OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 6è districte de París

El 6è districte és un dels vint districtes de París, França. Es troba a la Riba Esquerra del Sena. Hi ha el barri de Saint-Germain-des-Prés, amb l'abadia de Saint-Germain-des-Prés, fundada al segle vi. El Senat Francès és al 6è districte, i té la seu al Jardin du Luxembourg. El 6è districte té una àrea de 2,154 km².

## Població

El 6è districte va assolir la seva població màxima el 1911, quan la densitat de població era de gairebé 50.000 hab/km². A l'últim cens (1999), la població era de 44.919 habitants, i comptava amb 43.691 llocs de treball.
| Any (dels censos francesos) | Població | Densitat (hab. per km²) |
| 1872 | 90.288 | 41,994 |
| 1911 (població màxima) | 102.993 | 47,815 |
| 1954 | 88.200 | 41,023 |
| 1962 | 80.262 | 37,262 |
| 1968 | 70.891 | 32,911 |
| 1975 | 56.331 | 26,152 |
| 1982 | 48.905 | 22,704 |
| 1990 | 47.891 | 22,234 |
| 1999 | 44.919 | 20,854 |

## Barris

Cadascun dels vint districtes de París se subdivideix en quatre barris (quartiers). Aquests són els quatre barris del 6è districte:
* Quartier de la Monnaie
* Quartier de l'Odéon
* Quartier Notre-Dame-des-Champs
* Quartier Saint-Germain-des-Prés

## Llocs del 6è districte
### Llocs d'interès

* Académie française
* Café de Flore
* Senat Francès (Palau de Luxemburg)
* Hôtel Lutetia
* Jardin du Luxembourg
* Les Deux Magots
* Monnaie de Paris
* Place Saint-Michel
* Polidor
* Pont des Arts
* Pont Neuf
* Barri de Saint-Germain des Prés
* Eglise du Saint-Sulpice
* Théâtre de l'Odéon
* Museu Zadkine

### Col·legis i universitats

* École Nationale des Ponts et Chaussées
* École nationale supérieure des mines de Paris
* École Nationale Supérieure des Beaux-Arts
* École des hautes études en sciences sociales
* Lycée Montaigne
* Lycée Saint-Louis
* Lycée Stanislas

### Carrers i places

* Rue de l'Abbaye
* Rue de l'Ancienne Comédie
* Rue André Mazet
* Rue d'Assas
* Rue Auguste Comte
* Rue Bonaparte
* Rue Bréa
* Rue de Buci
* Rue des Canettes
* Rue du Cherche-Midi
* Rue Christine
* Rue de Condé
* Rue Danton
* Passage Dauphine
* Rue Dauphine
* Rue de Médicis
* Rue du Dragon
* Rue de l'École de Médecine
* Rue de Fleurus
* Rue du Four
* Rue de Furstemberg
* Rue Garancière
* Rue des Grands Augustins
* Rue Grégoire de Tours
* Rue Guisarde
* Rue Guynemer
* Rue Hautefeuille
* Place Henri Mondor
* Rue Jacques Callot
* Rue du Jardinet
* Rue Lobineau
* Rue Mabillon
* Rue Madame
* Rue Mayet
* Rue Mazarine
* Rue Mignon
* Rue Monsieur le Prince
* Boulevard Montparnasse
* Rue de Nesle
* Rue de Nevers
* Rue Notre-Dame des Champs
* Carrefour de l'Odéon
* Rue de l'Odéon
* Rue Palatine
* Rue Pierre Sarrazin
* Rue des Poitevins
* Rue du Pont de Lodi
* Rue Princesse
* Rue des Quatre Vents
* Place du Québec
* Boulevard Raspail
* Rue de Rennes
* Boulevard Saint-Germain
* Rue Saint-Jean-Baptiste de la Salle
* Boulevard Saint-Michel
* Place Saint-Sulpice
* Rue Saint-Sulpice
* Rue des Saints Pères
* Rue de Savoie
* Rue de Seine
* Rue de Sèvres
* Rue Stanislas
* Rue de Tournon
* Rue de Vaugirard
* Rue Vavin
# Federació Dominicana de Futbol

La Federació Dominicana de Futbol, també coneguda per l'acrònim FEDO o FEDOFUTBOL, és l'òrgan rector del futbol de la República Dominicana. Es va fundar l'any 1953 i està afiliada a la Federació Internacional de Futbol Associació (FIFA), a la Confederació del Nord, Centreamèrica i el Carib de Futbol Associació (CONCACAF) i a la Unió Caribenya de Futbol (CFU). En l'àmbit intern està emparada pel Ministerio del Deporte i pel Comité Olímpico Dominicano.
La FEDO és una organització esportiva sense ànim de lucre que organitza el futbol de la República Dominicana en totes les seves categories. També col·labora en la participació de les seleccions nacionals en competicions internacionals i contribueix a desenvolupar programes de capacitació a totes les àrees del futbol.
L'any 1970, es va crear la Primera Divisió de República Dominicana o Campionat de la República Dominicana de Futbol com a competició de la màxima categoria. Del 2002 al 2014 va canviar el nom a Liga Mayor Dominicana de Fútbol i, l'any 2015, es va crear l'actual Liga Dominicana de Fútbol. Es juguen dos tornejos anuals, apertura i clausura, en format lliga. Els quatre primers classificats juguen les semifinals a doble partit i els dos finalistes juguen la final a partit únic. La lliga la disputen onze/dotze equips.
L'any 2015, es va crear a Copa Dominicana de Fútbol, la clàssica competició per eliminatòries.

## Referències

* ↑ «Federación Dominicana de Fútbol» (en castellà). Fifa. Arxivat de l'original el 29 de juny 2019. [Consulta: 29 juny 2019].
* ↑ «Federación Dominicana de Futbol» (en castellà). Concacaf. Arxivat de l'original el 29 de juny 2019. [Consulta: 29 juny 2019].
* ↑ «Dominican Republic» (en anglès). Caribbean Football Union, 17-09-2013. Arxivat de l'original el 24 de juny 2019. [Consulta: 29 juny 2019].
* ↑ «Misión y Vision» (en castellà). Web Fedofutbol. Arxivat de l'original el 11 de juny 2019. [Consulta: 29 juny 2019].
* ↑ «Resultados LDF 2019» (en castellà). Mis Marcadores. [Consulta: 29 juny 2019].
* ↑ «Liga Dominicana de Fútbol 2019» (en castellà). resultados Fútbol, 01-06-2019. [Consulta: 29 juny 2019].
* ↑ Fourment, Omar. «Copa Dominicana de Fútbol con mejores equipos RD» (en castellà). Al Momento, 29-10-2015.
# Centre Olímpic de Tir de Markópulo

El Centre Olímpic de Tir de Markópulo (en grec: Ολυμπιακό Σκοπευτήριο Μαρκόπουλου) és un centre esportiu destinat a la competició de tir situat a la ciutat de Markópulo (Grècia).
Amb unes instal·lacions amb una capacitat actual de 4.000 espectadors asseguts, el centre esportiu fou construït per a la realització de les proves de tir olímpic durant la realització dels Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 celebrats a Atenes, si bé en aquells moments només tingué una capacitat per a 2.330 espectadors. La seu finalitzà les seves obres el març de 2004 i fou inaugurat el 2 d'agost del mateix any pels Jocs Olímpics.
Actualment aquest centre forma part de les instal·lacions d'entrenament de la policia grega.

## Referències

* ↑ (anglès) Postolympic Development
# Alstom

Alstom (Euronext ALO) (antigament GEC-Alsthom, i inicialment Alsthom) és una empresa francesa centrada en el negoci de la fabricació de trens (com TGV, Eurostar, metros o tramvies) i la senyalització ferroviària.
Formava part del grup de la Compagnie Générale d'Électricité (CGE), el qual havia estat un dels socis fundadors d'Energia Elèctrica de Catalunya el 1911. El 1998 GE es dividí en tres grans branques de negoci, sent Alstom la dedicada a l'energia i el transport.
Recentment, al novembre de 2015, Alstom es va vendre els negocis de la generació d'electricitat (especialment energia hidroelèctrica), turbines (especialment per a centrals tèrmiques) i transport d'energia a General Electric, adquirint al mateix temps la part de senyalització ferroviària de la companyia nord-americana. Aquesta transacció va sanejar els comptes de la companyia i ha permès que la fàbrica de Santa Perpètua de Mogoda fos adquirida.
La penetració d'Alstom als Països Catalans es va iniciar amb la compra d'importants empreses metal·lúrgiques: la Maquinista Terrestre i Marítima i Macosa. Posteriorment, va entrar al mont eòlic gràcies a la compra d'Ecotècnia, una empresa fundada a Catalunya principalment per gent relacionada amb la UPC.

## Vegeu també

* MP 73
* Alstom Citadis

## Referències

* ↑ «D'Alcatel à Nokia Corp, l'histoire tourmentée d'un fleuron français» (HTML) (en francès). Capital. [Consulta: 12 novembre 2019].
* ↑ «Alstom completa la venta de su división de energía a general electric por 12.400 millones». eleconomista.es, 02-11-2015 [Consulta: 5 juny 2018].
* ↑ «Alstom compra el solar de su planta de Santa Perpètua». expansion.com, 09-10-2015 [Consulta: 5 juny 2018].
* ↑ «Alstom entra el mercado eólico con la compra de la española Ecotecnia». elpais.com, 26-06-2007 [Consulta: 5 juny 2018].
# Cantó de Bailleul-Nord-Est

El cantó de Bailleul-Nord-Est (neerlandès Kanton Belle-Noordoost) és una divisió administrativa francesa situat al departament del Nord a la regió dels Alts de França. Forma part del Westhoek (Flandes francès)

## Composició

El cantó aplega 4 comunes:
| Nom francès | Nom flamenc | Població | Codi Postal | Codi INSEE |
| Bailleul | Belle | 17.191 | 59270 | 59043 |
| Nieppe | Niepkerke | 7.470 | 59850 | 59431 |
| Saint-Jans-Cappel | Sint-Janskappel | 1.472 | 59270 | 59535 |
| Steenwerck | Steenwerk | 3.263 | 59181 | 59581 |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | 9.572 | 11.038 | 11.427 | 11.853 | 12.205 | 17.204 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2002- | Michel Vandevoorde | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Referències

* ↑ a Bailleul-Nord-Est: 5.002
# Fender

Fender Musical Instruments Corporation, de Scottsdale, Arizona, és una empresa dedicada a la fabricació d'instruments de corda, amplificadors i guitarres elèctriques de cos sòlid, incloent les emblemàtiques marques Stratocaster i la Telecaster. L'empresa, anteriorment anomenada Fender Electric Instrument Manufacturing Company, va ser fundada a Fullerton (Califòrnia), per Clarence Leonidas "Leo" Fender el 1946. Leo Fender dissenyà també baixos, el primer orgue comercial, que han donat a conèixer el rock, jazz, música surf, country, funk i altres tipus de música.
La seu de Fender és a Scottsdale, Arizona, amb fàbriques a Corona, Califòrnia (EUA) i Ensenada, Baixa Califòrnia (Mèxic). Darrerament també ha obert factories al Japó i Xina.

## Història

Fender va oferir la primera guitarra elèctrica, la Fender Telecaster (originalment anomenada 'Broadcaster'; 'Esquire' que és una versió d'una sola pastilla), el Precision Bass (P-Bass), i popular Stratocaster. Fender no va ser la primera a fabricar guitarres elèctriques, ja d'altres companyies i lutiers de guitarres elèctriques n'havien produït des de la dècada de 1920, però cap fabricant havia estat tan reeixit comercialment com Fender. D'altra banda, mentre que gairebé totes les altres guitarres elèctriques llavors eren disposaven de caixa de ressonància, Fender va crear un cos sòlid molt més versàtil per a les guitarres elèctriques, i a finals de la dècada de 1940 va començar a fabricar colpejadors de plàstic.
La companyia també fabrica guitarres acústiques, baixos elèctrics, mandolines, banjos i violins, així com amplificadors de guitarra el famós Twin Reverb i amplificadors de baix. Altres marques inclouen Fender Squier, Guild (guitarres acústica i elèctrica i amplificadors), Rodríguez (guitarra clàssica), Benedetto (guitarra jazz), CA (amplificació de baixos), Tacoma, i Jackson Charvel Guitars i Brand X (amplificadors de baix)
Altres instruments inclouen la Fender Mustang, Fender Jazzmaster, Fender Jaguar, Fender Stratocaster, Fender Telecaster, Fender Duo-Sonic, Fender Tele-Sonic, Fender Strat-o-Sonic, i les guitarres Bronco, baixos, com el Fender Jazz Bass, la Fender Telecaster Bass reedició de la dècada de 1950 original Fender Precision Bass, tres models de violí elèctric, i el piano elèctric Fender Rhodes.

## Vegeu també

* Gibson
* Salvador Ibáñez
* Steinway & Sons

## Referències

* ↑ Brosnac, Donald. Guitars Made by the Fender Company (en anglès). Bold Strummer, 1986, p. 8. ISBN 0933224060.
# Agnès Lladó i Saus

Agnès Lladó i Saus (Figueres, Alt Empordà, 3 de gener de 1979) és una política catalana, alcaldessa de Figueres des del 15 de juny de 2019 al 17 de juny del 2023.
Ha treballat com assistent de direcció de màrqueting en una empresa de serveis figuerenca d'àmbit nacional. Està vinculada a diverses entitats del municipi, com l'ANC, Òmnium Cultural, la Unió Esportiva Figueres o la Colla Castellera de la ciutat.
Regidora a l'Ajuntament de Figueres i membre del Consell Comarcal de l'Alt Empordà des del 2015, el 15 de juny de 2019 va ser escollida nova alcaldessa de Figueres, en substitució de Jordi Masquef i Creus, amb el suport del Partit dels Socialistes de Catalunya, Guanyem Figueres i Canviem Figueres.

## Referències

* ↑ «Càrrecs electes». [Consulta: 12 agost 2019].
* 1 2 Girona, Diari de. «Agnes Lladó (ERC), nova alcaldessa de Figueres». [Consulta: 12 agost 2019].
* ↑ «Junts obté la majoria absoluta a Figueres i supera el govern tripartit». El Nacional, 29-05-2023. [Consulta: 23 juny 2023].
* ↑ «Agnès Lladó encapçalarà la llista d'ERC Figueres a les municipals del 2019 :: Tramuntana TV». [Consulta: 12 agost 2019].
* ↑ Girona, Diari de. «ERC de Figueres escull Agnès Lladó com a candidata a les eleccions de 2019». [Consulta: 12 agost 2019].
* ↑ NacióRipollès. «Deu cares noves del municipalisme català | NacióRipollès». [Consulta: 12 agost 2019].
Càrrecs públics :
| Precedit per: Jordi Masquef i Creus | Alcaldessa de Figueres 2019 - 2023 | Succeït per: Jordi Masquef i Creus |
# Federació Empresarial Hotelera de Mallorca

La Federació Empresarial Hotelera de Mallorca o Federació Hotelera de Mallorca és una organització creada el 1976 que aglutina 972 establiments d'allotjament turístic i 221.066 places hoteleres, i que ostenta la representació del 80% de les places hoteleres de Mallorca. Han estat presidents de l'entitat Miquel Codolà, Josep Forteza Rey, Ferran Porto, Pere Cañellas i Antoni Horrach. Actualment, i des del 2010 n'és la presidenta Marilén Pol.
Està formada per les associacions d'hotelers següents:
* Agrupació d'Alcúdia
* Agrupació de Cadenes Hoteleres
* Associació Cala Major
* Associació Cala Millor
* Associació Cala Morella
* Associació Cales de Mallorca
* Associació Camp de Mar
* Associació d'agroturisme
* Associació de Ca'n Picafort
* Associació de Cala d'Or
* Associació de Cala Figuera
* Associació de Capdepera
* Associació de Colònia de Sant Jordi
* Associació d'Illetes
* Associació de Palma
* Associació de Palmanova-Magaluf
* Associació de Peguera
* Associació de Platja de Palma
* Associació de Platges de Muro
* Associació de Pollença
* Associació de Portals Nous
* Associació de Porto Colom
* Associació de Porto Cristo
* Associació de Santa Ponça
* Associació de Sóller
* Associació Reis de Mallorca

## Referències

* ↑ Fehm.info Arxivat 2009-05-14 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ «Marilén Pol se coloca al frente de los hoteleros de Mallorca por aclamación», 24-07-2010.
* ↑ Diario de Mallorca, 06-07-2007 (castellà)
* ↑ http://www.diariodemallorca.es/turismo/2010/07/24/marilen-coloca-frente-hoteleros-mallorca-aclamacion/589118.html
* ↑ Fehm.info Arxivat 2009-08-07 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Web oficial (castellà)
# Centre Parroquial (Monistrol de Calders)

El Centre Parroquial és un edifici singular en el context del poble de Monistrol de Calders (el Moianès). La façana fou construïda el 1934 per Josep Pla, anomenat «el Farràs», un mestre d'obres admirador de les construccions àrabs, que també va treballar al mas de la Païssa, també de Monistrol. L'edifici acull avui la sala de teatre. Originàriament havia estat l'escola parroquial. Més tard havia acollit el cinema, i en l'actualitat serveix de teatre.
És una construcció entre mitgera que té interès per la façana d'inspiració moresca. És un edifici de dues plantes, amb una façana amb composició simètrica: tres portals als baixos -el del mig una mica més gran-, amb arcs de ferradura i, al pis superior, tres obertures amb arcs escarsers. Totes les obertures estan emmarcades amb maó. La finestra del mig té una petita balustrada.

## Referències

* 1 2 3 «CENTRE PARROQUIAL». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2017].
# Residència Jesús Obrer

La Residència Jesús Obrer és un edifici al nucli de Gualba (Vallès Oriental) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici de tipologia ciutat-jardí, de planta baixa i pis. Té la coberta composta, la façana dona al carrer principal i és de composició asimètrica. La de la part de darrere té una lògia que ocupa la totalitat de la façana i continua en les parets laterals fins a arribar a la façana principal. Els elements formals són representatius del llenguatge noucentista.

## Notes

* ↑ «Residència Jesús Obrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Cantó de Saint-Cyr-sur-Loire

El cantó de Saint-Cyr-sur-Loire és un cantó francès del departament de l'Indre i Loira, situat al districte de Tours. Inclou el municipi de Saint-Cyr-sur-Loire.

## Municipis

* Saint-Cyr-sur-Loire

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1984 | Caude Griveau | Divers droite |
| 1984-2001 | Guy Raynaud | Divers droite, després UDF |
| 2001- | Jean-Yves Couteau | UDF, després NC |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Agnès Martínez

Agnès Martínez fou una religiosa beguina del segle XV vinculada a Barcelona.
D'origen portuguès, fou filla d'Esteve Martínez. Es va establir a la ciutat de Barcelona a començament del segle xv, encara que no es pot determinar-ne la data exacta. La documentació que fa referència a aquesta beguina abasta el període comprés entre 1408 i 1422.
Va viure a la casa de Na Closa, en companyia d'altres dues beguines. Posteriorment, es va instal·lar en una casa situada prop del monestir de Montalegre, al carrer que anava cap al monestir del Carme. Aquesta casa havia estat llegada per Maria Sa Espluga, amb qui la beguina havia mantingut una estreta relació. Al seu testament Maria l'anomena marmessora dels seus béns, juntament amb els seus fills. Li deixa, a més, 2.000 sous perquè pregue a Déu per la seva ànima.
No va ser aquest l'únic llegat que va rebre. Al llarg dels anys, la beguina va ser destinatària de diverses deixes testamentàries –per a sustentació de la seva vida o perquè pregués per l'ànima dels difunts- fetes per persones molt vinculades a la cort reial, la qual cosa és representativa de les relacions que va mantenir amb figures destacades del patriciat urbà i del gran reconeixement de què va gaudir a la ciutat de Barcelona.
La seva vida pot considerar-se representativa de les activitats pròpies del col·lectiu de les beguines: llibertat de moviments sense límits geogràfics, mediació en la mort, autoritat espiritual i acció social. En aquest últim aspecte, cal destacar el cas de Constancina, una nena de l'hospital que és lliurada a sor Agnès perquè en tingués cura.

## Referències

* 1 2 3 4 «Agnès». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).

## Bibliografia

* Bernat Nadal, Quintus Liber apocarum diversorum manumissoriarum, f. 83v., 126 v.
* Pere Granyana manual 9 (1410-1411), f. 12r.
* Pere Pellicer. Liber Testamentorum (1410- 1435), f. 54r-56v.
* Joan Balcebre, Manual 1422-1423
# Les Portelles dels Maquis

Les Portelles dels Maquis és una muntanya de 1.198 metres que es troba al municipi de la Sénia, a la comarca catalana del Montsià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Fernando Coronil

Fernando Coronil (Veneçuela, 1944) fou professor d'Antropologia a la City University de Nova York. Catedràtic d'Antropologia de la City University de Nova York. Especialista en antropologia històrica i geopolítica, entre el 2004 i el 2005 va ser membre del Centre David Rockefeller d'Estudis Llatinoamericans de la Universitat Harvard. Ha publicat El estado mágico. Naturaleza, dinero y modernidad en Venezuela (Nueva Sociedad, 2002) i Crude Matters (2002), sobre el cop d'estat a Hugo Chávez. També ha coeditat el llibre States of Violence (amb Julie Skurski, The University of Michigan Press, 2006).

## Referències

* ↑ «Fernando Coronil». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Castanet (Alta Garona)

Castanet Tolosan (en francès i oficialment Castanet-Tolosan) és un municipi occità del Tolosà, al Llenguadoc, administrativament en el departament de l'Alta Garona a la regió d'Occitània, situat a 12 km a l'est de Tolosa, al costat del Canal del Migdia. En el cens de 1999 tenia 10.250 habitants en un territori de 8,22 km².

## Referències

* ↑ «Toponimia occitana» (en occità). [Consulta: 15 abril 2021].
# Amolops kangtingensis

Amolops kangtingensis és una espècie de granota que habita a la Xina i que està amenaçada d'extinció per la destrucció de l'hàbitat.

## Referències

* ↑ Guanfu, W. & Wenge, Z. 2004 Amolops kangtingensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006, Accedit a data 17 d'abril del 2008
# Cappelle-la-Grande

Cappelle-la-Grande (en neerlandès Kapelle) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 8.131 habitants. Limita amb Coudekerque-Branche, Coudekerque-Village, Bierne, Armbouts-Cappel i Dunkerque.
Des de 1985 s'hi celebra anualment l'Obert d'escacs de Cappelle-la-Grande, un dels torneigs oberts d'escacs més importants del món.

## Demografia

Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 191 | 304 | 257 | 286 | 279 | 303 | 297 | 311 | 291 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 310 | 344 | 497 | 461 | 537 | 641 | 627 | 687 | 658 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 688 | 786 | 1 115 | 1 494 | 2 142 | 2 317 | 2 559 | 2 157 | 3 156 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 4 781 | 5 723 | 7 962 | 9 186 | 8 908 | 8 613 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983- | Roger Gouvart | PCF |

## Personatges il·lustres

* Alain Vasseur, ciclista
* Sylvain Vasseur, ciclista

## Referències

* ↑ «Torneig d'escacs de Cappelle-la-Grande». Arxivat de l'original el 2009-11-26. [Consulta: 10 abril 2011].
# AEL FC Arena

L'AEL FC Arena és un estadi de futbol de Làrissa, Grècia, amb una capacitat actual de 17.118 seients. Des de la seva finalització el 2010 i durant 8 temporades, ha estat la seu de l'AΕL. El propietari del terreny és Gipedo Larissa AE.
L'estadi es va construir sobre un total de 144.000 metres quadrats al turó Mezourlo, districte de Neapolis, Làrissa. La construcció de l'estadi va començar el setembre de 2009 i es va acabar el novembre de 2010. Segons les categories d'estadi de la UEFA, l'AEL FC Arena està classificat com a categoria tres de quatre, (anomenada elit) en ordre ascendent.
L'aforament és de 16.118 places cobertes, amb possibilitat d'ampliar-se fins a 17.000. També inclou 38 llotges VIP, per a 12 espectadors cadascun. El complex de l'estadi, anomenat Crimson Park, inclou aparcaments per a 1.104 vehicles, espais comercials, una sala de cinema i un teatre a l'aire lliure amb capacitat per a 1.500 places, 12 pistes de tennis i es troba a prop del Neapolis Indoor Hall. El nou recinte esportiu té una ubicació ideal - pel que fa a la ubicació urbana - amb un accés just al sistema de transport i disposa d'una bona accessibilitat des de dues autopistes principals i proximitat al centre de la ciutat.
L'estadi es va inaugurar el 23 de novembre, seguit d'un concert de Filippos Pliatsikas (ell mateix fan de l'equip) i Dionysis Tsaknis.

## Història

El primer partit de futbol a l'AEL FC Arena va tenir lloc el 5 de desembre de 2010 en el marc del seu 13è partit de la Super League 2010–11, en el partit entre l'AEL FC i el PAOK FC, que va acabar amb un marcador d'1–2. El primer gol marcat al camp va arribar als 11', obra del futbolista xilè del PAOK, Pablo Contreras.