OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Embassament articular

Un embassament articular o vessament sinovial (o, etimològicament menys correcte, embassament sinovial) és la presència d'un augment del líquid intraarticular. Pot afectar qualsevol articulació. Sovint implica el genoll. El terme hemartrosi és refereix a un embassament articular amb sang, i al d'hidrartrosi al de contingut no purulent ni hemàtic.

## Diagnòstic

L'enfocament del diagnòstic depèn de l’articulació implicada. Tot i que l'aspiració de l'articulació es considera l'estàndard del diagnòstic, això pot ser difícil per a articulacions com el maluc. L'ecografia es pot utilitzar tant per verificar l'existència d'un embassament com per guiar l'aspiració.
Examen del líquid sinovial :
| Tipus | Tipus | Leucòcits/mm$^3$ | % neutròfils | Viscositat | Aparença |
| Normal | Normal | <200 | 0 | Alta | Transparent |
| Artròsic | Artròsic | <5.000 | <25 | Alta | Groc clar |
| Traumàtic | Traumàtic | <10.000 | <50 | Variable | Sagnolent |
| Inflamatori | Gota, artritis reumatoide, febre reumàtica | 2.000-50.000 | 50-80 | Baixa | Groc tèrbol |
| Inflamatori | Artritis sèptica | >50.000 | >75 | Baixa | Groc tèrbol |
| Inflamatori | Gonorrea | ~10.000 | 60 | Baixa | Groc tèrbol |
| Inflamatori | Tuberculosi | ~20.000 | 70 | Baixa | Groc tèrbol |

## Referències

* ↑ «Approach to knee effusions». Pediatr Emerg Care, 25, 11, 01-11-2009, pàg. 773–86; quiz 787–8. DOI: 10.1097/PEC.0b013e3181bec987. PMID: 19915432.
* ↑ Marx, John. Rosen's emergency medicine: concepts and clinical practice. 7th. Philadelphia, PA: Mosby/Elsevier, 2010, p. Chapter 53. ISBN 978-0-323-05472-0.
* ↑ Flynn, John A.; Choi, Michael J.; Wooster, L. Dwight. Oxford American Handbook of Clinical Medicine (en anglès). OUP USA, 2013, p. 400. ISBN 978-0-19-991494-4.
* ↑ Seidman, Aaron J.; Limaiem, Faten. Synovial Fluid Analysis. StatPearls Publishing, 2019.
# PMB Road Classic

El PMB Road Classic és una competició ciclista d'una dia que es disputa a Sud-àfrica. La cursa forma part de l'UCI Àfrica Tour, amb una categoria 1.2, des de la seva creació el 2015.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2015 | Reynard Butler | Hendrik Kruger | Nicholas Dlamini |

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cqranking.com
# Bruno Chizzo

Bruno Chizzo (Udine, 19 d'abril de 1916 - Trieste, 14 d'agost de 1968) fou un futbolista italià de les dècades de 1930 i 1940.
Va ser jugador dels clubs Triestina, AC Milan, Genoa, Anconitana, i Udinese. En total jugà 195 partits i marcà 18 gols a la Serie A. Fou campió del món amb la selecció italiana el 1938, però no hi arribà a jugar cap partit.

## Palmarès
### Udinese

* Serie A: 1934-35

### Itàlia

* Copa del Món: 1938

## Referències

* ↑ «Perfil a enciclopediadelcalcio». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 23 maig 2017].
* ↑ «Perfil a la Federació Italiana». Arxivat de l'original el 2015-02-12. [Consulta: 23 maig 2017].
# Sierra Oeste de Madrid

Segons la Guía de Turismo Rural y Activo, editada per la Direcció General de Turisme (Conselleria de Cultura i Turisme) de la Comunitat de Madrid, la Sierra Oeste de Madrid és una de les Comarques de la Comunitat de Madrid.

## Municipis de la comarca

La comarca està formada pels següents municipis, amb les dades de 2006.
    MunicipiSuperfíciePoblació Total comarca 990,77 40366 Aldea del Fresno 51,78 2124 Cadalso de los Vidrios 47,64 2741 Cenicientos 67,49 1965 Chapinería 25,40 1788 Colmenar del Arroyo 50,57 1227 Fresnedillas de la Oliva 28,2 1194 Navalagamella 76,05 2020 Navas del Rey 50,78 2430 Pelayos de la Presa 7,58 2209 Robledo de Chavela 93,01 3319 Rozas de Puerto Real 30,15 368 San Martín de Valdeiglesias 115,48 7403 Santa María de la Alameda 74,41 1039 Valdemaqueda 52,20 827 Villa del Prado 78,42 5788 Villamanta 63,15 2107 Villamantilla 23,99 570 Villanueva de Perales 31,18 1033 Villavieja del Lozoya 23,29 214

## Vegeu també

* Comunitat de Madrid
* Comarques de la Comunitat de Madrid
* Municipis de la Comunitat de Madrid

## Enllaços externs

* Web oficial de la Sierra Oeste de Madrid
* Sierra Oeste
# Colin Carr

Colin Carr (Liverpool, 25 d'octubre de 1957) és un solista de violoncel anglès, músic de cambra, artista d'enregistrament i professor.

## Biografia

Carr és professor de violoncel a la Royal Academy of Music de Londres. Va ensenyar al "New England Conservatory" de Boston durant 16 anys abans d'incorporar-se a la facultat de la Royal Academy. També està afiliat a la Universitat Estatal de Nova York a Stony Brook. Carr ha guanyat nombrosos premis internacionals de prestigi, incloent el Primer Premi al Concurs de Naumburg, el Premi Memorial Gregor Piatigorsky, el Segon Premi al Concurs Internacional de Violoncel de Rostropovich i el Concurs d'artistes "Young Concert".
Carr va començar a tocar als cinc anys i va estudiar amb Maurice Gendron. També va assistir a l'escola Yehudi Menuhin. A mitjans dels anys setanta, Collin Carr estava entre un grup de violoncel·listes britànics en començament (Raphael Wallfisch, Marius May, Steven Isserlis, Robert Cohen, Alexander Baillie, Julian Lloyd Webber) que s'esforçaven per omplir el buit deixat per la terrible malaltia de la insubstituïble Jacqueline du Pré.
Anteriorment va tocar el violoncel Stradivari 'Marquis de Corberon', tocat anteriorment per Zara Nelsova i ara interpretat per Steven Isserlis, i propietat de la Royal Academy of Music. Ara toca un violoncel venecià fabricat per Matteo Goffriller. Viu amb la seva dona, Caroline, i tres fills, Clifford, Frankie i Anya, en una masia del segle XVII fora d'Oxford, Anglaterra.

## Referències

* ↑ Eriksson, Erik. "Biography: Colin Carr". Allmusic. Retrieved 4 May 2010.
* ↑ http://www.cello.org/Newsletter/Articles/carr/carr.htm
# Resolució 1201 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1201 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 15 d'octubre de 1998. Després de reafirmar les resolucions 1125 (1997), 1136 (1997), 1152 (1998), 1155 (1998), 1159 (1998) i 1182 (1998) sobre la situació a la República Centreafricana, el Consell va ampliar el mandat de la Missió de les Nacions Unides a la República Centreafricana (MINURCA) fins al 28 de febrer de 1999.
La República Centreafricana va fer progressos considerables en l'aplicació dels acords de Bangui i les grans reformes polítiques i econòmiques. També hi havia un pla operatiu per a l'organització de les eleccions, que havien de ser recolzades per la missió de la MINURCA. El Consell va acollir amb beneplàcit la decisió de les autoritats del país de celebrar eleccions el 22 de novembre i el 13 de desembre de 1998 i en conseqüència el mandat del MINURCA es va ampliar per donar-les suport. La missió podria transportar material electoral, equips i observadors des de i cap a llocs electorals i dur a terme observacions limitades de la primera i segona ronda de les eleccions.
El secretari general Kofi Annan havia recomanat en el seu informe proporcionar seguretat durant el procés electoral. Es van desplegar 150 funcionaris de les Forces Armades Centreafricanes i operar sota les normes aplicables a la MINURCA. Mentrestant, es va instar els Estats membres a proporcionar assistència tècnica, financera i logística que ajudessin a l'organització de les eleccions.
Finalment, el secretari general es va encarregar d'informar al Consell abans del 20 de desembre de 1998 sobre el mandat de la MINURCA, la implementació de diversos acords i desenvolupaments a la República Centreafricana. Va expressar la seva intenció de resoldre MINURCA el 28 de febrer de 1999 amb una reducció de la seva mida no més tard del 15 de gener de 1999.

## Referències

* ↑ «Council extends Central African mandate until 28 February 1999». United Nations, 15-10-1998.
* ↑ United Nations, Office of Public Information. UN monthly chronicle, Volume 35. United Nations, Office of Public Information, 1998, p. 62.
* ↑ Annan, Kofi. «Second Report of the Secretary-General on the United Nations Mission in the Central African Republic». United Nations, 21-08-1998.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 - 2000)
* Història de la República Centreafricana

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# José Horacio Basualdo

José Horacio Basualdo (Campana, província de Buenos Aires, 20 de juny de 1963) és un exfutbolista argentí.

## Trajectòria

Sorgit del Villa Dálmine, el club de la seua ciutat natal, el 1987 passa al Deportivo Mandiyú. D'ací surt cap Europa, a la Bundeslliga amb l'Stuttgart. Retorna el 1992, dos anys després, a l'Argentina per jugar amb dos clubs grans de la lliga, el Vélez Sarsfield i el Boca Juniors.
El 1996 creua de nou l'Atlàntic, en aquest cas a la lliga espanyola, per militar a l'Extremadura, de la primera divisió, i el Real Jaén, de la Segona. De nou el 1998 a l'Argentina, jugarà en el Deportivo Español, quan el club es trobava en una delicada situació econòmica i de nou en Boca i Vélez. Va acabar la seua carrera al Villa Dálmine el 2003.

### Títols

* Clausura 1993
* Libertadores 1994
* Intercontinental 1994
* Apertura 1995
* Interamericana 1995
* Apertura 1998
* Clausura 1999
* Apertura 2000
* Libertadores 2000
* Intercontinental 2000

### Com a entrenador

En la faceta tècnica, ha dirigiat a Deportivo Quito (2004) a l'Equador, Universitario de Deportes (2005), El Porvenir (2006)i Cienciano (2007) al Perú, i Santiago Morning (2008) a Xile.

## Selecció

Ha estat 31 vegades internacional amb la selecció argentina de futbol. va formar part del combinat del seu país que va acudir als Mundials de 1990 i 1994, així com a les Copa Amèrica de 1989 i 1993.

## Referències

* ↑ «José Basualdo» (en alemany). fussballdaten.de. [Consulta: 20 abril 2010].
* ↑ José Horacio Basualdo a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «http://www.rsssf.com/miscellaneous/arg-recintlp.html Argentina – Record International Players». RSSSF. Arxivat de l'original el 17 gener 2010. [Consulta: 20 abril 2010].
* ↑ José Basualdo Fitxa i estadístiques a la FIFA
José Horacio Basualdo amb la selecció de l'Argentina - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de l'Argentina – Copa del Món de futbol 1990
1 Pumpido (Comizzo) •
2 Batista •
3 Balbo •
4 Basualdo •
5 Bauza •
6 Calderón •
7 Burruchaga •
8 Caniggia •
9 Dezotti •
10 Maradona •
11 Fabbri •
12 Goycochea •
13 Lorenzo •
14 Giusti •
15 Monzón •
16 Olarticoechea •
17 Sensini •
18 Serrizuela •
19 Ruggeri •
20 Simón •
21 Troglio •
22 Cancelarich •
Seleccionador: Bilardo
Selecció de futbol de l'Argentina – Copa del Món de futbol 1994
1 Goycochea •
2 Vázquez •
3 Chamot •
4 Sensini •
5 Redondo •
6 Ruggeri •
7 Caniggia •
8 Basualdo •
9 Batistuta •
10 Maradona •
11 Medina Bello •
12 Islas •
13 Cáceres •
14 Simeone •
15 Borelli •
16 Díaz •
17 Ortega •
18 Pérez •
19 Balbo •
20 Rodríguez •
21 Mancuso •
22 Scoponi •
Seleccionador: Basile :
# El gronxador (Fragonard)

El gronxador (L'Escarpolette en francès) també conegut com El feliç capritx del gronxador és una pintura del segle xviii de Jean-Honoré Fragonard situada a la Col·lecció Wallace a Londres. És considerada una de les obres mestres de l'art rococó i l'obra més reconeguda de Fragonard.
El quadre representa a un home jove amagat entre els arbustos, mirant a una dona en un gronxador, mentre el seu ancià marit la gronxa, gairebé amagat a les ombres, i sense adonar-se de l'amant. A mesura que la dona s'eleva en el gronxador, permet al jove fer una ullada furtiva sota el vestit, mentre llença la seva sabata en la direcció d'un Cupido i dona l'esquena a dos querubins angelicals situats al costat del seu marit.
L'obra presenta un paral·lelisme entre el moviment del gronxador i la volubilitat de l'amor femení de la figura, repartit entre el marit i l'amant, molt del gust de la societat francesa de l'època.

## Altres obres de l'autor

* El joc de la gallina cega, 1751
* La trobada secreta, 1771-72
* Jove llegint, 1776
* El petó furtiu (1787)

## Referències

* ↑ «El gronxador (o el feliç capritx del gronxador)». Analisis de historia del arte. [Consulta: 13 setembre 2012].
* ↑ «Fragonard: El gronxador». Sapiens.cat. [Consulta: 13 setembre 2012].
# Passeiertal

Passeiertal (italià Val Passiria) és una vall del Tirol del Sud que es troba al nord de Meran, després dels Alps d'Ötzal i els Alps de Stubai. Comprèn els municipis de Kuens, Moos in Passeier, Riffian, St. Leonhard in Passeier, i St. Martin in Passeier. Ha estat centre del moviment nacionalista del Tirol i de Tirol del Sud, ja que fou terra de naixement d'Andreas Hofer i de Georg Klotz. Actualment es troba dins el dictricte de Burggrafenamt
# Ratpenat de cua de beina de les Seychelles

El ratpenat de cua de beina de les Seychelles (Coleura seychellensis) viu a les illes Seychelles.
És un dels animals més amenaçats d'extinció del planeta, ja que es creu que no n'hi ha més de 100 exemplars.
# Sierra de Cazorla

Sierra de Cazorla (també Alto Guadalquivir o Comarca de Cazorla) és una comarca de la província de Jaén. Una part significativa del seu territori forma part del Parc Natural de les Sierras de Cazorla, Segura i Las Villas. La població de la comarca és de 33.993 habitants (INE 2006), té una superfície de 1.330,72 km², i una densitat de població de 25,5 hab/km².

## Geografia

Cazorla és la capçalera de la comarca, així com el nucli urbà més gran d'aquesta. Si bé, es produïxen un gran nombre de desplaçaments a Úbeda per motius sanitaris, legals, d'oci i compres, per ser aquest el nucli econòmic més proper dels voltants (aproximadament 40-50 km).

### Coordenades Geogràfiques

| Coordenades | 38° 05′ 00″ N 2° 45′ 00″ O |

## Economia

L'economia de la comarca es basa principalment en dos pilars: el turisme (fonamentalment rural) i l'agricultura. El primer, es dona en major quantitat en Cazorla i en les proximitats i interior del parc natural. L'agricultura, per la seva banda, es dona en la resta del territori, destacant el cultiu de l'olivera, encara que en les vegues dels rius també són comuns les hortes i cultius com el de l'espàrrec.

## Comunicacions

Les comunicacions entre els municipis no són massa bones degut, principalment, a l'orografia del terreny, encara que han manifestat una considerable millorança en els últims anys. Així i tot, alguns nuclis de la zona sud-est, com Pozo Alcón o Hinojares, queden en una situació menys accessible que la resta.

## Enllaços externs

* Comarca Sierra de Cazorla
* BYA Parque Natural Sierra de Cazorla Arxivat 2011-10-06 a Wayback Machine. (castellà)
# Salarias sibogai

Salarias sibogai és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central.

## Referències

* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Springer, V.G., 2001. Blennidae. Blennies (combtooth and sabertooth blennies). p. 3538-3546. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae), estuarine crocodiles.. FAO, Roma, Itàlia.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.

## Bibliografia

* Bath, H. i J. E. Randall, 1991: Synopsis der Gattung Salarias Cuvier, 1817 mit Beschreibung einer neuen Art (Pisces: Blenniidae). Senckenbergiana Biologica v. 71 (núms. 4/6): 245-258.
* Bath, H., 1992: Zwei neue Arten der Gattung Salarias Cuvier, 1817 von den Philippinen und von Westaustralien (Pisces: Blenniidae). Senckenbergiana Biologica v. 72 (núms. 4/6): 225-236.
* Bath, H., 1996: Eine neue Art der Gattung Salarias Cuvier, 1817 von den Tonga-Inseln. Senckenbergiana Biologica v. 75 (núms. 1/2): 57-61.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# José María Arenillas

José María Arenillas Oxinaga (Bilbao, 1906 - Astúries, 1938) va ser un economista i polític basc.
Germà de José Luis Arenillas, va ser economista i membre del POUM. Treballà de representant de comerç. També va col·laborar a les publicacions de l'Esquerra Comunista i del POUM. En esclatar la guerra esdevingué Director General de Comerç en el Nord i secretari de la Junta de Defensa de Biscaia, fins a la formació del Govern Basc. Tot d'una assegurà la unió del POUM entre Catalunya i el Nord. A Bilbao organitzà l'evacuació dels militats responsables del POUM. El gener de 1937 va residir un temps a Barcelona, fins que es traslladà a Astúries, on, segons totes les evidències, fou assassinat per membres del PCE l'octubre de 1937, en el moment de l'entrada de l'exèrcit franquista a Gijón.

## Referències

* ↑ Pagès i Blanc, Pelai «DIRIGENTS I MILITANTS DEL POUM: UN PLANTER DIVERS I PLURAL». Ebre 38, 4, 2010, pàg. 41-66.
# Elements Pt. 2

Elements Pt. 2 és el desè àlbum d'estudi de la banda finlandesa de power metal Stratovarius, llençat al mercat el 4 de novembre de 2003 a través de Nuclear Blast. L'àlbum va assolir el quart lloc en la llista de vendes d'àlbums de Finlàndia. També es va editar com a single de l'àlbum "I Walk to My Own Song", que va assolir el novè lloc en la llista de vendes de singles de Finlàndia.
"Know the Difference" està inspirada en la pregària Serenity Prayer del teòleg americà Reinhold Niebuhr.

## Llista de pistes

Totes les cançons foren escrites i compostes per Timo Tolkki, excepte on hi hagi una annotació.

## Crèdits

* Timo Kotipelto – Veu principal, arranjament
* Timo Tolkki – Guitarra, arranjament, enginyer de so, productor
* Jens Johansson – Teclats, arranjament
* Jörg Michael – Bateria, arranjament
* Jari Kainulainen – Baix elèctric, arranjament
* Veijo Laine – Arranjament orquestral, arranjament de cor, producció (orquestra, cor)
* Riku Niemi – Arranjament orquestral, arranjament de cor, direcció orquestral (Orquestra ciutat de Joensuu), producció (orquestra, cor)
* Mikko Karmila – Enginyeria, mescla
* Kuken Olsson – Enginyeria (teclat)
* Pauli Saastamoinen – masterització

## Actuació de gràfic
### Àlbum

| Any | Gràfic | Posició |
| 2003 | Llista de vendes d'àlbums de Finlàndia | 4 |
| 2003 | Llista de vendes d'àlbums de França | 74 |
| 2003 | Llista de vendes d'àlbums de'Alemanya | 75 |

### Singles

| Any | Títol | Gràfic | Posició |
| 2003 | "I Walk to My Own Song" | Llista de vendes de signles de Finlàndia | 9 |

## Referències

* 1 2 «finnishcharts.com - Stratovarius - Elements Pt. 2». [Consulta: 3 gener 2021].
* 1 2 «finnishcharts.com - Stratovarius - I Walk To My Own Song». [Consulta: 5 gener 2021].
# París-Roubaix 1931

La París-Roubaix 1931 fou la 32a edició de la cursa París-Roubaix. La cursa es disputà el 5 d'abril de 1931 i fou guanyada pel belga Gaston Rebry. Aquesta fou la primera de les seves tres victòries en aquesta cursa.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip |
| 1 | Gaston Rebry | Alcyon - Dunlop |
| 2 | Charles Pélissier | Genial Lucifer - Hutchinson |
| 3 | Émile Decroix | Genial Lucifer - Hutchinson |
| 4 | Georges Ronsse | La Française |
| 5 | Émile Joly | Genial Lucifer - Hutchinson |
| 6 | Jef Demuysere | Genial Lucifer - Hutchinson |
| 7 | Alfons Schepers | La Française |
| 8 | Gustaaf van Slembrouck | Genial Lucifer - Hutchinson |
| 9 | Romain Gijssels | Dilecta - Wolber |
| 10 | Adolf van Bruane | La Nordiste |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats de l'edició de 1931 a les-sports.info
* Resultats de l'edició de 1931 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a cyclebase.nl
# Bruna Beber

Bruna Beber Franco Alexandrino de Lima (Duque de Caxias, 5 de març del 1984) és una poeta i escriptora brasilera.
Bruna Beber va col·laborar, durant la dècada del 2000, amb diversos llocs web i revistes impreses de literatura, poesia, música i Internet. Va publicar al setembre del 2006, el seu primer llibre de poesia, A fila sem fim dos demônios descontentes. Fou comissària de l'exposició Blooks – Letras na rede, al costat del poeta Omar Salomão, el setembre del 2007, coordinada per Heloísa Buarque de Hollanda. Fou guanyadora del 2n premi QUEM Acontece en la categoria de revelació literària del 2008. Publicà, el 2009, el seu segon llibre, Balés.
Els seus poemes han estat traduïts i publicats en antologies i llocs web a Alemanya, Argentina, Itàlia, Mèxic, Estats Units i Portugal.

## Obres

* Rapapés & apupos (Edições Moinhos de Vento, 2010; Ed. 7Letras, 2012)
* Balés (Ed. Língua Geral, 2009)
* A fila sem fim dos demônios descontentes (Ed. 7Letras, 2006)
* Rua da Padaria (Ed. Record, 2013)

## Antologies (poemes)

* Otra línea de fuego (Ed. Selo Maremoto, 2009), antologia espanyola de poesia brasilera contemporània, a cura de Heloisa Buarque de Hollanda i Teresa Arjón, en edició bilingüe.
* Traçados diversos, antologia de poesia contemporânea (Ed. Scipione, 2009)
* Poesia do dia: poetas de hoje para leitores de agora (Ed. Ática, 2008)
* Caos portátil: poesía contemporánea del Brasil (Ed. El Billar de Lucrecia, 2007)

## Antologies (cròniques)

* BlablaBlogue (Editorial Terracota, maig del 2009), a cura de Nelson de Oliveira
* Pitanga [casa editorial independent Pitanga - Lisboa/Portugal, octubre del 2009)

## Referències

* ↑ «Bruna Beber» (en portuguès). Rosany Costa. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 28 setembre 2014].
* ↑ «2º Prêmio QUEM Acontece na categoria revelação literária de 2008». Arxivat de l'original el 2015-11-20. [Consulta: 27 setembre 2014].
* ↑ «Bruna Beber» (en anglès). Bokmässan 2014, 28-08-2014. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2014. [Consulta: 28 setembre 2014].

## Enllaços externs

* Saraiva Conteúdo - Poema inèdit de Bruna Beber Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine..
# Seminari Major Sant Carles Borromeu de Nyakibanda

El Seminari Major Sant Carles Borromeu de Nyakibanda és un seminari catòlic prop a Butare, Ruanda.
El Seminari Major de Nyakibanda va ser creat el 1936. Està sota la jurisdicció de la Conferència Episcopal de Ruanda, que al seu torn estan sota la Santa Seu a Roma, que hi és representada per la Congregació per a l'Evangelització dels Pobles. Es troba al sector de Gishamvu al districte de Huye a la Província del Sud (Ruanda), sota de la cadena de muntanyes anomenada "Ibisi bya Nyakibanda", a uns 12 km de Butare.
El 2007, hi havia 186 seminaristes que van cursar el curs de quatre anys. Pel 2011 el rector era el pare Antoine Kambanda, que havia estat nomenat el 2006. Va substituir monsenyor Smaragde Mbonyintege, qui havia estat nomenat bisbe..

## Referències

Citacions
* 1 2 3 Le Grand Séminaire Saint Charles Borromée de Nyakibanda.
* 1 2 Religious and Political leaders share....
Fonts
* «Le Grand Séminaire Saint Charles Borromée de Nyakibanda». Conférence Episcopale du Rwanda. [Consulta: 21 març 2013].
* «Religious and Political leaders share responsibilities - Dr Ntawukuriryayo». Republic of Rwanda. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 març 2013].