OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maia

* Aquest article tracta sobre sobre el poble maia actual. Vegeu-ne altres significats a «Maia (desambiguació)».
Els maies són un grup de pobles indígenes mesoamericans que viuen al sud-est de Mèxic (als estats de Yucatán, Quintana Roo, Campeche, Chiapas i Tabasco), Guatemala, Belize i Hondures; i que tenen una arrel comuna amb la cultura maia antiga. Cadascun d'aquests pobles es coneix amb un nom diferent que correspon amb la llengua que parlen (i.e. els chols, els tzeltals i els tzotzils) o a la regió que habiten actualment (i.e. els aguacatecos o els quitxés). Tanmateix, el nom «maia» es fa servir actualment per referir-se exclusivament al poble maia de la península de Yucatán, que abasta els estats de Yucatán, Quintana Roo i Campeche, els quals, a diferència de la resta, s'identifiquen simplement com a «maies» i a la seva llengua com a «yukatek».

## Etimologia

La paraula «maia» probablement es deriva de les paraules maya'o mayab. El terme maya'se es refereix al territori, el terme maya'wiinik significa «hom de Yucatán» (o home maia), i el terme maya't'aan significa «llengua de Yucatán» o llengua maia. L'arrel «maya», al seu torn, provindria probablement de ma'ya'ab, que significa «poc» o «territori amb poques persones o amb persones escollides».

## Demografia

Hi ha un nombre considerable de maies a la península de Yucatán, i de fet, són majoria poblacional a l'estat de Yucatán. Yucatán es distingeix de la resta del país per la seva clara identificació com a poble maia fins i tot a la desenvolupada capital, la ciutat de Mérida. Avui dia un gran percentatge de la població de la península encara parla la llengua maia, i els ciutadans intenten traçar el seu llinatge a l'antiga noblesa maia prehispànica. No obstant això, encara hi ha una greu desigualtat econòmica entre les zones més desenvolupades dels «blancs» (ts'oulo'ob) i les zones menys desenvolupades dels mestissos i indígenes.
Segons dades de l'INEGI el 2003 hi havia un total d'1.475.575 maies yukateks als estats de Yucatán, Quintana Rooo i Campeche, així com 2.141 a Belize (cens de 2010). D'aquests, uns 800.000 parlen encara el maia yukatek.

## Idioma

La seva llengua prové de la branca maia-totonaca, i ha gaudit d'un gran desenvolupament literari, especialment durant la segona meitat del segle xix, durant la «Guerra de Castes» atès que els documents oficials eren escrits en aquesta llengua. El maia no només és parlat pels indígenes maies, sinó també per la població mestissa; el maia es fa servir com a mitjà d'interacció en llurs relacions socials, i com a símbol d'estatus social. A les zones agrícoles de la península, la major part de la població és monolingüe de maia.

## Referències

* ↑ Censo Comisión nacional para el desarrollo de los pueblos indígenas

## Vegeu també

* Civilització maia
* Mitologia maia per al sistema de creences de la civilització maia
* Calendari maia
* República de Yucatán
* Numeració maia, sistema de numeració emprat pels antics maies.
* Maies de Tabasco

## Enllaços externs

* Pàgina dels maies al CDI Arxivat 2006-02-12 a Wayback Machine., en castellà
* Institut pel Desenvolupament de la Cultura Maia, en castellà, anglès i maia
Viccionari
# Mai no apostes el teu cap al diable

Mai no apostes el teu cap al diable. Conte amb moralitat (Never bet the devil your head. A tale with a moral) és un relat d'Edgar Allan Poe publicat per primera volta en la Graham’s Lady’s and Gentleman's Magazine, al setembre de 1841.

## Argument

El narrador explica la història del seu amic, l'indesitjable Toby Dammit, que des de menut ha estat un maleducat i blasfemador que té per costum apostar el seu cap al diable. Un bon dia, en un passeig pel camp, el dimoni en persona se li apareix i li accepta la aposta.

## Comentari

A grans trets, els contes anomenats humorístics de Poe en realitat no solen inspirar més que un mig somriure en el lector, però en Mai no apostes... sembla que es proposà fer riure de totes totes:
| « | La precocitat de Toby per al vici era horrorosa. Als cinc mesos d'edat li donaven uns atacs de ràbia tan forts que no podia dir ni pruna. Als sis mesos me'l vaig trobar rosegant un mall de baralles. Als set havia agafat el costum d'abraçar i besar els bebés de l'altre sexe. | » |
Mai no apostes... és un relat de l'època de plena maduresa de l'autor i en revela el caràcter i opinions. Como en altres contes de la sèrie humorística, satírica o grotesca (Els lleons, Les ulleres, El sistema del Dr. Tarr i el professor Fether, Com escriure un article a la manera del Blackwood...), aquest relat comenta una realitat o circumstància del seu temps que desagradava a l'autor. Se'n plany Poe al principi:
| « | No hi ha cap justificació, doncs, en l'acusació que alguns ignorants han formulat contra mi; a saber: que mai no he escrit un conte moral... | » |
La rèplica a aquesta acusació, que en efecte li van dirigir en el seu moment, és un dels relats, a colp d'ull, més frescs i divertits que publicà, la rèplica d'un escriptor i creador purista que anteposa l'ètica de la integritat de la seua obra a qualsevol altra consideració, de manera que l'única moral que es demana a un artista, com a tal, és la de ser conseqüent amb el seu propi art.
Una altra sàtira que podria suggerir aquest conte és la del llegendari "malditisme" artístic, concepte d'innegables connotacions romàntiques i, com que se'n coneixen pocs autors més "maleïts" que el mateix Poe, caldria interpretar aquesta obra com una autoparòdia. Així, l'absurda peripècia de Toby Dammit (damm it, en anglès, equival a 'maleït/maleïda siga') narrada en clau irònica (com el diable que s'apareix al final) podria no ser més que una amarga premonició de l'autor sobre el seu destí.

## Influència

Hi ha un migmetratge restaurat al 2008, de Federico Fellini, basat lliurement en aquest conte: Toby Dammit. Forma part de la pel·lícula de segments Histoires extraordinaires de 1968.

## Enllaços externs

* Text de Never Bet the Devil Your Head Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine. (anglès)
# Luci Cassi (tribú)

Luci Cassi (en llatí Lucius Cassius) va ser tribú de la plebs l'any 89 aC, al temps de la guerra dels mars o Màrsica quan el valor de les terres va caure i circulava poca moneda.
Els deutors no podien pagar els deutes i el pretor Aule Semproni Asel·lió va decidir contra els deutors en virtut de les antigues lleis, cosa que va exasperar al poble, que es va posar contra el tribú. Al final Cassi va ser assassinat en un tumult per grups de gent, mentre estava fent sacrificis al fòrum.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/641?rgn=full+text;view=image;q1=CassiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 626. ]
# Malè

Malè és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 2.147 habitants. Limita amb els municipis de Bresimo, Caldes, Cles, Commezzadura, Croviana, Dimaro, Monclassico, Rabbi i Terzolas.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Pierantonio Cristoforetti | Llista cívica |
# Malá Tŕňa

Malá Tŕňa en hongarès Kistoronya, és un poble d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país. La primera referència escrita de la vila data del 1263.
# Manel Manchón

Manel Manchón (Barcelona, Barcelonès, 1969) és un periodista català.
Des de principis dels anys noranta Manchón ha treballat i ocupat diferents responsabilitats en les redaccions dels diaris Expansión, El Mundo, El Periódico de Catalunya, Ara i Economía Digital, ocupant-se de la informació i l'anàlisi política i econòmica. Durant un breu període exercí com a director de comunicació de la Conselleria d'economia de la Generalitat de Catalunya, amb Antoni Castells com a responsable de l'àrea. Des del maig del 2015 ocupà el càrrec de director del mitjà digital Economía Digital. I a partir del 2017 formà part, com a director adjunt, del també diari digital Crónica Global. A més de les seves ocupacions en l'àmbit digital, també ha col·laborat amb altres mitjans de comunicació com Televisió de Catalunya (TV3) i les emissores RNE i RAC1. En els últims mesos ha coordinat al costat dels editors Juan García i Fèlix Riera i Prado una reeixida iniciativa editorial amb l'edició de diversos llibres d'èxit.

## Referències

* ↑ «'Crónica Global' incorpora al periodista Manel Manchón a su staff». Crónica Global, 03-12-2017 [Consulta: 7 març 2021].
* ↑ «Manel Manchón, nuevo director adjunto de «Crónica Global»». Club Abierto de Editores (CLABE), 05-04-2018 [Consulta: 7 març 2021].
# Manel Martínez Fernández

Manel Martínez Fernández (Ripollet, 3 de novembre de 1973), conegut futbolísticament com a Manel, és un exfutbolista català, que jugava com a davanter.

## Carrera

Va debutar el 1992 al Centre d'Esports Sabadell. El 1995 va fitxar pel CD Logroñés, amb el qual va ser el màxim golejador de la lliga de segona divisió. Després va passar a primera divisió, fitxat pel RCD Espanyol, tot i que va cedir-lo dues vegades, el 2001 i 2002, al Real Sporting de Gijón. Va guanyar la Copa del Rei amb l'Espanyol. El 2004 va marxar a jugar durant un any a Anglaterra, al Derby County FC, i quan va tornar va passar per diversos equips com el Badalona, l'Eivissa o el Lorca Deportiva, darrer equip on va jugar.
El 2008 va decidir retirar-se del futbol a causa d'una lesió a l'esquena. A partir de llavors va dedicar-se al futbol base, primer a Cerdanyola del Vallès, i després, el 2011, va esdevenir segon entrenador de la Unió Esportiva Sant Andreu, amb Piti Belmonte com a primer entrenador, i el 2013 va passar a ser preparador de porters i encarregat de cercar nous talents per al club. Després va passar a ser tècnic i cercatalents al RCD Espanyol, on s'encarrega d'observar els nous talents del seu planter.

## Referències

* 1 2 «L’exfutbolista Manel Martínez anirà a la llista del PSC en les municipals». Revista de Ripollet, 13-01-2023.
* ↑ «Manel viaja a Gijón tras aceptar la cesión al Sporting». La Vanguardia, 26-08-2002.
* 1 2 Cordovilla, Anna «Ex futbolistas legendarios de Espanyol y Barça ya calientan el derbi». Mundo Deportivo, 14-05-2023.
* ↑ «Manel Martínez, el segon de Piti Belmonte». Betevé, 22-11-2011.
* ↑ Setó, Albert «Manel Martínez continuarà al Sant Andreu com a preparador de porters i cercatalents». Betevé, 18-07-2013.
* ↑ Cabranes, Ángel «El profesor del gol perico». La Nueva España, 22-02-2018.
# Luis Manso

Luis Manso (Madrid, 1961) és un productor i director de cinema espanyol, productor de la majoria de les pel·lícules dirigides per Javier Fesser. Diverses de les seves pel·lícules van obtenir diversos guardons, com Camino (2007), Mortadel·lo i Filemó (2008), Bienvenidos (2015) i Campeones (2018) que va aconseguir tres premis Goya, entre ells el de Millor pel·lícula en 2019.
El 1992 va fundar, al costat de Javier Fesser, la productora Películas Pendelton, amb la qual ha produït la majoria de les seves pel·lícules. El 2008 va obtenir el Goya a la millor direcció de producció amb Camino.
La producció de Campeones va suposar un llarg itinerari des de la idea, que va ser rebutjada per la majoria de les productores, fins al guió final que es va refer en funció de les aportacions dels actors, molts d'ells discapacitats autèntics.

## Filmografia

* 2018 Ni distintos ni diferentes: Campeones (Documental-Making off)
* 2018 Campeones
* 2017 Adivina (Curt)
* 2016 17 años juntos (Curt)
* 2016 Servicio Técnico (Curt)
* 2015 Bienvenidos (Curt)
* 2015 Hostal Edén (Curt)
* 2014 Mortadel·lo i Filemó contra en Jimmy el Catxondo /
* 2013 Dolor (Curt)
* 2013 Invictus: El correo del César (Curt)
* 2012 Depresión (Curt)
* 2011 Amigos...
* 2010 Última voluntad (Curt)
* 2008 Camino
* 2006 Cándida
* 2005 Real, la película (Documental)
* 2004 En el mundo a cada rato (Documental)
* 2004 Binta y la gran idea (Curt)
* 2003 Mortadel·lo i Filemó
* 1998 El milagro de P. Tinto
* 1995 El secdleto de la tlompeta (Curt)
* 1994 Aquel ritmillo (Curt)

## Premis i nominacions

* 2004 Goya Millor Direcció de Producció: Mortadel·lo i Filemó (2003)
* 2009 Goya Millor Pel·lícula: Camino
* 2015 Goya Millor Pel·lícula d'Animació: Mortadel·lo i Filemó contra en Jimmy el Divertit
* 2019 Goya Millor Pel·lícula: Campeones
* 2019 Goya Millor Actor Revelació (Jesús Vidal): Campeones
* 2019 Goya Millor Cançó Original: Campeones (cançó de Coque Malla: Este es el momento)
* 2015 Festival de Cinema de l'Alfàs del Pi: Millor Guió: Benvinguts (al costat de Javier Fesser i Guillermo Fesser)

## Referències

* ↑ «Fesser y Manso valoran que», 13-02-2019. [Consulta: 20 febrer 2019].
* ↑ Belinchón, Gregorio «El corazón que bombea ‘Campeones'» (en castellà). , 02-02-2019 [Consulta: 20 febrer 2019].
* ↑ «Luis Manso: “Creíamos que una comedia de Javier Fesser, con tanta sensibilidad positiva iba a resultar más sencilla de financiar”» (en castellà), 04-04-2018. [Consulta: 20 febrer 2019].
# Luisa Arrambide de Pacanins

Luisa Arrambide Roldán (La Guaira, ca. 1797 - San Juan, 27 d'agost de 1825), més coneguda com Luisa Arrambide de Pacanins, va ser una intel·lectual i independentista veneçolana.

## Biografia

Luisa Arrambide va néixer a La Guaira vers 1797. Els seus pares van ser el comerciant basc Juan Javier de Arrambide i Petronila Roldán. El mateix any en què se situa el seu naixement, el seu pare va ser acusat de participar en la conspiració de Gual i España, moviment en favor de la independència, i va ser perseguit per les autoritats colonials.
Més endavant, casa seva es va convertir en un centre de reunions de caràcter cultural, intel·lectual i polític, on hi van participar personatges de l'època com Simón Bolívar i Tomás Montilla. De fet, alguns historiadors assenyalen que Bolívar va cortejar-la, però Arrambide va rebutjar-lo per, entre altres motius, trobar-lo «molt pretensiós». A més del vessant cultural, les reunions van servir també d'excusa per tractes assumptes relatius al moviment independentista per part de grups clandestins.
El 1814, després de l'entrada del militar reialista José Tomás Boves a Caracas, va ser condemnada a ser assotada de manera pública en la plaça de San Juan (avui de Capuchinos) per la seva participació en favor de la independència. Simón Bolívar, que aquell any es trobava a Jamaica, es va referir a aquest episodi en un dels seus articles periodístics i va afirmar que la «bellíssima Luisa Arrambide» va morir després del càstig. Tanmateix, això no és cert. Hom afirma que Arrambide va suportar el càstig sense vessar una lágrima, mentre que el seu germà Juan Javier sí va ser assassinat després de la captura de Caracas per Boves.
Vers el 1820-1821 Arrambide s'havia establert a Puerto Rico, moment en què també va contraure matrimoni amb Tomás Pacanins Nicolao, amb qui va tenir cinc fills. Va morir arran de complicacions del darrer part, als 28 anys, tot hi haver rebut l'assistència personal del metge José María Vargas.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Fernández de Rodríguez, Ana. «Arrambide de Pacanins, Luisa» (en castellà). Diccionario de Historia de Venezuela. Fundación Empresas Polar. [Consulta: 7 febrer 2022].
* 1 2 3 4 «Heroínas de la Independencia» (en castellà). Venezuela Tuya. [Consulta: 7 febrer 2022].
# Lycocorax

Lycocorax és un gènere d'ocells de la família dels paradiseids (Paradisaeidae) coneguts com ocells del paradís corbís.

## Taxonomia

Aquest gènere era sovint considerat monoespecífic, però es va separar en dues espècies arran els treballs de Eaton et al (2016). Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, 2023) aquest gènere està format per dues espècies:
* Lycocorax pyrrhopterus - ocell del paradís corbí de Halmahera.
* Lycocorax obiensis - ocell del paradís corbí de l'illa d'Obi.

## Referències

* ↑ ocell del paradís corbí«Lycocorax». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
* ↑ JA Eaton, B van Balen, NW Brickle i FE Rheindt. 2016. Birds of the Indonesian Archipelago. Greater Sundas and Wallacea. Lynx Edicions, Barcelona.
* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.1). doi: 10.14344/IOC.ML.13.1. https://www.worldbirdnames.org/bow/crows/ .
# Lycksele

Lycksele és una localitat de Suècia i la seu del seu municipi, situada al Comtat de Västerbotten, ocupa una superfície de 8,58 km² i té 8.597 habitants (2005).

## Història

Lycksele és l'assentament permanent més antic del poble Sami a la Lapònia sueca. S'hi va construir la primera escola sami, Skytteanska skolan, el 1634.
Lycksele va ser el primer lloc de la Lapònia sueca en ser declarada ciutat l'any 1946 malgrat no arribar al mínim estadístic suec de ciutat que ha de superar els 10.000 habitants per raons històriques es considera una ciutat de Suècia.
Carl Linné hi arribà en la seva expedició científica a Lapònia.

## Clima

Lycksele té un clima subàrtic amb estius curts i frescos i llargs i nivosos hiverns. El corrent del Golf suavitza el seu clima en comparació amb altres llocs del món de la mateixa latitud. La temperatura mitjana de gener és de -12 °C i la de juliol 14,5 °C, la temperatura mitjana anual és d'1 °C. La pluviometria anual és de 434 litres amb el màxim de pluja el juliol i agost.

## Referències

* 1 2 «Tätorternas landareal, folkmängd och invånare per km² 2000 och 2005» (xls) (en swedish). Statistics Sweden. [Consulta: 9 maig 2009].
* ↑ weather.msn.com
# Mallot groc

El mallot groc (Maillot Jaune en francès) és la peça de roba de color groc distintiva del líder de la classificació general de certes curses ciclistes per etapes, especialment el Tour de França.
La primera edició en què es va fer servir el mallot groc al Tour de França fou en la de 1919. Aquest mallot es va començar a emprar en plena competició. En la sortida de l'onzena etapa, entre Grenoble i Ginebra, el 19 de juliol de 1919, Eugène Christophe fou el primer ciclista a vestir el mallot groc.
El color del mallot fou escollit per Henri Desgrange en record al color de les pàgines del diari L'Auto (més tard s'anomenaria L'Équipe), el principal patrocinador del moment. Amb 96 dies, Eddy Merckx és el ciclista que més dies s'ha enfundat aquest mallot.

## Guanyadors en dues o més ocasions del mallot groc del Tour de França

| Posició | Ciclista | Victòries | Anys |
| 1 | Lance Armstrong | 7 | 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005 |
| 1 | Jacques Anquetil | 5 | 1957, 1961, 1962, 1963, 1964 |
| 1 | Eddy Merckx | 5 | 1969, 1970, 1971, 1972, 1974 |
| 1 | Bernard Hinault | 5 | 1978, 1979, 1981, 1982, 1985 |
| 1 | Miguel Indurain | 5 | 1991, 1992, 1993, 1994, 1995 |
| 5 | Chris Froome | 4 | 2013, 2015, 2016, 2017 |
| 6 | Philippe Thijs | 3 | 1913, 1914, 1920 |
| 6 | Louison Bobet | 3 | 1953, 1954, 1955 |
| 6 | Greg LeMond | 3 | 1986, 1989, 1990 |
| 6 | Tadej Pogačar | 3 | 2020, 2021, 2024 |
| 10 | Lucien Petit-Breton | 2 | 1907, 1908 |
| 10 | Firmin Lambot | 2 | 1919, 1922 |
| 10 | Ottavio Bottecchia | 2 | 1924, 1925 |
| 10 | Nicolas Frantz | 2 | 1927, 1928 |
| 10 | André Leducq | 2 | 1930, 1932 |
| 10 | Antonin Magne | 2 | 1931, 1934 |
| 10 | Sylvère Maes | 2 | 1936, 1939 |
| 10 | Gino Bartali | 2 | 1938, 1948 |
| 10 | Fausto Coppi | 2 | 1949, 1952 |
| 10 | Bernard Thévenet | 2 | 1975, 1977 |
| 10 | Laurent Fignon | 2 | 1983, 1984 |
| 10 | Jonas Vingegaard | 2 | 2022, 2023 |

## Referències

* ↑ «Mallot groc». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «The legend of the maillot jaune» (en anglès). Velo News, 29-06-2003.
# Mallotus philippensis

Mallotus philippensis o Kamala és una planta euforbiàcia. La coberta del seu fruit produeix un tint vermell. Sovint apareix en els marges del bosc al sud-est asiàtic i també a l'Afganistan i Austràlia.

## Descripció

És un arbust o un arbre de mida mitjana de fins a 25 m d'alt i amb el tronc de forma irregular a la seva base. Les fulles són oposades i de forma ovada a oblonga, de 4 a 12 cm de llargada i de 2 a 7 cm d'amplada amb una punta allargada. Les flors són de color marronós-groguenc i apareixen en racems de 6 cm de llargada. És una planta dioica. El seu fruit pot aparèixer en qualsevol moment de l'any, uns tres mesos després de l'antesi. El fruit és una càpsula amb tres lòbuls i les llavors que conté fan 2 mm de diàmetre.

## Usos

M. philippensis es fa servir per a produir un tint vermell i oer a remeis d'herboristeria. Produeix la rottlerina, que serveix per ovrir els canals de potassi. A Espanya aquesta planta apareix dins la llista de plantes de venda regulada.

## Referències

* ↑ http://en.wiktionary.org/wiki/Kamala
* ↑ http://www.stuartxchange.com/Banato.html
* Floyd, A.G., Rainforest Trees of Mainland South-eastern Australia, Inkata Press 2008, ISBN 978-0-9589436-7-3 page 154
* «Mallotus philippensis». PlantNET - NSW Flora Online. [Consulta: 28 febrer 2010].
* http://docs.google.cat/viewer?a=v&q=cache:KLgtBjztaPwJ:www.worldagroforestry.org/af/treedb/AFTPDFS/Mallotus_philippensis.pdf+%22Mallotus+philippensis%22+%22sri+lanka%22&hl=ca&gl=au&pid=bl&srcid=ADGEEShHf1fDb6H9ALo9lPenfiZ1gxsQdrpQJRyLGQ0etV3DWsbHeM0rMzP7LtzIPOZNCQYRNa0LgDivzVtbBnF5iQNZ5Dqcz1uADDcgMhstHiglJYcs8petgMhVCz38FzkA0vHWuDD0&sig=AHIEtbQiVIvZ0AT_4QcIuoxgkZmtNS7M-Q%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Mallot (desambiguació)

«Mallot» té aquests significats:
* Mallot, gal·licisme per a referir-se a la samarreta de ciclistes i altres esports
* Mallot groc, samarreta de color groc distintiva del líder de la classificació general de certes curses ciclistes
* Mallot (dansa), peça de vestir arrapada usada a la dansa i alguns esports per a cobrir el tronc
# Joan Vilà (músic)

* No s'ha de confondre amb Joan Vilà i Ayats.
Joan Vilà (1711 - 1791) va ser un organista català del segle xviii. Va ser nomenat el 21 d'abril de 1738 coadjutor de Francisco Llussá a l'orgàstia de la Basílica de Santa Maria del Pi a Barcelona. Segons Baltasar Saldoni el 1785 continuava exercint en el càrrec i, segons Joaquín Murguía, organista primer de Màlaga, Vilà era en la seva època un dels organistes més famosos d'Europa. És un dels representants més importants de l'escola organística de Catalunya del s. XVIII, encara que molt distant als seus antecessors Cabanilles, Elías o Moreno. A la Biblioteca de Catalunya de Barcelona es conserva un quadern que conté una salmòdia, un tiento i una obra plena sobre l'himne Ave Maris Stella; un altre quadern similar va existir a la catedral de Lleida i una Sonata en Sol menor per a clavicèmbal a Manresa.

## Referències

* ↑ LLORENÇ CISTERÓ, José Mª. «Vilà Ayats, Joan», Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol. 10, p. 889
# Javier Hervás Salmoral

Javier Hervás Salmoral (Còrdova, 9 de juny de 1989), conegut com a Javi Hervás, és un futbolista espanyol que juga al Villarrubia CF.
Va començar a formar-se en la Carlota i en el Montilla CF, després va passar pel Córdoba CF i pel Centre d'Esports Sabadell a la Segona Divisió espanyola.

## Referències

* ↑ «Plantilla del Primer equip del CE Sabadell». web. CE Sabadell. Arxivat de l'original el 9 d'agost 2015. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* Javi Hervás a BDFutbol
# Raja tautirana

Raja tautirana és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)