OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Salem (Nova Jersey)

Salem és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2007 tenia 5.678 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Salem tenia 5.857 habitants, 2.383 habitatges, i 1.463 famílies. La densitat de població era de 866,4 habitants/km².
Dels 2.383 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 27,7% hi vivien parelles casades, en un 29% dones solteres, i en un 38,6% no eren unitats familiars. En el 34,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.846 $ i la renda mediana per família de 29.699 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.389 $ mentre que les dones 24.354 $. La renda per capita de la població era de 13.559 $. Aproximadament el 24,7% de les famílies i el 26,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Salem». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Salem». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# San Francesco al Campo

San Francesco al Campo és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 21 quilòmetres al nord-oest de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 4.908 habitants.
San Francesco al Campo limita amb els següents municipis: Leinì, Rivarossa, San Carlo Canavese, San Maurizio Canavese, Vauda Canavese, Front i Lombardore.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 3 abril 2020].
# Saint-Gervais-sur-Couches

Saint-Gervais-sur-Couches és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 207 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jean Malot | UMP | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 206 | 248 | 246 | 223 | 199 | 195 | 207 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Salam Fayyad

Salam Fayyad (àrab: سلام فياض, Salām Fayyāḍ) (2 d'abril de 1951) és un polític jordà-palestí i exprimer ministre de l'Autoritat Palestina i ministre de Finances.
Va ser ministre d'Economia des de juny del 2002 a novembre del 2005 i del març del 2007 al maig del 2012. Fayyad va ser primer ministre entre el juny del 2007 i el juny del 2013.
Fayyad va dimitir del gabinet el novembre del 2005 per presentar-se com a fundador i líder del nou partit de la Tercera Via per a les eleccions legislatives del 2006. El partit no va tenir èxit i Fayyad va tornar com a ministre de d'Economia al Govern de la Unitat de març del 2007. El primer nomenament de Fayyad com a primer Ministre, el 15 de juny de 2007, justificat pel president palestí Mahmoud Abbas sobre la base de l'"emergència nacional", no va ser confirmat pel Consell Legislatiu Palestí. El seu successor, Rami Hamdallah, va ser nomenat el 2 de juny de 2013.
Fayyad era popular a Occident per la seva reforma del sistema financer dins de l'Autoritat Palestina.
Fayyad és actualment acadèmic sènior i visitant distingit de Daniella Lipper Coules '95 en Afers Exteriors a la Princeton School of Public and International Affairs de la Universitat de Princeton.

## Referències

* ↑ «Abbas Tasks Rami Hamdallah to Form New Palestinian Govt.». .
* ↑ «Salam Fayyad» (en anglès). Woodrow Wilson School of Public and International Affairs, 18-07-2017. [Consulta: 1r juny 2020].
# San Petronio (Miquel Àngel)

El San Petronio és una escultura juvenil de Miquel Àngel, executada entre el 1494 i 1495 trobant-se col·locada a l'Arca de sant Domènec de la Basílica de San Domenico a Bolonya.

## Descripció i característiques

L'obra representa San Petronio, bisbe i patró de Bolonya, va ser executada en un marbre ja esbossat per Niccolò dell'Arca. La figura de 64 centímetres, sosté entre ambdues mans la representació de la mateixa ciutat, voltada per la muralla on es distingeixen les torres Garisenda i dels Asinelli.
S'aprecia la influència de Jacopo della Quercia a la disposició de les vestidures i dels pintors de Ferrara, especialment amb la de Cosmè Tura.

## Bibliografia

* Gabriele Donati, Michelangelo, Roma, L'Espresso, 2006
# Sant Feliu de Vallcebollera

San Feliu de Vallcebollera (francès: Saint-Félix de Valcebollère) és una església romànica del municipi de Vallcebollera ubicat a l'Alta Cerdanya a la Catalunya Nord. El poble, situat a 1.500 msnm, és dominat per l'església parroquial, feta de nou al s. XIX.
L'església fou consagrada el 1219 i esmentada al segle xiii com a dependent de la parròquia de Sant Pere d'Oceja, possessió de Santa Maria de Lillet. Va ser restaurada el segle xviii i el seu campanar data de 1867. El mobiliari inclou una estàtua de Sant Hilari, element central d'un retaule que es conserva al Palau dels Reis de Mallorca i realitzat cap al 1685, així com una estàtua de Sant Miquel del segle xviii. El sostre és de pissarra tradicional.
En 1867 es va construir el campanar i l'antic porxo afegit a la nau de l'església. La campana va ser beneïda el 13 de gener de 1868. El 1911, algunes parets i sostres de l'església es van ensorrar. El sostre de l'església va ser renovat en 1935. Es tracta d'una església d'una sola nau, amb volta de canó trencat i un absis a l'est. A la part sud i nord es troba la capella. Les parets de la nau són fortament inclinades. Té una porta de granit amb una pedra angular de data 1867.
La paret de la torre es troba a l'oest. La part superior té el campanar d'espadanya amb tres ulls en forma d'arc, dos dels quals porten campanes, disposats en un triangle. Està coronat per una creu i un penell. El mobiliari de l'església va ser traslladat a l'església de Sant Pere d'Oceja
L'església de Sant Feliu fou restaurada parcialment en l'any 2011-2012 on es va reconstruir la teulada, es van instal·lar canaletes per conduir l'aigua de pluja, es van rehabilitar els revestiments de la façana oest i, parcialment, de les façanes nord i sud, es van recuperar els segells de la torre i la il·luminació interior i exterior.
* Església i rectoria
* Sant Feliu de Vallcebollera junt al camí a l'ermita de Sant Bernat

## Referències

* ↑ «Sant Feliu de Vallcebollera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «EGLISE SAINT FELIX DE VALCEBOLLERE». Fondation du patrimoine [Consulta: 17 agost 2015].
* ↑ «Saint Fèlix». Clochers des Pyréneés Orientales [Consulta: 17 agost 2015].
# Segerseni

Segerseni fou un rei del període final de la dinastia XI de l'antic Egipte que va governar a la Baixa Núbia i del que no es coneix res més que el seu nom per inscripcions trobades a la zona de Umbarakab. El seu nom reial era Menkhekare o Menkhkare.
# Segesta

«Segesta» té aquests significats:
Nom de dos antigues ciutats i d'un personatge mitològic:
* Segesta (Sicília)
* Segesta (Ligúria)
* Segesta o Egesta, dona de Crimís i mare d'Acestes
# Sant Llorenç de Sant Adrià

Sant Llorenç de Sant Adrià és una capella romànica del poble de Sant Adrià, pertanyent a l'antic terme de Gurp de la Conca i a l'actual de Tremp. Era una capella depenent de la parroquial de Sant Adrià de Tendrui.
Està situada uns 100 metres al nord del poble.
Es tracta d'un temple molt transformat, d'una sola nau, amb absis semicircular a llevant, obert a la nau per un curt arc triomfal. La volta és de canó, i està partida en dues seccions per un arc toral.
L'església es degué esfondrar pel costat de ponent, ja que presenta una reconstrucció que desvirtua bastant l'obra original. Conserva una finestra d'una sola esqueixada al centre de l'absis.
El carreuatge és irregular, però mostra bastants elements de la construcció original romànica, que és del segle xii, si bé dins d'una línia rústega.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i RAMOS I MARTÍNEZ, Maria-Lluïsa. "Sant Llorenç de Sant Adrià de la Conca", a Catalunya romànica, XV, el Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993. ISBN 84-85194-56-X
* BURON, Vicenç. Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia. Tremp: Garsineu Edicions, 1994 (Biblioteca pirinenca; 10). ISBN 84-88294-28-X
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9
* PAGÈS, M. "Tremp. Gurp de la Conca", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Institut Català de Cartografia
# Sant Julià de Palou

Sant Julià és una església parroquial al poble de Palou al municipi de Granollers (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

De la primitiva església romànica no en queda res. L'actual es construí probablement al segle xvi perquè consta que durant el segle xv, el temple romànic estava en males condicions. Així, en la visita del 21 de desembre de 1403 es diu que la fàbrica necessita una reparació total. En canvi, a les visites de finals del XVI i principis del xvii, es diu que la fàbrica no necessita reparació però sí la teulada. L'interior i la portada foren restaurats a començaments del segle xx.
Església, d'estil gòtic tardà rural, orientada cap a ponent; té una nau amb la teulada més baixa que les parets que la sustenten. Les capelles laterals i l'absis poligonal estan reforçades per contraforts. La volta de la nau i de l'absis és de creueria encara que hi manquen les claus i les mènsules. La façana està acabada en semicercle, d'estil català. Té un ull de bou i una portada d'estil gòtic tardà. Un arc apuntat emmarca una porta de llinda plana amb un timpà decorat amb un relleu d'un cavaller. El campanar té dos cossos amb quatre buits de mig punt per a les campanes i, damunt, hi ha un rellotge. Les capelles que hi havia abans de 1936 estan molt ben detallades per l'Antoni Gallardo. Actualment, al presbiteri, hi ha un altar modern. Hi ha cinc capelles laterals de volta de creueria. Les dues més grans són de l'època de l'edifici i les altres dues són posteriors. A la primera de la dreta hi ha un altar del Santíssim amb una imatge gòtica de la Mare de Déu del Lledó -avui dia, una reproducció-. El material emprat per aquesta construcció és el paredat arrebossat.

## Notes

* 1 2 «Església parroquial de Sant Julià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Sant Martí de Gospí

Sant Martí de Gospí és l'església parroquial de Gospí, del municipi de Sant Ramon (Segarra), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església, edificada al cim del turó, era primitivament d'estil romànic, tot i que posteriorment, entorn dels segles xvi i xvii, va patir diverses modificacions. El temple està realitzat amb carreus irregulars, disposats en filades desordenades i coberta a dues aigües.
L'estructura originària de l'església està formada per una sola nau, coberta amb volta de canó rebaixada i reforçada per tres arcs torals amb arc de mig punt rebaixat. De l'absis semicircular original, només s'ha conservat l'arc presbiterial, realitzat amb paredat, d'arc de mig punt també rebaixat, darrere del qual actualment s'hi troba la sagristia. A la banda nord, s'hi va afegir posteriorment una capella coberta amb volta de canó rebaixada, des de la qual s'accedeix al campanar de torre independent i adossat a la sagristia. Aquesta capella queda situada en el mateix eix de la nau originària en un punt il·luminat per una lluerna superior. L'entrada a l'església està situada a la façana sud, amb la porta d'arc de mig punt, adovellat, amb guardapols i imposta ornats amb dents de serra. Al seu costat, una finestra de doble esqueixada d'arc de mig punt il·lumina la nau primitiva. Un fris de semiesferes i mènsules esculpides amb formes geomètriques i de caps humans, actualemtn molt erosionades, corona la façana sud just sota el ràfec.
A la façana oest s'hi troba una finestra en forma de creu per il·luminar l'enterior del temple.
A la façana est, un campanar de torre, de planta quadrangular, amb quatre obertures d'arc de mig punt a la part superior per ubicar les campanes.

## Història

Els orígens remunten al segle xi, quan ens apareix un document que fa referència al castell de Gospí (1035). La notícia històrica més antiga de la parròquia és de l'any 1133 quan Pere, bisbe d'Urgell, va donar a Santa Maria de Solsona l'església parroquial de Gospí, que fins llavors havia estat vinculada a Sant Andreu de Tresponts.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Sant Martí de Gospí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Vegeu també

* Llista de parròquies del bisbat de Solsona
# Sant Martí de Gurp

Sant Martí de Gurp és una capella romànica del poble de Gurp, al municipi de Tremp.
Està situada uns 200 metres al nord-est del poble, en un lloc de fàcil accés, ja que és el camí de Gurp a Sapeira, a prop de l'antic molí, al Forat del Toscar, i molt a prop del camí de Gurp a Santa Engràcia. És al lloc més elevat d'una roca inclinada de nord-est a sud-oest, damunt del barranc dels Lleons, que passa engorjat uns vint metres per sota de la roca on és l'església.
És una construcció romànica, actualment sense la coberta exterior. D'una sola nau, és coberta amb volta de canó apuntada.
A llevant té l'absis semicircular, comunicat amb la nau per un arc triomfal molt curt. El perímetre de l'església està recorregut per una imposta bisellada de la qual arrenca la coberta.
La porta, adovellada, és al sud, prop de l'angle oest. Les dovelles també hi arrenquen d'una imposta bisellada. Completen la decoració mural dues finestres d'una sola esqueixada, una a l'absis i l'altra a la façana sud.
L'església ha perdut del tot les cobertes exteriors. Els carreus de tot el temple són irregulars, encara que disposats de forma molt regular. L'aparell, en general, és bastant rústec, però les voltes i els arcs són fets amb molta cura i amb carreus molt més ben treballats.
* La volta, apuntada
* L'absis
* Imposta bisellada del mur sud

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i RAMOS I MARTÍNEZ, Maria-Lluïsa. "Sant Martí de Gurp". Dins Catalunya romànica, XV, el Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993. ISBN 84-85194-56-X
* BURON, Vicenç. Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia. Tremp: Garsineu Edicions, 1994 (Biblioteca pirinenca; 10). ISBN 84-88294-28-X
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9
* PAGÈS, M. "Tremp. Gurp de la Conca", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
# Santa Maria de Vilanova de la Barca

Santa Maria de Vilanova de la Barca fou l'església parroquial de Vilanova de la Barca abans de ser enrunada degut al bombardeig que patí la població el 1938 durant la guerra civil espanyola. Les funcions de parroquial són ara assumides per l'església que dedicada a l'Assumpta fou reconstruïda després de la guerra, mentre que Santa Maria palesa encara les conseqüències d'aquell esdeveniment. Tot i això les seves restes s'han protegit com a bé cultural d'interès local.
L'estudi en planta no permet considerar-la com a fruit d'un projecte unitari. Els seus diferents espais presenten un caràcter additiu. Així doncs, a una església de nau única amb fals transsepte i absis rectangular d'origen medieval li foren afegits una nau lateral i un nou ingrés d'època barroca. D'aquest només es conserva el coronament compost per una cornisa que sosté una fornícula flanquejada per volutes.
Del que eren els interiors, solament es conserven part de les cobertes de l'àrea del presbiteri, on romanen, en alguns capitells i una clau de volta, mostres escultòriques, les quals, ofereixen dificultats pel que fa a una estricta classificació estilística. La seva datació vindrà donada per l'anàlisi de l'arquitectura que les contextualitza.
En la nau lateral afegida en època barroca, malgrat la desaparició de les cobertes hi és perceptible encara la definició dels alçats, amb arcuacions de mig punt, i la interessant solució de les cantoneres aixamfranades. Darrerament l'obertura que degué ser la principal ha estat tapiada i s'ha desplaçat l'accés al mur del presbiteri, la zona més ben conservada.
La part més conservada és la posterior, una planta quadrangular amb dues capelletes laterals i una pilastra adossada reforçant els angles. Al costat on hi ha l'arc d'ogiva hi ha fetes, en baix relleu, dues imatges sobre capitells. Els trets són més aviat romànics i una mica primitius.
De la façana d'entrada en queda la paret, gòtica, al damunt de la qual s'ha encastat una portalada neoclàssica mal reeixida. Els laterals deurien modificar-se en el mateix període.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Santa Maria de Vilanova de la Barca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 març 2013].

## Enllaços externs

* «Santa Maria de Vilanova de la Barca». Patrimoni arquitectònic. Consell Comarcal del Segrià. Arxivat de l'original el 2011-09-04. [Consulta: 20 març 2013].
# Roques de Castellnou

Les Roques de Castellnou és una serreta de la part oriental del terme municipal de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Benés, de l'Alta Ribagorça. El seu extrem nord-est és el mateix poble de Castellnou d'Avellanos.
Separa les valls de la Valiri, a ponent, i del barranquet de Sant Joan, al sud i llevant.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Seix (Vilanoveta)

Seix és una partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori de l'antic poble del Mas de Vilanova.
Està situat al sud-oest del Mas de Vilanova, a migdia dels Noguers de Santa i a llevant de Travet. És a l'esquerra de la Llau Gran, al nord-oest de l'Obagueta.
Aquesta partida consta de 70,3844 hectàrees de conreus de secà, ametllerars i pastures, amb zones de matolls, bosquina i improductives.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 10 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Seishiro Shimatani

Seishiro Shimatani (Kyoto, Japó, 6 de novembre de 1938 - 24 d'octubre de 2001) fou un futbolista japonès.

## Selecció japonesa

Seishiro Shimatani va disputar 1 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Santana Esporte Clube

El Santana Esporte Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Santana a l'estat d'Amapá.

## Història

El club va ser fundat el 25 de setembre de 1955. En el seu palmarès destaca el seu triomf al campionat amapaense els anys 1960, 1961, 1962, 1965, 1968, 1972 i 1985.

## Palmarès

* Campionat amapaense:
** 1960, 1961, 1962, 1965, 1968, 1972, 1985

## Estadi

El Santana Esporte Clube juga els seus partits com a local a l'Estadi Municipal de Santana, amb capacitat per a 5.000 espectadors.

## Referències

* 1 2 3 4 Placar Guia 2011, 1350-C, 01-01-2011, pàg. 98.
* ↑ «Amapá State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
# Santana do Livramento

Santana do Livramento és un municipi brasiler del sud-oest de l'estat de Rio Grande do Sul. Forma part de la microrregió de la Campanha central i s'ubica a 487 km a l'oest de Porto Alegre, capital estatal. Es troba a una latitud de 30° 53′ 39″ sud i a una longitud de 55° 32′ 11″ oest, a una altitud de 208 metres. Té una població aproximada de 83.478 habitants, per a una superfície de 6.950 km².
El municipi fa frontera amb l'Uruguai, concretament amb la ciutat de Rivera, en el tram conegut com la "Frontera de la Pau".

## Enllaços externs

* Periòdic A Platéia Arxivat 2007-09-13 a Wayback Machine. (portuguès)
* Frontera de la Pau (portuguès)
* Fills de Santana Arxivat 2009-12-27 a Wayback Machine. (portuguès)
# Sequals

Sequals (friülà Secuals) és un municipi italià, dins de la província de Pordenone. L'any 2007 tenia 2.204 habitants. Limita amb els municipis d'Arba, Cavasso Nuovo, Meduno, Pinzano al Tagliamento, Spilimbergo i Travesio.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Francesca Piuzzo | Centredreta |

## Personatges il·lustres

* Primo Carnera, campió mundial de boxa dels pesos pesants 1933-1934.
# Sepultura de la família Roquer

La Sepultura de la família Roquer és una obra de Riudaura (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El cementiri del poble de Ridaura està situat al costat de l'església del Monestir de Santa Maria de Riudaura; està format per sepultures noves, llevat d'una que, per la seva decoració, és del tot remarcable. Correspon a la família Roquer i fou realitzat amb pedra del país; està coronat per dues columnetes amb base senzilla, fust llis i capitells, ornats amb fulles d'acant, que sostenen un entaulament superior decorat amb formes vegetals estilitzats. A la part central hi ha les figures de dues dones realitzades en relleu: una d'elles inclina el cap, cobert amb un mantell, cap a baix, destaquen els profunds plecs de la seva vestimenta; l'altra, disposa de la mateixa vestimenta, però mira cap al cel. Sota els seus peus havia existit una inscripció, avui molt malmesa, de la qual únicament s'ha pogut llegir: "BEA31MA...TU:MORUNGUR APO?UV13".

## Referències

* ↑ «Sepultura de la família Roquer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Serrat de Castells

El Serrat de Castells és, malgrat el seu nom, un turó de 639,3 metres d'altitud que es troba al municipi de la Conca de Dalt, a la comarca del Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Aramunt, a prop del seu extrem nord i de l'antic límit amb els vells municipis, desapareguts, de Claverol i d'Hortoneda de la Conca, tots dos actualment integrats en el de Conca de Dalt.
Està situat al nord del poble d'Aramunt i al sud del de Sant Martí de Canals, a l'extrem nord-est del Serrat de Narçà. És al nord de la Cabana de Casa Manel i al nord-oest de la Cabana de Joan de Toni. Té al nord-oest els Clots, al nord la partida de les Masies i al nord-est de la Coma.
# Serra d'Alters

La Serra d'Alters és una serra situada als municipis d'Almatret i Seròs a la comarca del Segrià, amb una elevació màxima de 292,2 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra d'Alfaro

La Serra d'Alfaro és una alineació muntanyenca situada entre les comarques del Comtat i la Marina Alta, al País Valencià.
Ocupa els termes municipals de Fageca i Famorca al sud; de Tollos, al nord; el sector est recau a Castell de Castells. El seu cim més alt és homònim a la serra, i arriba fins als 1.165 metres, al terme de Tollos.

## Referències

* ↑ «Serra d'Alfaro». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sernovódskoie

«Sernovódskoie» té aquests significats:

## Crimea

* Sernovódske (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea

## Rússia

* Sernovódskoie (Stàvropol), localitat del krai de Stàvropol, a Rússia
* Sernovódskoie (Txetxènia), localitat de la República de Txetxènia, a Rússia