OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Climent (Sant Pere de Ribes)

Can Climent és una masia de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia situada a ponent del nucli de Ribes. És un edifici de planta rectangular i compost per diversos volums superposats. El cos central consta de planta baixa, pis i golfes i té la coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana. Tots tres nivells presenten un grup de dues finestres de factura moderna, així com tres petits pòrtics de mig punt sota el ràfec. A ponent hi ha adossat un cos de planta baixa i pis i coberta a una sola vessant que fa el desaiguat a la façana. Consta d'un portal d'arc escarser de pedra, entorn el qual hi ha tres finestres d'arc pla arrebossat. Entre aquest cos i l'anterior hi ha pintat un rellotge de sol rectangular que incorpora la data 1799. El tercer cos s'adossa a la façana de llevant, és de planta baixa i pis i té la coberta plana habilitada com a terrassa transitable. Aquesta està delimitada per una barana ceràmica. Al frontis presenta un portal d'arc escarser de pedra a la planta baixa i una galeria amb dos pòrtics d'arc de mig punt ceràmic al pis. La galeria es prolonga per la façana lateral amb quatre pòrtics i la posterior amb dos. En aquesta darrera façana les obertures són d'arc pla arrebossat. Darrere del segon cos, orientat a ponent, hi ha adossat un altre cos que es prolonga fins a la façana posterior. És de dos nivells d'alçat i té la coberta a una sola vessant que desaigua al lateral. L'acabat exterior és arrebossat i pintat de color blanc.

## Notícies històriques

Segons consta en el llibre d'Apeo de l'any 1847, la casa de Can Climent pertanyia a Josep Antoni Marcer i Petit. Segons un testimoni gràfic antic, la masia era de planta baixa i pis i la coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. Segons aquest, deduïm que el cos central va ser ampliat en alçada en època contemporània.

## Referències

* 1 2 «Can Climent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 desembre 2016].
# Montarnaud

Montarnaud és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània].

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Hermonax

Hermó (Hermon, Ἕρμων) també esmentat com a Hermonax fou un escriptor grec que va estudiar el dialecte grec de Creta i va escriure un diccionari (Κρητικαὶ γλῶσσαι) on aparegueren les paraules més peculiars o les que els cretencs usaven en sentit particular. L'obra és esmentada per Ateneu de Naucratis que li dona els dos noms, Hermó i Hermonax. Llucià esmenta un filòsof epicuri amb aquest nom, que és un personatge diferent.

## Referències

* Hermon a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Edgar Çani

Edgar Çani (Tirana, Albània, 22 de juliol de 1989) és un futbolista albanès que juga com a davanter i actualment milita al Catania de la Serie B (Itàlia). Ha estat internacional amb la Selecció de futbol d'Albània, on ha jugat 15 partits internacionals i ha marcat 4 gols.

## Referències

* ↑ «Edgar Çani» (en italià). Pescara Calcio. Arxivat de l'original el 2008-02-29.

## Enllaços externs

* Fitxa en National Football Teams
# Marràqueix-Safi

La regió de Marràqueix-Safi (en àrab جهة مراكش آسفي, jihat Marrākux Āsfī; en amazic ⵎⵕⵕⴰⴽⵛ ⴰⵙⴼⵉ) és una de les dotze noves regions en que s'ha organitzat el Marroc després de la reforma administrativa de 2015. La seva capital és Marràqueix. Està situada al centre del Marroc, i engloba una part de l'Alt Atles. Fou creada en 2015 quan a la regió de Marràqueix-Tensift-El-Haouz se li van unir la província de Safi i la província de Youssoufia.
Limit al nord amb la regió de Casablanca-Settat, a l'oest amb l'oceà Atlàntic, a l'Est amb la regió de Béni Mellal-Khénifra i al sud amb la cadena muntanyosa de l'Alt Atles (regions del Souss-Massa i del Drâa-Tafilalet).

## Subdivisions

La regió comprèn una prefectura i set províncies:
* la prefectura de Marràqueix ;
* la província de Chichaoua ;
* la província d'Al Haouz ;
* la província d'El Kelâa des Sraghna ;
* la província d'Essaouira ;
* la província de Rehamna ;
* la província de Safi ;
* la província de Youssoufia.
Aquestes terres són constituïdes per 16 Cercles englobant 216 comunes (198 comunes rurals i 18 comunes urbanes) aproximadament el 14% de totes les comunes a nivell nacional.

## Referències

* ↑ «Décret n°2.15.40 du 20 Février 2015, fixant le nombre des régions, leurs dénominations, leurs chefs-lieux ainsi que les préfectures et provinces qui les composent, publié au Bulletin Officiel n° 6340 du 05 Mars 2015». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 12 agost 2021]. que entrarà en vigor en la mateixa data que el decret preveu a l'article 77 de la Llei orgànica Nº 59-11 sobre l'elecció dels membres del consell de les col·lectivitats locals.
* ↑ loi n° 47/96 relative à l'organisation de la région et au décret n° 2.97.246 du 17 août 1997 fixant le nombre des régions, leur ressort territorial ainsi que le nombre de conseillers à élire - Portail national du Maroc Arxivat 2007-05-23 a Wayback Machine.
# Monja blanca

La monja blanca (Xolmis irupero) és una espècie d'ocell de la família de les tirànids.
La hi troba en el nord-est i centre de l'Argentina; també en la Caatinga i el Pantanal del Brasil, al Paraguai, Bolívia i l'Uruguai. Habita els pasturatges subtropicals o tropicals secs, i les antigues selves altament degradades.

## Referències

* ↑ «Monja blanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Monja de carpó blanc

La monja de carpó blanc (Xolmis velatus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita garrigues, camps i sabana de les terres baixes de l'est i sud del Brasil, Paraguai i nord i est de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Monja de carpó blanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Missió d'Observació de les Nacions Unides a Uganda i a Ruanda

La Missió d'Observació de les Nacions Unides a Uganda i a Ruanda (UNOMUR) va ser una missió de pau de les Nacions Unides establerta mitjançant la Resolució 846 el 22 de juny de 1993 i que va durar fins a setembre de 1994. La seva missió era "vigilar la frontera entre Uganda i Ruanda i verificar que no hi hagués assistència militar". Tenia la seu a Kabale (Uganda) i el seu mandat va cobrir 193 milles de frontera. Els països que contribueixen a la UNOMUR eren Bangladesh, Botswana, Brasil, Hongria, Països Baixos, Senegal, Eslovàquia i Zimbabwe.

## Direcció

El seu principal observador militar des de juny fins a octubre de 1993 va ser el general Roméo Dallaire del Canadà, que més tard es va fer famós com a Comandant de la Força de la Missió d'Assistència de les Nacions Unides a Ruanda (UNAMIR) durant el genocidi de Ruanda. Dallaire va arribar a Uganda a principis d'octubre de 1993, on l'oficial d'enllaç de l'Exèrcit de la Resistència Nacional (NRA) li va informar que havia de ser informat de totes les patrulles de la UNOMUR amb almenys dotze hores d'antelació i que totes les patrulles tindrien escortes de NRA. Quan Dallaire va protestar quel'objectiu de la missió era descobrir activitat sospitosa a través de l'element sorpresa, l'oficial de la NRA va insistir. A més, malgrat que Uganda havia acceptat que l'àrea de verificació entrés 100 km a l'interior de la frontera d'Uganda, que incloïa el hub de transport de Mbarara, l'ARN va insistir en un límit de 20 km, posant Mbarara fora dels límits.
Dallaire va assenyalar,
| « | La frontera era un tamís, ple de petits senders de muntanya que havien estat allà durant mil·lennis. Donada la meva petita força de vuitanta-un observadors i el fet que no teníem helicòpters amb capacitat de visió nocturna, la tasca de mantenir la vigilància a la frontera era en el millor dels casos simbòlica. | » |
Dallaire aviat va ser nomenat cap de la nova missió a Ruanda i va abandonar Uganda el 21 d'octubre. El seu substitut com a observador militar militar va ser el segon comandant Ben Matiwaza de Zimbabwe i posteriorment el coronel Asrarul Haque de Bangladesh.

## Referències

* ↑ «UNITED NATIONS OBSERVER MISSION -UGANDA-RWANDA». United Nations.
* ↑ Dallaire, Roméo (2003). Shake Hands with the Devil. Carroll & Graf: New York. ISBN 0-7867-1510-3, pp. 93-96
* ↑ Dallaire 2003, p. 95
# Eleccions legislatives malteses de 1992

Les Eleccions legislatives malteses de 1992 es van celebrar el 22 de febrer de 1992. Va guanyar el Partit Nacionalista, i el seu cap Eddie Fenech Adami fou nomenat primer ministre.

## Resultats

Resum dels resultats electorals de 22 de febrer de 1992 a la Cambra de Diputats de Malta
| Partits | Partits | Vots | % | Escons | +/- |
| | Partit Nacionalista Partit Nazzjonalista | 127.932 | 51,8 | 34 | - |
| | Partit Laborista Partit Laburista | 114.911 | 46,5 | 31 | - |
| | Alternativa Democràtica Alternattiva Demokratika | 4.186 | 1,7 | - | - |
| | Total (participació 95,3%) | 247.139 | 100.0 | 65 | |
| Font: «Malta Elections». Arxivat de l'original el 2005-12-31. [Consulta: 14 juny 2009]. ||||||

## Referències

* ↑ Nohlen, Dieter; Stöver, Philip. Elections in Europe: A Data Handbook (en anglès). Nomos, 2010. ISBN 978-3-8329-5609-7.
# Can Colom (Sant Pere Pescador)

Can Colom és una casa de Sant Pere Pescador (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al nord del nucli urbà de la població de Sant Pere Pescador, al tram inicial del carrer de Sant Sebastià, venint per la carretera GIV-6216.
Edifici de planta rectangular, format per tres cossos adossats, amb un gran jardí. L'edifici principal, de tres crugies perpendiculars a la façana, presenta la coberta de tres vessants, amb un altell sobrealçat al centre, el qual té teulada de dues aigües. La resta de l'edifici està distribuït en dues plantes. La façana presenta dos portals d'arc rebaixa a la planta baixa, el principal amb l'emmarcament d'obra i l'altre transformat en finestra. Al pis destaca un balcó exempt amb barana de ferro. L'altell té tres finestrals d'arc de mig punt, els laterals amb balustrada. A la part superior presenta un rellotge de sol pintat al parament, amb el nom de la casa i l'any 1918. El coronament de l'edifici és esglaonat. Els dos cossos laterals estan distribuïts en una sola planta, amb terrassa al pis delimitada per balustrades.
La construcció està arrebossada i pintada de color groc. Hi ha altres construccions annexes dins de la finca.

## Referències

* 1 2 3 «Can Colom». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Janneke Vos

Janneke Vos (Kockengen, Stichtse Vecht, província d'Utrecht, 20 de març de 1977) és una ciclista neerlandesa que fou professional del 2000 al 2006. Del seu palmarès destaca el Campiona nacional en ruta de 2005.

## Palmarès

* 1999
** 1a a la Volta a Okinawa
* 2005
** Campiona dels Països Baixos en ruta

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# El Obrero Setabense

El Obrero Setabense fou un periòdic fundat en 1894 per José María Cari Artal com a òrgan del Cercle d'Obrers Catòlics, fundat el 1881, i que intentava contrarestar l'activitat i propaganda d'organitzacions republicanes i internacionalistes i especialment, des que aparegueren a Xàtiva, de l'Escola Laica i el setmanari El Progreso. Publicà editorials sobre temes polèmics i actualitat, crònica municipal, informació religiosa, relats moralitzants, divulgació científica, com ara les col·laboracions de l'abat Breuil sobre les pintures rupestres de Xàtiva, i suplements, entre els quals cal destacar les transcripcions del Llibre de Consells de la Ciutat i del projecte d'estatut d'autonomia per al País Valencià. Amb col·laboracions escrites en valencià des de bon començament, els seus autors procuraren seguir les anomenades Normes de Castelló en ser aprovades (1932). El seu darrer director fou el beat Gonçal Vinyes i Massip, assassinat en 1936. Defensà els postulats de la Dreta Regional Valenciana i, en esclatar la Guerra Civil, se'n suspengué la publicació i la impremta fou confiscada.

## Referències

* ↑ Exemplar d'El Obrero Sebatense a Cervantes Virtual. L'exemplar és de 1915 i marca com a Any XXII del diari
* ↑ L'experiència escolar laicoracionalista a Xàtiva a l'inici del segle xx, Vicent Torregrosa Barberà
* ↑ Gonçal Viñes, al web de l'Ajuntament de Xàtiva
* ↑ Los hermanos pequeños de la prensa católica: El Ya y la prensa católica de provincias, revista Arbil, 77
* ↑ Antonio Checa Godoy. Prensa y partidos políticos durante la II República. Universidad de Salamanca, 1989, p.170.
# Hermolau de Constantinoble

Hermolau (grec antic: Ἑρμόλαος, llatí: Hermolaus) va ser un escriptor grec de Constantinoble.
Se sap que va escriure un epítom sobre una obra d'Esteve de Bizanci titulada Ἐθνικά ('Ethnica') un llibre d'un enorme valor pel que fa a informació geogràfica, mitològica i religiosa sobre l'antiga Grècia. L'epítom va ser dedicat a l'emperador Justinià, segons diu l'enciclopèdia Suides, però no es pot assegurar si va viure en temps de Justinià I o Justinià II. Aquest epítom és probablement el titulat Ἐκ τῶν ἐθνικῶν Στεφαάνου κατὰ ἐπιτομήν que es conserva i no té nom d'autor. En la seva forma actual, l'obra sembla que ha tingut una mutilació considerable.

## Referències

* ↑ Hermolaus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 422
# Bathyporeia elegans

Bathyporeia elegans és una espècie de crustaci amfípode del gènere Bathyporeia. És transparent i creix fins als 6 mil·límetres.

## Referències

* ↑ Costello, Mark; Bellan-Santini, Denise. «Bathyporeia elegans Watkin, 1938» (en anglès). World Register of Marine Species. J. Lowry, 2011.
# Marràqueix-Tensift-El-Haouz

La regió de Marràqueix-Tensift-El Haouz (en àrab: مراكش تانسيفت حاوز) era una de les setze regions en què està organitzat el Marroc abans de la reforma administrativa de 2015. Es troba al centre del país, i engloba una part de l'Alt Atles. La seva superfície és de 31.160 km², el que representa un 4,5% del territori marroquí, per a una població de 3.102.652 habitants. La seva capital és Marràqueix.
En 2015 es va instituir la nova regió de Marràqueix-Safi que reagrupa l'antiga regió de Marràqueix-Tensift-Al Haouz i les províncies de Safi i de Youssoufia, de l'antiga regió de Doukkala-Abda, amb capital a Marràqueix.

## Divisió administrativa

La regió comprèn una prefectura i quatre províncies:
* la prefectura de Marràqueix ;
* la província d'Al Haouz ;
* la província de Chichaoua ;
* la província d'El Kelâa des Sraghna ;
* la província d'Essaouira ;
* la província de Rehamna.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1994 | 2004 | 2007 |
| 2.724.204 | 3.102.652 | 3.310.994 |
| 1994, 2004 : cens oficial ; 2007 : càlcul. |||

## Referències

* ↑ «Décret n°2.15.40 du 20 Février 2015, fixant le nombre des régions, leurs dénominations, leurs chefs-lieux ainsi que les préfectures et provinces qui les composent, publié au Bulletin Officiel n° 6340 du 05 Mars 2015». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 12 agost 2021]. que entrarà en vigor en la mateixa data que el decret preveu a l'article 77 de la Llei orgànica Nº 59-11 sobre l'elecció dels membres del consell de les col·lectivitats locals.
* ↑ Segons el cens del 2004, publicat per World Gazetteer

## Enllaços externs

* «Conseil provincial de tourisme d'al haouz». Arxivat de l'original el 2017-07-23. [Consulta: 11 maig 2021].
* «Centre régional d'investissement de Marrakech-Tensift-Al Haouz».
* «Agence de développement social - Coordination régionale de Marrakech-Tensift-Al Haouz». Arxivat de l'original el 2016-06-19. [Consulta: 2 juliol 2016].
# Edmond Apéti Kaolo

Edmond Apéti Kaolo (Tsévié, 1946 - Lomé, 2 de juliol de 1972), o Edmond Kossivi Apéti conegut com a Docteur Kaolo, fou un futbolista togolès de la dècada de 1960.
Fou jugador del club Étoile Filante du Togo, amb el qual arribà a la final de la lliga de Campions de la CAF DE 1968. També jugà amb la selecció la Copa d'Àfrica de 1972.
Va morir en accident de motocicleta el juliol de 1972.

## Referències

* ↑ «"Kaolo" : le génie du football togolais». letogolais.com. Arxivat de l'original el 2016-08-11. [Consulta: 9 abril 2017].
# Abhaya Wewa

Abhayavapi (Singalès: අභයවාපි) o generalment Abhaya Wewa (Singalès: අභය වැව) és una reserva d'aigua que va construir el rei Pandukabhaya que va governat a Anuradhapura del 437 aC al 367 aC, després de construir la ciutat. La reserva és coneguda avui popularment com Basawakkulama (Singalès: බසවක්කුලම) que no és el nom original.

## Mida

L'àrea és de 1,235 acres (500 ha; 1.930 milles quadrades); la longitud del Waw Kandiya (Singalès: වැව් කන්ඩිය anglès: embankment) és de 1.801 metres i l'alçada és 7 metres. L'amplada de la part superior de l'embassament és d'entre 1,8 metres a 2,4 metres.

## Propòsit

Construït dins l'antiga Anuradhapura, va subministrar aigua a la població de ciutat.

## Referències

* ↑ «Anuradhapura Sri Lanka». Urlaub SriLanka. [Consulta: 3 abril 2012].
* 1 2 3 Brohier, R.L. [1965]. Seeing Ceylon. 4th. Sooriya Publishers, Colombo, 2000, p. 353-362.
* 1 2 «King Pandukabhaya (437 BC – 367 BC)». mahavamsa.org. [Consulta: 3 abril 2012]. «King Pandukabhaya (437 BC – 367 BC)». mahavamsa.org. [Consulta: 3 abril 2012].
# Cantó de Morcens

El cantó de Morcens és un cantó francès del departament de les Landes, situat al districte de Mont de Marsan. Té 9 municipis i el cap és Morcens.

## Municipis

* Arangòssa
* Arjusan
* Garròssa
* L'Esperon
* Morcens
* Onessa e Laharí
* Ossa e Susan
* Sindèras
* Igòs e Sent Saturnin

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1979-1982 | Henri Scognamiglio | PS |
| 1982- | Jean-Claude Deyres | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 8.985 | 10.448 | 10.641 | 10.261 | 9.185 | 8.936 | 9.210 |
# Jannes i Jambres

Jannes i Jambres (de vegades Iambres, o Mambres) son els noms que dona la tradició als "mags" o "encantadors" de la cort del Faraó que es van oposar a Moisès i a Aaron quan aquests van exigir l'alliberament dels hebreus, fent diversos prodigis per convèncer el sobirà. Segons la Bíblia, Moisès i Aaron es van presentar davant del Faraó i Aaron va llençar el seu bàcul a terra, on es va convertir en una serp. Els fetillers també van llençar a terra els seus bàculs per tornar-los serps, i finalment la serp d'Aaron es va menjar les dels mags. Aquesta descripció es troba al llibre de l'Èxode, però el text no en dona els noms. Els noms es troben en alguns tractats del Talmud i sobretot en sant Pau a la Segona carta a Timoteu, on diu: "Igual que Jannes i Jambres van plantar cara a Moisès..."
Orígenes i el decret De libris recipiendis et non recipiendis atribuït al papa Gelasi i conegut com el Decret Gelasianum, mencionen un llibre apòcrif titulat Liber qui appellatur Paenitentia Iamne et Mambre, que no s'ha conservat. Orígenes diu que sant Pau coneixia aquest llibre, que circulava al segle I dC. Alguns autors romans com ara Plini el Vell, citen Moisès, Jannes i Jotape (o Rotape) entre els "mags jueus". Apuleu parla de Moisès i Jannes entre els grans mags que han existit. Numeni d'Apamea (citat per Eusebi de Cesarea, explica que els més importants mags d'Egipte, Jannes i Jambres, van desfer les plagues que Moisès havia llençat damunt del país egipci.
Un papir, Chester Beatty XVI, es titula "Apòcrif de Jannes i Jambres els mags". està escrit en grec i pot ser datat cap al segle i, i es discuteix si pot ser l'apòcrif perdut.
Alguns textos talmúdics afirmen que Jannes i Jambres es van afegir a l'èxode dels hebreus quan aquests van marxar de l'esclavitud egípcia.

## Referències

* ↑ Èxode. 7 i seg.
* ↑ Sant Pau. "Segona carta a Timoteu". 3, 8
* ↑ Naturalis Historia. 31, 11
* ↑ Apologia. 90
* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 318. ISBN 8481641618.
# El Local, Centre Cultural

El Local, Centre Cultural és un equipament municipal de Sant Pere de Ribes. L'edifici actual és obra de l'arquitecte Josep Antoni Acebillo i Marín i fou inaugurat el 21 de desembre de 1986. És un equipament que acull les propostes socioculturals de les diferents entitats, associacions, escoles i instituts del municipi, així com les del propi Ajuntament.
Està situat a l'encreuament entre el carrer Eduard Maristany i l'Avinguda 11 de Setembre, del nucli de Ribes. Te una superfície total de 1.077 m² distribuïts en diferents espais com un vestíbul, la sala gran (amb grades), la sala petita, i diferents bucs i despatxos.

## Història

L'edifici ocupa el mateix solar i porta el mateix nom que la seu de la Societat d'Agricultors i Obrers de Sant Pere de Ribes, una entitat fundada l'any 1919, que va construir la seu amb les aportacions i treball voluntari dels associats, pagesos i menestrals de Ribes. La societat aplegava els sectors socials de l'esquerra. Amb la fi de la Guerra Civil fou il·legalitzada i la seva seu confiscada.
La degradació de l'edifici va fer que finalment s'enderroqués durant la dècada de 1970 i esdevingués El Campillo, un improvisat camp de futbol sala. El govern d'Unitat Municipal 9 decidí construir-hi el centre cultural El Local, que fou inaugurat l'any 1985. L'equipament va quedar en activitat fins a l'any 2008, quan fou tancat per decisió de l'ajuntament i començà degradant-se. Davant d'aquest abandonament per part de l'ajuntament, el 2011 sorgeix una resposta popular per reobrir El Local, en la que hi participen bona part de les entitats de municipi amb el nom de «Cal un Local com cal». Després d'unes obres d'adequació de l'edifici tornà a obrir les portes el 22 d'abril de 2017.

## Referències

* ↑ Lleó, Jordi «El Local, un ús obert». Diari de Vilanova, 16-10-2015, pàg. 28 [Consulta: 5 març 2020].
* ↑ «Centre Cultural El Local». santperederibes.cat. [Consulta: 5 març 2020].
* ↑ Miret i Mestre, Josep «Sabies que... l'any 1919 es funda la Societat d'Agricultors Obrers?». L'Altaveu de Sant Pere de Ribes, 149, 01-12-2019, pàg. 26-27 [Consulta: 5 març 2020].
* ↑ Sant Pere de Ribes : recull gràfic 1875-1976. El Papiol: Efadós, 2013, p. 345, 350. ISBN 9788415232414 [Consulta: 5 març 2020].
* ↑ «El Local: d'espai emblemàtic a dependència insana». El Cancell, 27-04-2006 [Consulta: 5 març 2020].
* ↑ «Gran festa a Ribes per celebrar la reobertura del Local». Eix Diari, 25-04-2017 [Consulta: 5 març 2020].

## Bibliografia

* AA.VV. Pla d'usos del Centre Cívic i Cultural Polivalent El Local de Sant Pere de Ribes (pdf). Barcelona: Centre d'Estudis i Recursos Culturals, 2010, p. 134.
# Pont de la Baronia

El Pont de la Baronia és un pont de Camarasa (Noguera) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un pont penjant sobre la cua del pantà de Camarasa, que permetia el pas a la Baronia de Sant Oïsme.
És una passarel·la plana, molt llarga, formada per una carcassa de ferro coberta amb taulons de fusta que penja d'uns tirants de ferro. Aquests cables estan agafats a uns pilars amb base de formigó armat, fent una trama de fils que suporten l'esmentada i abrinada passarel·la.

## Història

El pantà de Camarasa fou construït el 1920 per la Canadenca i actualment pertany a FECSA. Formava part de la planificació del govern dels anys 40.

## Referències

* 1 2 3 «Pont de la Baronia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].