, al municipi de Viver i Serrateix (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia orientada a l'E del tipus II segons la classificació de J. Danés, amb coberta a dues vessants i el carener perpendicular a la façana principal. És un edifici de dues plantes i golfes, amb les obertures disposades asimètricament al llarg de la façana. Disposa de molt poques finestres, totes elles de mides petites i allindanades com la porta principal.
A la mateixa façana es pot veure perfectament com la casa originària fou engrandida més tard; les obertures corresponents a l'obra moderna també són allindanades i de mida petita.

## Història

El mas de Puigventós fou una de les propietats del monestir de Santa Maria de Serrateix al llarg de l'època medieval i moderna. Prop del mas hi ha restes de sepultures excavades a la roca de finals del segle X o començaments del segle XI; també s'hi poden veure diversos forats a la roca que devien ajustar algunes construccions de fusta i tines, també medievals.

## Referències

* 1 2 3 «Puigventós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Quint Flavi (assassí)

Quint Flavi (en llatí Quintus Flavius) va ser un romà nascut a Tarquinii, a Etruria.
Va ser l'assassí d'un esclau anomenat Panurgus (abans del 77 aC) que pertanyia a Gai Fanni Querees. Aquest esclau havia estat entrenat com a actor segons un contracte entre Querees i Quint Rosci, el famós comediant.

## Referències

* ↑ Ciceró. Pro Roscio Amerino XI
# Quint Fufi Calè (pare)

Quint Fufi Calè (en llatí: Quintus Fufius Calenus) va ser un gran terratinent romà que es va oposar als Gracs, i especialment a Tiberi Grac, per les seves lleis agràries, i per això va lloar Escipió Nasica Serapió com a instigador del seu assassinat. Va ser el pare de Quint Fufi Calè, cònsol el 47 aC. Només en parla Ciceró.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 562.
# Pseudoschoenobius

Pseudoschoenobius és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Pseudoschoenobius opalescalis, que es troba a Amèrica del Nord, on ha estat registrada a Alberta, Illinois, Indiana, Nou Mèxic i Califòrnia. L'hàbitat consta d'àrees seques i sorrenques.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 21 gener 2019].
* ↑ «global Pyraloidea database». Globiz.pyraloidea.org.
* ↑ «University of Alberta E.H. Strickland Entomological Museum». Arxivat de l'original el 2019-11-02. [Consulta: 30 gener 2019].
# Pseudoschinia

Pseudoschinia és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Pseudoschinia elautalis, que es troba a Amèrica del Nord, on s'ha registrat a Arizona, Califòrnia, Nevada, Nou Mèxic i Texas.
La seva envergadura és de 10–13 mm. Les ales anteriors són de color groc ocre lleuger.
Les larves s'alimenten d'espècies de Ferocactus cylindraceus, Ferocactus wislizeni, Opuntia i Cylindropuntia. Es nodreixen principalment de les flors i els fruits de la figuera de moro.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 25 maig 2019].
* ↑ mothphotographersgroup
* ↑ Grote, A.R., 1881. New moths from Arizona, with remarks on Catocala and Heliothis. Papilio 1(9), p. 168
* ↑ Bug Guide
# Ramon Andreu i Berenguer

Ramon Andreu i Berenguer (Manlleu, Osona, 1822 - Vic, Osona, 1869) fou un catedràtic i sacerdot català.

## Biografia

Es formà al Seminari de Vic. Acabada la carrera eclesiàstica s'ordenà sacerdot (1845). Passà després a la Universitat de Barcelona per obtenir el grau de batxillerat en filosofia (1846) i una regència de segona classe en retòrica i poètica. El mateix 1846 entrà de catedràtic de llatinitat del Seminari de Vic i en prengué possessió el curs 1846-1847 substituint Josep Puigdollers. El curs següent passà a una càtedra de retòrica i a una de filosofia. En l'exercici d'aquesta càtedra impartí metafísica (1855-1877) i ontologia, cosmologia, ètica i religió (1857-1859). En 1859 li fou confiada una càtedra de teologia, des d'on ensenyà institucions teològiques i Sagrada Escriptura fins poc abans de la seva mort.

## Bibliografia

* ROVIRÓ ALEMANY, Ignasi. «Diccionari de filòsofs, teòlegs i mestres del Seminari de Vic ». Patronat d'Estudis Osonecs. Núm. 22-23 (Febrer del 2000).
* Fonts: Bio, I, 8; BOEOV, 34, 67, 103, 139-140, 175, 210, 246, 281, 306, 317, 332, 673; CM, 1847-1849; Col·legials, 1841-1842; LG, 1847-1868; LS, 1847-1867; Rel.
* Siluetes.
* BOEOV, 564; El Domingo, 12.
# Puig de les Planes

El Puig de les Planes és un turó de 576,8 m alt del terme comunal de Rodès, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És en el sector de Ropidera, a la meitat septentrional del terme de Rodès, situat a l'esquerra de la Tet, a l'extrem nord-oest del terme, tancant pel nord les planes de l'extrem nord de la comuna de Rodés, a prop i a llevant de la població de Tarerac.

## Referències

* ↑ El Puig de les Planes en els ortofotomapes de l'IGN
# Ramon Vinyes (escultor)

Ramon Vinyes (Ribes de Freser, Girona, 1948) és un artista l'obra del qual inclou escultura, pintura, arts plàstiques i art multiplicat, així com la fotografia, disseny industrial i gràfic.

## Referències

* ↑ Carlos Areán (1972), 30 años de arte Español, Espanya

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Ramon Vinyes
# Ramon Vives Ayné

Ramon Vives Ayné (Reus, 6 de desembre de 1814 - Pontevedra, 10 d'octubre de 1904) va ser un pintor català.
Als 17 anys era alumne de l'Escola de Llotja de Barcelona, i dos anys després estudiava a la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando de Madrid de la que més endavant, el 1870, en seria acadèmic. Va destacar en la temàtica d'escenes de caça i bodegons, i va ser especialment conegut per la qualitat dels seus retrats. La seva pintura era d'estil romàntic amb un bon concepte naturalista, molt vinculat al realisme. El 1866 guanyà unes oposicions a la càtedra de dibuix a l'Institut de Pontevedra, a la qual s'incorporà i on residí fins a la seva mort. Es jubilà el 1879 i seguí pintant, sobretot bodegons i quadres de tema històric. Va exposar a Pontevedra i al Liceo Artístico de Madrid, entitat de la que en va ser president honorari.
Algunes de les seves obres més conegudes són un retrat de la reina Maria Cristina, un de Lluís Rigalt, que es troba a l'Acadèmia de Sant Jordi de Barcelona, i un d'Alfons XII, al Museu del Prado, que va ser destruït en un incendi el 1915.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 686-687.
* ↑ Ribera Gassol, Ramon. «El pintor Ramon Vives Ayné». Tinet.

## Enllaços externs

* «Ramon Vives Ayné». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ramón Cerdà Sanjuán

Ramón Cerdà Sanjuán (Ontinyent, Vall d'Albaida, 5 de novembre, 1964) és un advocat, gestor d'empreses i escriptor valencià. És conegut per tenir 8.000 empreses i per haver-ne creat i venut més de 10.000, des de 1990, a compradors que busquen no deixar rastre en el Registre Mercantil, de manera que poden ser utilitzades per a realitzar transaccions opaques o bé deixar-hi els seus béns i patrimoni.
La seva empresa «Sociedades Urgentes» es dedica a la venda ràpida de societats limitades i anònimes. El 2013 era una de les persones amb més càrrecs en empreses a Espanya i el registre mercantil va recollir 220 nomenaments seus. És administrador de «Posibilitumm Business, SL» amb més de 8.088 empreses vinculades i que va comprar Viatges Marsans a Gerardo Díaz Ferrán. Ramón Cerdà apareix en el sumari del cas Gürtel i va participar en la compra de Nueva Rumasa, propietat de José María Ruiz-Mateos. El 2014 va vendre l'empresa Veremonte, de l'empresari Enrique Bañuelos a BCN IR 3 ,SA. Posteriorment va ser condemnat a catorze anys de presó per frau fiscal.

## Referències

* ↑ «Ramón Cerdà» (en castellà). Tiempo, 02-10-2016 [Consulta: 10 juliol 2016].
* 1 2 Sampedro, Sergio. «Sonia Castedo compra su empresa al mismo bufete que 'Gürtel' y Nóos». El Mundo, 03-04-2015.
* 1 2 «Compró Marsans a través de una empresa de Ontinyent también vinculada a Gürtel y Nóos». informacion.es. [Consulta: 10 juliol 2016].
* 1 2 «Ramón Cerdà presenta su libro en la biblioteca». Las Províncias, 23-02-2012. [Consulta: 10 juliol 2016].
* ↑ Pérez, Moisés. «Benavent compró su firma instrumental al mismo bufete que Gürtel o Nóos». ElDiario.es, 27-04-2015. [Consulta: 10 juliol 2016].
* ↑ Grasso, Daniele. «El negocio de vender sociedades fantasma». El Confidencial, 20-01-2014. [Consulta: 10 juliol 2016].
* ↑ «Nombramiento y renovaciones de Cargos de la empresa POSIBILITUMM BUSINESS SL». Infocif. [Consulta: 10 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Web Ramón Cerdà
# Ramón Castroviejo Briones

El Doctor Ramón Castroviejo Briones (Logronyo, 24 d'agost de 1904 - Madrid, 2 de gener de 1987) va ser un conegut oftalmòleg espanyol, cèlebre pels seus avenços en el trasplantament de còrnia, tant per la tècnica com per l'instrumental emprat.

## Biografia

Fill de Ramon Castroviejo Novajas, natural de Sorzano, que va ser un dels metges més populars de Logronyo, oculista de l'Hospital Provincial en els anys 30. Va cursar els seus estudis al Col·legi dels Germans Maristes, doctorant-se en medicina a la Universitat San Carlos de Madrid. Després de 4 anys treballant a la capital d'Espanya es va traslladar a Chicago amb una beca, on primer va treballar com a professor, per a posteriorment obrir la seva pròpia clínica. Més tard va treballar a la prestigiosa Clínica Mayo.
El 1936 es nacionalitzà estatunidenc. Llavors ja treballava a la Universitat de Colúmbia, on va romandre fins a 1952. Aquest mateix any va ser nomenat catedràtic de la Universitat de Nova York, on va romandre fins a la seva jubilació, el 1975.

## El seu llegat

Va ser el precursor a Espanya dels bancs d'ulls i va fer campanyes sobre la importància de les donacions de còrnia amb l'objectiu de facilitar els trasplantaments a malalts afectats de problemes de visió. Les seves contribucions en aquest camp, el dels trasplantaments, li van donar fama universal.
Actualment, hi ha l'Institut d'Investigacions oftalmològiques Ramon Castroviejo, pertanyent a la Facultat de Medicina de la Universitat Complutense de Madrid. Allà hi treballen reconeguts metges oftalmòlegs i biòlegs que realitzen investigacions oftalmològiques principalment sobre la inflamació de la Glia al Glaucoma. A més, ofereixen el Màster en Ciències de la Visió i el Doctorat en Ciències de la Visió, els que són reconeguts mundialment.
Com a curiositat, va ser futbolista i va marcar el primer gol en la història de l'estadi de Las Gaunas.

## Distincions

* Gran Creu d'Alfons X El Savi
* Gran Creu d'Isabel la Catòlica
* Gran Creu del Mèrit Militar
* Gran Creu de Sanitat Civil
* Gran Creu de l'Orde del Sol del Perú
* Gran Creu de Núñez de Balboa
* Doctor Honoris Causa per les universitats de:
** Universitat Autònoma de Madrid
** Universitat de Salamanca
** Universitat de Santo Domingo
** Universitat Riu Gran do Sul
** Universitat San Marcos
** Universitat de l'Est a Manila

## Enllaços externs

* Autobiografia enviada a alumnes del Col·legi Doctor Castroviejo de Logronyo Arxivat 2009-12-15 a Wayback Machine.
* Biografia en Valvanera.com Arxivat 2007-09-11 a Wayback Machine.
* Biografia en Bermemar.com Arxivat 2007-11-02 a Wayback Machine.
* Documental de RNE sobre el doctor Castroviejo
# Raquis

Raquis (del grec ραχος, "espina") és el nom de la part axial de nombroses estructures compostes en animals i vegetals.
En botànica es denomina així a les estructures lineals que formen l'eix d'una inflorescència en forma d'espiga o d'una fulla composta, sobretot en les palmeres (Arecaceae), en les quals és una prolongació del pecíol. En algunes espècies silvestres de gramínies (Poaceae), el raquis posseïx plans d'escissió que s'aprofundeixen amb la maduresa, facilitant la ruptura i dispersió dels fragments per anemocoria.

## Enllaços externs

* Autòpsia del Raquis. Article d'accés en línia gratuït de la Revista Española de Medicina Legal Arxivat 2021-03-09 a Wayback Machine.
Viccionari
# Rara (pel·lícula)

Rara és una pel·lícula xilena dirigida per Pepa San Martín, escrita per Alicia Scherson i protagonitzada per Julia Lübbert i Mariana Loyola. El film és el primer llargmetratge produït per Manufactura de Películas basada a Santiago de Xile i coproduït per Le Tiro Cine de Buenos Aires.
Rara va obtenir el Premi del Jurat al 66è Festival Internacional de Cinema de Berlín en 2016, i va ser guanyador d'un Premi Horitzó Llatí en la 64° edició del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2016.

## Sinopsi

La Sara, una noia de 13 anys, s'enfronta a reptes amb l'escola, els nois, amagant un secret al seu millor amic i els seus pares baralant-se. No té problemes amb la seva mare que viu amb una altra dona, encara que el seu pare no hi estigui d'acord

## Repartiment

* Julia Lübbert com Sara.
* Mariana Loyola com Paula
* Emilia Ossandón com Cata.
* Agustina Muñoz com Lía.
* Daniel Muñoz com Víctor.
* Sigrid Alegría com Nicole
* Coca Guazzini com Icha
* Micaela Cristi com Pancha.
* Luz Croxatto com Eugenia
* Nicolás Vigneaux comoJulián.
* Enrique Bustamante com orientador del col·legi.

## Premis

| Premi | Categoria | Nominat | Resultat |
| 66è Festival Internacional de Cinema de Berlín | Premi del Jurat Internacional Generació Kplus | Pepa San Martín | Guanyador |
| 66è Festival Internacional de Cinema de Berlín | Best First Feature Award | Pepa San Martín | Nominat |
| 66è Festival Internacional de Cinema de Berlín | Os de Plata | Pepa San Martín | Nominat |
| Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià | Premi Horizontes Latinos | Pepa San Martín | Guanyador |
| Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià | Premi Sebastiane Latino | Pepa San Martín | Guanyador |
| Festival de Cinema de Jerusalem | FIPRESCI Prize | Pepa San Martín | Nominat |
| Festival de Cinema de Seattle | Nous directors | Pepa San Martín | Nominat |
| Festival de Cinema Gai i Lèsbic de Lisboa | Millor llargmetratge | Pepa San Martín | Guanyador |
| Festival de Cinema Gai i Lèsbic de Lisboa | Millor actriu | Julia Lübbert | Guanyador |
| Premis Caleuche | Millor actriu protagónica | Julia Lübbert | Guanyadora |
| Premis Caleuche | Millor actriu de suport | Mariana Loyola | Guanyadora |
| Premios Platino | Millor opera prima de ficció | Rara | Nominada |
| Premios Platino | Cinema i Educació en Valors | Rara | Nominada |
| Premis Pedro Sienna | Millor Llargometratge Ficció | Rara | Guanyadora |
| Premis Pedro Sienna | Millor Direcció | Pepa San Martín | Nominada |
| Premis Pedro Sienna | Millor Interpretació Secundària Femenina | Mariana Loyola | Guanyadora |

## Referències

* ↑ «La cinta chilena 'Rara' es galardonada en el Festival Internacional de Cine de Berlín» (en spanish). El Mercurio [Santiago], 20-02-2016 [Consulta: 6 febrer 2018].
* ↑ «Película chilena "Rara" gana premio Horizontes Latinos del Festival de San Sebastián». Arxivat de l'original el 7 de febrer de 2018. [Consulta: 25 setembre 2016].
* ↑ «Película chilena Rara gana premio en el Festival de Cine de San Sebastián». Arxivat de l'original el 2016-09-25. [Consulta: 24 juny 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler a YouTube