OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Himatione

Himatione és un dels gèneres d'ocells de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021), aquest gènere està format per dues espècies:
* Himatione sanguinea - apapane de les Hawaii.
* Himatione fraithii - apapane de Laysan.
# Eleccions legislatives sueques de 1948

Les eleccions legislatives sueques del 1948 es van celebrar el 19 de setembre de 1948. Els més votats foren els socialdemòcrates i Tage Erlander fou nomenat primer ministre de Suècia.

## Resultats

Resum dels resultats electorals de 19 de setembre de 1948 al Parlament suec
| Partits | Partits | Líder | Vots | % | Escons | +/- |
| | Partit Socialdemòcrata de Suècia Socialdemokraterna | Tage Erlander | 1.789.440 | 46,13 | 112 | -3 |
| | Partit Popular (Folkpartiet) | Bertil Ohlin | 882.414 | 22,75 | 57 | +31 |
| | Lliga Agrària (Bondeförbundet) | Axel Pehrsson-Bramstorp | 480.361 | 12,38 | 30 | -5 |
| | Partit Dretista (Högerpartiet) | Fritiof Domö | 478.779 | 12,34 | 23 | -16 |
| | Partit Comunista Kommunistiska Parti | Sven Linderot | 244.812 | 6,31 | 8 | -7 |
| | Altres | - | 3.293 | 0,08 | ? | 0 |
| | Total (participació 82,7%) | | 3.879.099 | 100,0 | 230 | |
| Font: Autoritat electoral sueca. |||||||
# Acanthurus gahhm

Acanthurus gahhm és una espècie de peix pertanyent a la família dels acantúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 40 cm de llargària màxima.
* 9 espines i 24-28 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 23-26 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (25 °C-27 °C) que viu entre 1 i 40 m de fondària (normalment, entre 5 i 40).

## Distribució geogràfica

És un endemisme del mar Roig i el golf d'Aden.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Sommer, C., W. Schneider i J.-M. Poutiers, 1996. FAO species identification field guide for fishery purposes. The living marine resources of Somalia. FAO, Roma. 376 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Baensch, H.A. i H. Debelius, 1997. Meerwasser atlas. Mergus Verlag GmbH, Postfach 86, 49302, Melle, Alemanya. 1216 p. 3a edició.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Zajonz, U., M. Khalaf i F. Krupp, 2000. Coastal fish assemblages of the Socotra Archipelago. p.127-170. A Conservation and sustainable use of biodiversity of Socotra Archipelago: marine habitat, biodiversity and fisheries surveys and management. Progress Report of Phase III. Senckenberg Research Institute and Natural History Museum, Frankfurt, Alemanya.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Randall, J.E., 1987. Three nomenclatorial changes in Indo-Pacific surgeonfishes (Acanthurinae). Pac. Sci. 41(1-4):54-61.
* Thresher, R.E., 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 399 p.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Can Millo

Can Millo és una possessió de Santa Maria del Camí (Mallorca), a la vall de Coanegra. Va ser anomenada Son Farrí. Les cases varen ser destruïdes al segle xvii per una crescuda del torrent de Coanegra i reedificades un poc més amunt. També s'ha anomenat Son Nofret. El 1863 era propietat dels hereus de Joan Ordines. La possessió està situada entre Son Pou, Son Roig, Can Morei, Can Mates i Son Oliver. En l'actualitat està integrada dins Son Pou. Tenia un hort regat per l'aigua de la síquia de Coanegra (s'Estaió Llarg i s'Estaió Redó), una tanca de mandarins (sa Tanca des Mandarins), conradissos, amb era de batre, olivar amb tafona (la tafona, avui desapareguda, estava situada devora les cases de Son Roig) i alzinar.

## Referències

* ↑ Morro, Mateu. Muntanyes de Coanegra. Palma: Documenta Balear, 2010. ISBN 978-84-15081-23-4. Per fonts orals se sap que la torrentada va ser una nit de les Verges
* ↑ «Millo, Can». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 18. ISBN 84-8661702-2.
# Joan Alemany (desambiguació)

«Joan Alemany» té aquests significats:
* Joan Alemany, fou un metge i astròleg català primera meitat del segle xvi.
* Joan Alemany i Esteve, fou un sacerdot català (Sant Sadurní d'Anoia, Alt Penedès 1920 - (Barcelona, Barcelonès 11 de desembre del 2008).
* Joan Alemany i Moyà, va ser un autor, comentarista musical, estudiós i promotor de l'activitat musica (Vilanova i la Geltrú, 24 de juny de 1916 - 12 de març de 2001).
* Joan Alemany i Oliveres, va escriure i publicar articles i llibres sobre personatges de Banyoles (Banyoles, 1926-2002).
# Eleccions legislatives sueques de 1960

Les eleccions legislatives sueques del 1960 es van celebrar el 18 de setembre de 1960. Els més votats foren els socialdemòcrates i Tage Erlander fou nomenat primer ministre de Suècia.

## Resultats

Resum dels resultats electorals de 18 de setembre de 1960 al Parlament suec
| Partits | Partits | Líder | Vots | % | Escons | +/- |
| | Partit Socialdemòcrata de Suècia Socialdemokraterna | Tage Erlander | 2.032.037 | 47,81 | 114 | +3 |
| | Partit Popular Liberal ( Folkpartiet liberalerna ) | Bertil Ohlin | 744.097 | 17,5 | 40 | +2 |
| | Partit Dretista (Högerpartiet) | Gunnar Heckscher | 704.402 | 16,57 | 39 | -6 |
| | Partit de Centre (Centerpartiet) | Günnar Hedlund | 579.006 | 13,62 | 34 | +2 |
| | Partit Comunista Kommunistiska Parti | Hilding Hagberg | 190.554 | 4,48 | 5 | = |
| | Altres | | 0,02 | ? | 0 | - |
| | Total (participació 85,9%) | | 4.251.985 | 100,0 | 233 | |
| Font: Autoritat electoral sueca. |||||||
# Portada/article febrer 4
## Llotja de la Seda

La Llotja de la Seda, Llotja de València o Llotja de Mercaders és un edifici civil d'estil gòtic valencià tardà situat a la plaça del Mercat, número 31, de València, davant l'església de Sant Joan del Mercat i del Mercat Central de la ciutat. L'edifici fou construït entre el 1482 i el 1548 i simbolitza, sens dubte, la puixança i riquesa del segle d'or valencià (segle xv). És una mostra de l'abast de la revolució comercial durant la baixa edat mitjana, del desenvolupament social i del prestigi aconseguit per la burgesia valenciana. El 1996 fou declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.
# Himees

Himees (en llatí: Hymeas, en grec antic: Ὑμέης) era gendre de Darios I el Gran.
Va actuar amb el càrrec de general durant la Revolta Jònica l'any 499 aC i va ser un dels comandants que va derrotar els revoltats a la rodalia de la ciutat d'Efes aquell mateix any. El 498 aC Himees va conquerir la ciutat de Cios a la Propòntida i va sotmetre a la major part de les ciutats d'Eòlia, però en mig dels seus brillants èxits va morir a causa d'una malaltia de naturalesa desconeguda.

## Referències

* ↑ Heròdot. Històries, V, 112-116
# Eleccions legislatives sueques de 1958

Les eleccions legislatives sueques del 1958 es van celebrar el 18 de setembre de 1958. Els més votats foren els socialdemòcrates i Tage Erlander fou nomenat primer ministre de Suècia.

## Resultats

Resum dels resultats electorals de 18 de setembre de 1958 al Parlament suec
| Partits | Partits | Líder | Vots | % | Escons | +/- |
| | Partit Socialdemòcrata de Suècia Socialdemokraterna | Tage Erlander | 1.776.667 | 46,22 | 111 | +5 |
| | Partit Dretista (Högerpartiet) | Jarl Hjalmarson | 750.332 | 19,52 | 45 | +3 |
| | Partit Popular ( Folkpartiet ) | Bertil Ohlin | 700.019 | 18,21 | 38 | -20 |
| | Partit de Centre (Centerpartiet) | Günnar Hedlund | 486.760 | 12,66 | 32 | +13 |
| | Partit Comunista Kommunistiska Parti | Hilding Hagberg | 129.319 | 3,36 | 5 | -1 |
| | Partit Socialista d'Esquerra Vänstersocialistiska partiet | Albin Ström | 1.008 | 0,03 | - | |
| | Altres | | 0,02 | ? | 0 | - |
| | Total (participació 77,4%) | | 3.864.252 | 100,0 | 231 | |
| Font: Autoritat electoral sueca. |||||||
# Maria Jesús Mier i Albert

Maria Jesús Mier i Albert (1957, Barcelona), és una política catalana, ex-Secretària General d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya.
Llicenciada en dret per la Universitat de Barcelona i màster en direcció pública per ESADE. Des del 1982 és funcionària del Cos General de la Generalitat on ha ocupat diverses responsabilitat d'alt nivell com la Direcció General de Relacions Institucionals (1996 - 1997), la Directora de Serveis del Departament de Benestar Social i Família (1999 - 2003) o la Subdirectora d'Arquitectura i Millora Urbana del Programa de Gestió de la Llei de Barris (2007 - 2010).

## Referències

* ↑ «Qui són els tretze secretaris generals del govern de Puigdemont?». Vilaweb, 15-01-2016 [Consulta: 15 gener 2016].
* ↑ «Només una dona entre els tretze secretaris generals del nou Govern». Nació digital, 15-01-2016. Arxivat de l'original el 15 de gener 2016 [Consulta: 15 gener 2016].
# Cantó de Sant Joan Lohitzune

El cantó de Sant Joan Lohitzune (en francès Canton de Saint-Jean-de-Luz, en euskera Donibane Lohizuneko Kantonamendua) és una divisió administrativa francesa, situada en el departament dels Pirineus Atlàntics i la regió Nova Aquitània. El seu conseller general és Philippe Juzan, de la UMP.

## Composició

El cantó de Sant Joan Lohitzune agrupa 4 comunes:
* Azkaine
* Bidarte
* Getaria
* Sant Joan Lohitzune

## Consellers generals

Llista de consellers generals :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1964 | Jean Poulou | | |
| 1970 | Jean Poulou | | |
| 1973 | André Ithurralde | UDR | alcalde de Sant Joan Lohitzune |
| 1976 | André Ithurralde | UDR | alcalde de Sant Joan Lohitzune |
| 1982 | André Ithurralde | RPR | alcalde de Sant Joan Lohitzune |
| 1987 | Paul Ricau | UDF | alcalde de Sant Joan Lohitzune |
| 1988 | Paul Ricau | UDF | alcalde de Sant Joan Lohitzune |
| 1994 | Michèle Alliot-Marie | RPR | alcaldessa de Sant Joan Lohitzune diputada |
| 2001 | Philippe Juzan | RPR | |
| 2008 | Philippe Juzan | UMP | |
| No es coneixen les dades anteriors a 1964. ||||

## Vegeu també

* Cantons de Pirineus Atlàntics

## Enllaços externs

* Dades sobre el cantó de Sant Joan Lohitzune a Le Trésor des Régions
* Mapa del cantó al web de la prefectura Arxivat 2008-12-05 a Wayback Machine.
# Ivorsi

Ivorsi és un curtmetratge espanyol dirigit el 1993 per Josep Maria Canyameras, i que fou protagonitzat per Imanol Arias, Abel Folk i Elisenda Bautista. Fou candidata al Goya al millor curtmetratge de ficció, però fou derrotada per Perturbado de Santiago Segura. També va participar al Festival de Cinema de Trento de 1993.

## Argument

Mark és un pintor d'art contemporani que s'ha establert a Nova York. Invesetiga uns fantasies oníriques que pateix i que el traslladen al Pirineu català en el segle xii, en el moment en què neix l'art romànic, i acaba pintant un fresc a la seva habitació. Finalment acaba marxant al Pirineu a la recerca de l'església que ha vist en somnis.

## Protagonistes

* Imanol Arias
* Abel Folk
* Elisenda Bautista
* Blanca Martínez

## Referències

* ↑ Ivorsi al web dels Premis Goya
* ↑ Ivorsi Arxivat 2019-10-16 a Wayback Machine. al web del Festival

## Enllaços externs

* Los mejores cortos del cine español Volumen 3 a la base de dades de la Biblioteca Nacional d'Espanya
# Eleccions municipals de 2019 a Montbrió del Camp

Les eleccions municipals de 2019 a Montbrió del Camp van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 26 de maig de 2019 a Montbrió del Camp, al Baix Camp, com a part de les eleccions municipals espanyoles. Es van triar els 11 regidors de l'Ajuntament de Montbrió del Camp.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és en l'àmbit municipal i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas de Montbrió del Camp, en tenir 2.059 persones censades, l'hi correspon 11 regidors.

## Candidatures

El 30 d'abril del mateix any, la Junta Electoral de Zona de Reus va proclamar les tres candidatures del municipi de Montbrió del Camp en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
* Acció per Montbrió - Acord Municipal (AM - AM)
* Junts per Montbrió (JUNTS)
* Partit dels Socialistes de Catalunya-Candidatura de Progrés (PSC-CP)

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, Montbrió del Camp tenia una població de 2.828 habitants, dels quals 2.059 persones van ser cridades a votar a una de les urnes de les 4 meses que es van constituir al municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 64,6%, el qual cosa implica que un total de 1.331 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, Montbrió del Camp ha registrat una xifra pràcticament idèntica, situant-se en 0,2 punts percentuals per sota.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | Montbrió del Camp |
| Participació (14h) | 35,3% ( 4,3%) |
| Participació (18h) | 51,7% ( 4,3%) |
| Participació (20h) | 64,6% ( 2,6%) |

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Eleccions municipals 2019 | Eleccions». Diputació de Barcelona, 21-09-2019. [Consulta: 31 maig 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-10-10. [Consulta: 4 juny 2023].
# Portada/article febrer 9
## Religió

Una religió és el conjunt de creences i pràctiques comunes d'un grup de persones, sovint relacionades amb llur concepció del món i codificada en l'oració, el ritual i les lleis morals. La religió pot incloure també tradicions culturals ancestrals, escriptures, història i mitologia, així com la fe personal i l'experiència mística. El terme "religió" es refereix tant a les pràctiques personals relacionades a la fe comunitària com als rituals i la comunicació grupal que emana de la convicció que comparteixen els membres.
# Hicetes

Hicetes és el nom dels següents personatges:
* Hicetes de Leontins, governant grec de Leontins, vers 353 aC a 338 aC, i de Siracusa (Hicetes I) 346 aC a 344 aC
* Hicetes de Siracusa o Hicetes II, governant grec de Siracusa 289 aC a 280 aC
* Hicetes, filòsof pitagòric grec
# Elena Rykova

Ielena Rikova, rus: Елена Рыкова, coneguda habitualment com a Elena Rykova, és una compositora russa nascuda a Ufà l'any 1991. Va estudiar piano, composició i direcció. Després de graduar-se, va seguir els seus estudis de composició al Conservatori de Moscou amb el professor Yuri Kasparov. El 2015 va començar un master en composició a la Universitat de Música i Dansa de Colònia amb el professor Johannes Schöllhorn. Des del 2016 està cursant el doctorat a la Universitat Harvard, estudiant composició instrumental amb la professora Chaya Czernowin i composició electroacústica amb el professor Hans Tutschku.

## Obra

* Playing shimmy (2011), per a clarinet
* The Mirror of Galadriel (2012), performance musical
* Purple Haze (2013), per a acordió
* Alone against the wall (2013), per a ensemble
* Quest # (2013), per a ensemble
* TypewritERyk (2013), per a clarinet, flauta i acordió
* Stop at the next cloud or I'll turn into a scorpion (2013), quintet
* Marionette (2014), per a violí amplificat
* A blink of the evanescent smile (2014/2015), trio
* The Codex of a Wolverine (2014/2015), per a orquestra simfònica
* One Step to the Portal/ work in progress (2015), per a clarinet
* Brain-ring (2013/2015), per a quartet de saxòfons
* 101% mind uploading (2015), trio
* Bat Jamming (2015), duo
* Life expectancy. Experience #1. The Sun (2015/2016), septet
* You exist and I am an illusion (2016), per a percussió i violoncel
* Life expectancy. Experience #2. Your Moon (2016), trio
* Cryptic Thingness (2016), obra electroacústica
* Subito Dodo (2017), quintet de percussió

## Referències

* ↑ «Elena Rykova guanya el 36è Concurs de Joves Compositors Frederic Mompou». Revista Musical Catalana, 29-12-2015 [Consulta: 15 febrer 2019].
* ↑ «Elena Rykova». Joventuts Musicals de Barcelona. Arxivat de l'original el 15 de febrer 2019 [Consulta: 15 febrer 2019].
* ↑ «[Akademie der Künste Berlin-Stipendium 2016 — Elena Rykova]». Akademie der Künste [Consulta: 15 febrer 2019].
* ↑ «Catàleg d'obres». [Consulta: 15 febrer 2019].

## Bibliografia

* Elena Rykova - Lloc web oficial (anglès)
# Acanthocleithron chapini

Acanthocleithron chapini és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,5 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* 1 2 3 «Acanthocleithron chapini» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Gosse, J.-P., 1986. Mochokidae. p. 105-152. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Poll, M. i J.P. Gosse, 1963. Contribution à l'étude systématique de la faune ichthyologique du Congo central. Ann. Mus. R. Afr. Centr., série in-8°, Sci. Zool., 116:43-110.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Seegers, L., 2008. The catfishes of Africa. A handbook for identification and maintenance. Aqualog Verlag A.C.S. GmbH, Alemanya. 604 p.
* Vigliotta, T. R. «A phylogenetic study of the African catfish family Mochokidae (Osteichthyes, Ostariophysi, Siluriformes), with a key to genera» (en anglès). Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 157, 1, 2008, pàg. 73-136. DOI: 10.1635/0097-3157(2008)157[73:APSOTA]2.0.CO;2.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Maxime Daniel

Maxime Daniel, (Rennes, 5 de juny de 1991) és un ciclista francès, membre de l'equip Fortuneo-Vital Concept.
Va debutar com a professional el 2013 l'equip Sojasun, encara que prèviament ja havia estat en aquest equip com a aprenent. Després de la desaparició de l'equip va fitxar pel AG2R-La Mondiale el 2014.

## Palmarès

* 2012
** 1r al ZLM Tour
** Vencedor de 2 etapes al Boucle de l'Artois
* 2013
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
* 2019
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Comunitat de Madrid

## Enllaços externs

* Fitxa de Maxime Daniel
# Cantó de Sant Laurenç de Var i Canha de Mar Est

El cantó de Sant Laurenç de Var-Canha de Mar Est és un cantó francès del departament dels Alps Marítims, situat al districte de Grassa. Té 2 municipis i el cap és Sant Laurenç de Var.

## Municipis

* Canha de Mar
* Sant Laurenç de Var

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1979-1988 | Marc Moschetti | RPR |
| 1998- | Henri Revel | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| - | - | - | - | - | 34.553 | 39.979 |
# Joan Baixas i Carraté

Joan Baixas i Carreter (Barcelona, 11 de novembre de 1863 - Barcelona, 8 de novembre de 1925) fou un pintor català, conegut per les seves aquarel·les de paisatges i per haver format a diversos pintors.

## Biografia

Fou fill del tapisser Joaquim Baixas i Cuyàs, natural de Barcelona, i de Gertrudis Carraté i Roca (1844-1908), natural de Sant Feliu de Codines.
Inicià els estudis a l'Escola de Belles Arts de Barcelona, on fou deixeble d'Antoni Caba i Casamitjana. Després de guanyar les oposicions a una beca de la Diputació de Barcelona seguí formant-se a l'Acadèmia de San Fernando de Madrid, obtenint medalles de plata i un premi de la Societat d'Amics del País. Conegué Joaquín Crespo, el militar i polític de Veneçuela que arribà a president, i es desplaçà a aquest estat, on treballà durant dos anys fins que hi esclatà la revolució. Després estudià un any París.
El 1891 s'instal·là a Barcelona, on de seguida fundà l'Acadèmia Baixas i uns anys més tard impulsà l'Agrupació d'Aquarel·listes de Catalunya. Exposà a Berlín, Dresden, Brussel·les, Buenos Aires i Mèxic. Tingué deixebles artistes com Joaquim Torres i García, Iu Pascual i Rodés, Rafael Estrany i Ros, Ignasi Mallol i Casanovas, Susina Amat i Juvé i Emili Vilà i Gorgoll així com els fills del pintor, Montserrat (Barcelona 1900), Ignasi (Barcelona 1904) i Josep Maria (Barcelona 1902), que va tenir amb Júlia Castellví i Broquetas, natural d'Esparreguera.
Fou anomenat fill adoptiu de Sant Esteve de Palautordera.
El seu germà Joaquim (1876-1914) es va casar amb Josepa de Palau i Bielsa, filla de l'enginyer, escriptor i polític Melcior de Palau i Català.

## Referències

* 1 2 3 «Esquela de defunció». La Vanguardia, 11-11-1925, pàg. 1.
* 1 2 3 4 Marinel·lo, Manuel «Joan Baixas». Gaseta de les arts, 39(II), 15-12-1925, pàg. 2.3 [Consulta: 1r juny 2014].
* ↑ Segons la inscripció del naixement del seu germà Joaquim, de l'1 de desembre de 1876.
* ↑ 1948-, Fontbona, Francesc,. El paisatgisme a Catalunya. 1. ed. Barcelona: Edicions Destino, 1979. ISBN 8423310167.
* 1 2 «Joan Baixas i Carraté». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Saludes, Anna Maria «Notícia biogràfica de Susina Amat». Revista de Girona, 175, març-abril 1996, pàg. 46-48.
* ↑ «Registro civil - Día 5». La Vanguardia, 07-09-1902, pàg. 7.