OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# RCS MediaGroup

L'RCS MediaGroup SpA (nom complet: Rizzoli-Corriere della Sera Media Group S.p.A.) és un grup editorial italià, amb seu a Milà, propietari, entre d'altres de l'editorial Unidad Editorial, resultat de la fusió de les editorials madrilenyes Unedisa (El Mundo, Marca, Expansión i Telva) i Recoletos.
L'RCS MediaGroup és el successor de l'editorial A. Rizzoli & C. fundada el 1927 per l'empresari italià Angelo Rizzoli. Inicialment es va dedicar a la impressió i edició de llibres. Reestructurat i comprat diverses vegades, sobretot a la dècada dels 1980, quan dos dels seus executius van veure's implicats en l'efondrament del catòlic Banco Ambrosiano, el grup va fer fallida. El 2016, l'empresa Cairo Communication, creada per l'exfutbolista i exsoci de Berlusconi Urbano Cairo, va comprar el grup RCS.
Tot i així, el grup opera actualment en cinc àrees: periòdics, revistes i llibres, a més de ràdio i televisió digital terrestre. S'ha transformat d'ençà en un dels grups mediàtics més importants d'Itàlia, propietari de diaris importants com Corriere della Sera, Novella 200 i Il Mondo. En l'actualitat, però, el 40% del volum del negoci es genera a l'estranger (Portugal, EUA, Espanya, Xile o Mèxic, principalment).

## Referències

* ↑ Piqué, Antoni Maria «Urbano Cairo és el nou propietari d'El Mundo (i no està per punyetes)». El Nacional, 02-08-2016.
* ↑ Informe de la comunicació a Catalunya 2005-2006. 1 ed. Bellaterra (Barcelona): Edicions Universitat Autònoma de Barcelona, 2007, p. 130. ISBN 84-490-2503-6.
* ↑ «Un exsoci de Berlusconi llança una OPA sobre RCS, editora d'El Mundo». Levante - EMV, 09-04-2016.
# Observatori Chamberlin

L'Observatori Chamberlin és un observatori astronòmic propietat i operat per la Universitat de Denver. És troba a Denver, Colorado (EUA) dins el Observatory Park. És anomenat així per Humphrey B. Chamberlin, un magnat immobiliari de Denver que va donar 50,000$ l'any 1888 per construir i equipar-lo.
L'edifici de l'observatori va ser dissenyat per Robert S. Roeschlaub, amb els aspectes astronòmics i les funcions va dissenyar-les el Professor Herbert Alonzo Howe després que va visitar molts observatoris a l'est. Fou modelat seguint l'Observatori de Goodsell, a Carleton College, a Northfield, Minnesota, i construït de blocs de pedra sorrenca vermella. L'estructura Romànica inclou una rotonda central i sostre de volta. La construcció va començar l'any 1890.
La lent de 20 polzades de l'objectiu del telescopi refractor va ser fet per Alvan Clark & Sons, i el montatge va ser fet per George Nicholas Saegmuller. El muntatge es recolza en una columna de ferro fos, que és al seu torn el suport d'un moll de pedra. L'assemblea del telescopi va ser supervisada pel Professor Herbert Alonzo Howe. El telescopi va veure la primera llum l'any 1894.
A partir del 2011, la Societat Astronòmica de Denver (Denver Astronomical Society) organitza a l'observatori diversos esdeveniments oberts al públic cada mes. Com es troba localitzat en una àrea metropolitana gran, l'observatori és fortament afectat per la contaminació lumínica, el qual limita el seu ús en recerca científica.

## Referències

* ↑ Stencel, Robert E. «Chamberlin Observatory homepage». Welcome to the Virtual Tour. [Consulta: 16 desembre 2005].
* ↑ Stencel, Claire M.; Stencel, Robert E. Còpia arxivada. Denver: University of Denver Astronomy Program, 2006. ISBN 0-9762017-2-0 [Consulta: d’octubre 9, 2016]. Arxivat de setembre 29, 2011, a Wayback Machine.
* ↑ «Còpia arxivada». Denver Astronomical Society. Arxivat de l'original el d’abril 25, 2012. [Consulta: d’octubre 9, 2016].

## Enllaços externs

* Chamberlin Observatory Clear Sky Chart Forecasts of observing conditions.
* Denver Astronomical Society Public Outreach Arxivat 2017-10-28 a Wayback Machine. Includes events at the observatory
# Unitat (Letònia)

Unitat (letó: Vienotība) és un partit polític letó d'ideologia conservadora creat el 6 d'agost de 2011 per la fusió de Partit de la Nova Era, Unió Cívica i Societat per a una Nova Política. L'origen del partit es troba en la coalició electoral formada pels mateixos partits, fundada el 6 de març de 2010. La coalició va ser creada per a unir forces per fer front a la coalició Centre de l'Harmonia, que havia anat guanyant força en moltes de les enquestes que es realitzaven per a les eleccions legislatives del 2 d'octubre de 2010, mentre altres forces conservadores (Partit Popular, Per la Pàtria i la Llibertat/LNNK i LPP/LC) estaven per sota del sostre electoral del 5%.
A les eleccions de 2010 va aconseguir ser la primera força política del Saeima. Va obtenir 33 escons i va rebre el 31,22% dels sufragis. El 3 de novembre de 2010, el seu candidat, Valdis Dombrovskis, va aconseguir formar el nou govern en coalició amb la Unió de Verds i Agricultors.
El 6 d'agost de 2011, la coalició electoral es va convertir en partit polític. El nou partit va ser format pels integrants de la coalició electoral. Unitat va participar en les eleccions extraordinàries de 2011 on va obtenir 20 escons i el 18,88% dels vots, quedant en tercera posició.

## Resultats electorals
### Saeima

| Any | Lider | Resultats | Resultats | Resultats | Resultats | Pos. | Govern |
| Any | Lider | Vots | % | Escons | +/– | Pos. | Govern |
| 2010 | Valdis Dombrovskis | 301,429 | 31.90 | 33 / 100 | Nou | 1r | Coalició |
| 2011 | Valdis Dombrovskis | 172,563 | 19.00 | 20 / 100 | 13 | 3r | Coalició |
| 2014 | Laimdota Straujuma | 199,535 | 22.01 | 23 / 100 | 3 | 2n | Coalició |
| 2018 | Krišjānis Kariņš | Dins Nova Unitat | Dins Nova Unitat | 7 / 100 | 16 | 7è | Coalició |
| 2022 | Krišjānis Kariņš | Dins Nova Unitat | Dins Nova Unitat | 23 / 100 | 16 | 1r | Coalició |

### Parlament Europeu

| Any | Lider | Vots | % | Escons | +/– |
| 2014 | Valdis Dombrovskis | 204,979 | 46.56 (#1) | 4 / 8 | |
| 2019$^1$ | Valdis Dombrovskis | Dins Nova Unitat | Dins Nova Unitat | 2 / 8 | 2 |

## Referències

* ↑ Unitat té potencial, però s'enfronta a dificultats Arxivat 2010-03-17 a Wayback Machine.. Latviansonline.com (14 de març de 2010). Consultat el 19 de setembre de 2011.
* ↑ Centre Harmonia és el Partit Letó Més Popular | Angus Reid Public Opinion Arxivat 2010-02-09 a Wayback Machine.. Angus-reid.com. Consultat el 19 de setembre de 2011.

## Enllaços externs

* Web Oficial
Viccionari
# Sebastià Fuster

Sebastià Fuster (1581 - 1604) fou un organista i músic català molt actiu a Girona a finals del segle XVI.
En 1581 Sebastià Fuster rebia el magisteri de cant de la Catedral de Girona gràcies a una permuta beneficial.
Igual que Bernat Oliva, Fuster assumiria ambdós magisteris, de cant i d'orgue, en la seva persona.
El 1589 rebia dels administradors de l'Obra el seu sou d'organista. Els mateixos administradors registraven el 1599, una pòlissa de pagament conforme Sebastià Fuster havia «posat en solfa» l'ofici de Sant Jaume, de cant pla, sota el requeriment dels canonges Jaume Agullana i Jaume Pla. Sebastià Fuster traspassà el 21 de febrer de 1604.
Existeix un manuscrit copiat a finals del segle xvi, que conté l'himne incomplet Vexilla regis amb l'autoria de «A 5 de Sebastià Fuster» i que ens permiten relacionar-lo tant amb Castelló d'Empúries, com amb la Seu de Girona i el Monestir de Sant Pere de Galligans.

## Referències

* ↑ Ros-Fàbregas, Emili «Dos manuscrits de polifonia del Renaixement amb connexions gironines: E-Boc 5 i E-Bbc 682». La música culta a les comarques gironines: Dels trobadors a l'electroacústica [Banyoles: CECB], 2015, pàg. 21-34.
# Louga

Louga és una ciutat del Senegal, capital del departament de Louga i de la regió de Louga. La regió es troba al nord-oest del país, i la ciutat de Louga, al nord-oest de la regió, a uns 50 km de distància de la costa atlàntica.
Les principals ètnies són els wòlofs, els peuls, els tuculors i els maures. En els cens del 1988 i 2002 tenia 52.057 i 73.662 habitants. El 2007, segons estimacions oficials, la vila tindria 82.884 habitants.

## Història

Els orígens de la ciutat són controvertits, però Louga ràpidament van créixer i es van desenvolupar, gràcies a la fortalesa militar construïda el 1883 per les autoritats colonials franceses (el primer governador no militar, René Servatius) per pacificar el país del Cayor amenaçat pels tiédos (guerrers) de Lat Dior. Posteriorment fou promoguda a capital de la província del Cayor formant part de la colònia francesa del Senegal. Aviat, la ciutat va atreure a les poblacions musulmanes afectades per les exaccions dels tiédos.
En 1887, Louga tenia mil habitants dedicats a l'agricultura, la ramaderia i el comerç. A finals del segle xix, Louga comença a prendre les característiques d'un centre urbà i tenir un paper en la vida econòmica i social de la comarca anomenada Ndiambour. El 18 de gener de 1887 es va crear el cercle de Louga. Aquest canvi d'estatus va permetre una reorganització de la ciutat per fer front als reptes del futur. Una primera urbanització va ser planificada i construïda el 1894. Louga amb el temps es va assemblar a moltes altres ciutats colonials, amb un centre de la ciutat amb tota la infraestructura i els suburbis totalment privat d'elles.
A principis de 1900, Louga va gaudir d'un considerable desenvolupament en l'establiment del Marbath, o mercat de bestiar. A Santhiaba, districte situat a l'oest de la línia de ferrocarril Dakar-Níger, una altra urbanització va ser construïda el 1901, que li va valer una promoció de ciutat mixta el 1905. L'accessió del Senegal a la independència va millorar el desenvolupament d'aquesta ciutat i va fer créixer la població ràpidament.
Les reformes administratives successives que han tingut lloc des del període colonial han portat a Louga des l'estatuts de capital de província, de cercle, de ciutat mixta i de municipi (comuna). El perímetre comunal corrent que té una superfície de 1800 hectàrees ha estat definit pel Decret Nº 7840 de 2 de novembre de 1954. S'ha ampliat considerablement com a resultat de moltes subdivisions consecutives i d'instal·lacions massives de poblacions. L'extensió de les zones urbanes han creuat la frontera dels terrenys comuns ocupant les terres dels pobles circumdants. Avui en dia, el perímetre municipal projectat cobreix una àrea aproximada de 3.035,25 hectàrees, una augment de l'extensió del 75%.
# Soricomys kalinga

Soricomys kalinga és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids que viu a la província de Kalinga, al nord de l'illa de Luzon.
S. kalinga fou descobert per primera vegada el 30 de març del 2000 a Magdallao, a una altitud de 1.600 msnm. Les localitats on es trobà aquesta espècie estan situades en selves pluvials de muntanya i boscos molsosos.
Igual que les altres espècies del gènere, S. kalinga és una rata petita amb d'orelles petites i peus esvelts. La part superior del cos és de color marró taronja i va canviant gradualment fins a arribar a la part inferior, que és més clara. Les orelles són de color gris fosc a la part superior i negre (nues) a la part inferior. La cua és de color negre. Els mascles són una mica més grossos que les femelles.
# Prudenci de Troyes

Prudenci de Troyes o Prudenci Galindo (Aragó?, segle ix - Troyes, França, 6 d'abril de 861) fou un bisbe de Troyes, oponent d'Hincmar de Reims en la polèmica sobre la predestinació. És venerat com a sant per les esglésies catòlica i ortodoxa. Es deia Galindo i havia nascut a Espanya, probablement a l'Aragó, on era habitual el seu nom. Fugint dels musulmans, va refugiar-se al regne dels francs, on s'instal·là i canvià el seu nom pel de Prudenci, en honor del poeta Aureli Climent Prudenci, compatriota seu. Va estudiar a l'Escola Palatina d'Aquisgrà i fou capellà de l'emperador Lluís el Pietós; per a la segona esposa de l'emperador va redactar una selecció del llibre dels Salms. Va ésser nomenat, abans del 847, bisbe de Troyes.
Va escriure diverses obres teològiques, annals i poemes en llatí, reconegut com de gran qualitat i entre els millors de la seva època.

## Punts de vista teològics

En la controvèrsia sobre la predestinació que van mantenir Gottschalk d'Orbais, Hincmar de Reims i Pardulus de Laon, s'oposà a Hincmar en una epístola que li dirigí. Escrita cap al 849, en ella planteja una doble predestinació: una com a recompensa i una com a càstig, però no pel pecat. Sostenia que Crist va morir només per aquells que, de fet, estan salvats. Va escriure De prædestinatione contra Johannem Scotum cap al 851, defenent aquesta postura i en contra de la de Joan Escot Eriúgena. A l’Epistola tractoria ad Wenilonem, del 856, sosté la mateixa opinió i aprova l'ordenació del nou bisbe de París Eneas.

## Altres obres

De gran valor històric és la seva continuació dels Annales Bertiniani (835-61), amb la història d'aquest període de l'imperi dels francs. També va escriure Vita Sanctæ Mauræ Virginis i nombrosos poemes de gran valor literari.

## Notes

* ↑ Els tractats són editats a la Patrologia Latina, CXV, 971-1458, els annals a Monumentis Germaniae Historicis (1883), i els poemes a Monumenta Germaniae Poetæ Lat., II, 679 sq.

## Bibliografia

* Girgensohn, Prudentius und die Bertinianischen Annalene (Riga, 1875)
* Freystedt, Ueber den Prädestinationsstreit in Zeitschrift für wissenschaftl. Theologie (1893), 315 sq., 447 sq.
* Breyer, Les vies de St. Prudence Evéque de Troyes, et de St. Maura, vierge (Troyes, 1725)
* Meddeldorff, De Prudentio et theologia Prudentiana commentatio in Zeitschrift für histor. Theol., II (1832), 127-190

## Enllaços externs

* Catholic encyclopedia. "Prudentius".
* "Opera Omnia", en Patrologia Latina
# Ardelu

Ardelu és un municipi francès, situat al departament de l'Eure i Loir i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 74 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Ardelu era de 74 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 30 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família i 1 era una segona residència. Tots els 30 habitatges eren cases. Dels 29 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 11 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ardelu el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 8 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 12 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 51 persones, 43 eren actives i 8 eren inactives. De les 43 persones actives 39 estaven ocupades (24 homes i 15 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 8 persones inactives 3 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 3 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de construcció.
Dels 3 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un guixaire pintor, 1 fusteria i 1 empresa de construcció.
L'any 2000 a Ardelu hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 505 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Ardelu a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Ardelu a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Pandèmia de COVID-19 a Mongòlia

La propagació de la pandèmia per coronavirus de 2019-2020 a Mongòlia es va detectar el 10 de març de 2020 arran de la prova positiva d'un ciutadà francès que havia arribat a la regió de Dornogovi després de passar per Moscou segons va anunciar el Primer Ministre Ölziisaikhany Enkhtüvshin.
En data del 19 d'abril, el país comptava 32 casos confirmats i 7 persones guarides.

## Cronologia

La notícia d'una primera persona infectada per Covid-19 es va comunicar el 10 de març 2020 quan el Primer Ministre Ölziisaikhany Enkhtüvshin anuncià que un ciutadà francès de 57 anys que havia arribat a Ulaanbaatar per un vol provinent de Moscou era el primer cas confirmat del país.
L'individu contagiat havia manifestat alguns símptomes d'infecció, com ara febre, a partir del 7 de març. Les proves inicials confirmaren la infecció per coronavirus, i es va demanar aleshores al pacient que es posés en quarantena a Dornogovi. A desgrat d'això, l'home va ignorar la recomanació oficial i va sortir abans d'hora de l'aïllament. Alhora, dues persones que havien entrat en contacte proper amb el malalt se n'anaren de Dornogovi malgrat les recomanacions dels oficials de salut que els havien demanat de romandre a la província. La comissió d'estat d'emergència va notificar que tots dos haurien de respondre legalment de les seves accions. Més de 120 persones que havien tingut contactes directe amb el primer infectat van haver de fer una quarantena, i més de 500 persones que havien estat en contacte indirecte amb ell van haver de sotmetre's a una observació mèdica.
El 27 de març, una altra persona que havia estat aïllada recentment va tenir resultats positius a la prova per coronavirus, portant així el total de casos confirmats, tots importats, a 11. L'individu era un dels 221 viatgers a qui s'havien fet anàlisis tot just quan començaren el seu aïllament després de desembarcar d'un vol charter que anava d'Istanbul a Ulaanbaatar.

## Dades estadístiques

Evolució del nombre de persones infectades amb COVID-19 a Mongòlia
Evolució dels nous casos confirmats per dia
Evolució del nombre de persones guarides del COVID-19 a Mongòlia

## Referències

* 1 2 3 «Монголд ирсэн франц иргэнээс “COVID-19” илэрлээ» (en mongol). [Consulta: 10 març 2020].
* ↑ «Mongolia confirms its first coronavirus case in French worker». Reuters, 10-03-2020. Arxivat 27 de març 2020 a Wayback Machine.
* ↑ «More than 120 people taken to isolation after contact with coronavirus patient».
* ↑ «11th case of novel coronavirus recorded in Mongolia». Ikon.mn.
COVID-19 i la Pandèmia de COVID-19 :
Als Països Catalans :
Salut :
# Cala Pi

Cala Pi és una cala situada al municipi de Llucmajor, Mallorca, i és la més important de les poques cales del migjorn d'aquesta illa. Té un entrant d'aigua d'uns 400 m entre penya-segats d'uns 30 m d'alçada. Al fons de la cala hi ha una platja de sorra fina d'uns 50 m d'amplada i molt llarga, al voltant dels 150 m.
La cala es troba tan encaixonada car és la desembocadura del torrent de Cala Pi; aquest mateix torrent crea una petita albufera, a la part interior de la cala, on hom hi ha trobat llises. La cala és un lloc habitual per resguardar-hi embarcacions, existeix un nucli d'escars i també moltes embarcacions hi fondegen, ja que és un dels únics resguards naturals que existeix en el litoral des del cap Enderrocat fins a s'Estanyol de Migjorn.
Encara que sembla que el nom «cala Pi» fa referència a un gran pi que hi pogués haver a la cala, no hi ha cap constància documental. A més l'existència de pins a les cales de Mallorca és un fet generalitzat. Sembla més encertat que el nom prové d'un antropònim, igual que la propera cala Beltran, ja que durant l'edat mitjana hi ha documents que indiquen que hi havia un bon nombre de pobladors de Llucmajor que duien el nom "Pi".
A la part del llevant, tanca la cala l'anomenada punta de Cala Pi, sobre la qual hi ha construïda una torre de guaita, la torre de Cala Pi, del segle xvi, emprada com a defensa de l'entrada de la cala. A la mateixa part hi ha una urbanització residencial, anomenada també Cala Pi, que data dels anys seixanta del segle xx. En el torrent, prop de la cala, hi ha restes arqueològiques prehistòriques, com ara la Cova de Cala Pi, emprada com a lloc d'enterrament, i a la part del ponent hi ha restes de construccions talaiòtiques, la qual cosa demostra que aquest indret fou habitat des d'antic.

## Escars

Els escars foren construïts l'any 1954. Sis d'ells tenen refugis d'obra de dues plantes, realitzats amb marès amb coberta plana, també de marès, suportada per bigues de fusta, d'on surten un fumeral per refugi. L'accés a cinc d'ells es realitza mitjançant uns grans portells de fusta de dues fulles, i sols un per mitjà d'una barrera metàl·lica. A la segona planta, quatre dels escars, els situats més al sud, disposen d'una finestra gran a la part superior, mentre que els dos situats més cap al nord, no disposen d'ella. Enfront del conjunt dels escars hi ha la rampa feta de ciment per on es pugen i baixen les embarcacions. El conjunt dels sis escars amb refugi d'obra es complementa amb dos grups d'escars que només disposen de la rampa i petits porxos de refugi.

## Referències

* ↑ Aguiló, C. La toponímia de la costa de Llucmajor. Institut d'Estudis Catalans, 1996, p. 72. ISBN 847283316X.
* ↑ de Luna, J; i col «Béns Etnològics. Varis» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 18 [Consulta: 25 gener 2013].
# Tòcnia

Tòcnia (en grec Θωκνία; anteriorment Βρωμοσέλα) és una vila de Grècia situada al municipi de Megalòpolis, a la Unitat perifèrica d'Arcàdia. El 1991 tenia 110 habitants, i el 2011 en tenia 36.

## Mitologia i història

A l'antiguitat hi havia una ciutat situada no lluny de la vila moderna, que pren el nom de l'antiga.
Segons la mitologia grega, la va fundar Tocnus, fill de Licàon. Pausànias diu que va ser una de les poblacions pertanyents al territori de Parràsia, que s'hi uní per poblar Megalòpolis. Pausànias hi afegeix que era pròxima al riu Amini, afluent de l'Helissont, i que en el seu temps (segle ii) es trobava abandonada.
Al llarg de la història el lloc fou reocupat i sorgí un petit llogaret, que portava el lloc de Vromosela (Βρωμοσέλα). A les excavacions practicades el 1907 s'identificà l'antiga ciutat de Tòcnia amb Vromosela, a la rodalia del qual es va trobar ceràmica i altres objectes dels períodes clàssic i hel·lenístic. El 1916 Vromosela fou reanomenada Tòcnia.
Al poble és destacable l'església d'Agios Dimitrios, del segle xvii.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ Detall del cens del 2011 (en grec).
* ↑ Pausanias. Descripció de Grècia, VIII, 3.1-2.
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VIII, 27.3.
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VIII, 29.1-2.
* ↑ Smith, William (ed.). «Thocnia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 febrer 2021].
* ↑ María Cruz Cardete del Olmo, Paisajes mentales y religiosos de la frontera suroeste arcadia: épocas arcaica y clásica, p. 227. Tesi doctoral, Madrid: Universitat Complutense (2004), ISBN 84-669-2794-8
* ↑ Λιθοξόου, Δημήτρη. «Μετονομασίες των χωριών της Ελλάδας». Δημήτρης Λιθοξόου. [Consulta: 27 gener 2021].
* ↑ Pàgina sobre Tocnia Arxivat 2007-02-02 a Wayback Machine.