OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aeroport internacional de Kherson

L'Aeroport internacional de Kherson (ucraïnès: Міжнародний аеропорт Херсон:) (IATA: KHE, ICAO: UKOH) és un aeroport internacional situat als afores de Kherson, a Ucraïna.

## Aerolínies i destinacions

Des del 24 de febrer de 2022, tots els vols comercials amb origen o destí a aquesta aeroport han sigut suspesos indefinidament.
Aquestes són les aerolínies que operaven regularment en aquest aeroport.
| Aerolínies | Destinacions |
| Pegasus Airlines | Istanbul–Sabiha Gökçen |
| SkyUp | Vols de temporada: Antalya, Sharm El Sheikh |
| Turkish Airlines | Istambul |
| Ukraine International Airlines | Kyiv–Boryspil |
| Any | Passatgers | Diferència amb any anterior |
| 2014 | 7.900 | |
| 2015 | 61.235 | 675.1% |
| 2016 | 62,557 | 2.2% |
| 2017 | 105,900 | 69.3% |
| 2018 | 150.100 | 41.7% |
| 2019 | 154.046 | 2.6% |

## 2022 invasió russa d'Ucraïna

El 24 de febrer de 2022, Ucraïna va tancar el seu espai aeri a vols de civil a causa de la invasió russa d'Ucraïna. L'aeroport va ser atacat.

## Referències

* ↑ «Ukraine airspace closed to civilian flights». www.bbc.com, 24-02-2022.
* ↑ khe.aero - Schedule retrieved 10 October 2020
* ↑ «News for Airlines, Airports and the Aviation Industry | CAPA».
* 1 2 «freight monitor».
* ↑ «Аэропорт Херсон отчитался о пассажиропотоке за 2016 год». cfts.org.ua. [Consulta: 27 gener 2018].
* ↑ «Аэропорт Херсон на 70% увеличил пассажиропоток в 2017 году». cfts.org.ua. [Consulta: 24 gener 2018].
* ↑ «Аэропорт Херсон нарастил на 42% пассажиропоток в 2018 году». cfts.org.ua. [Consulta: 15 abril 2019].
* ↑ «В аэропорту Херсон обнародовали данные о работе в 2019 году». www.avianews.com, 16-01-2020. [Consulta: 1r setembre 2020].
* ↑ ; MacFarquhar, Neil «Ukraine Live Updates: Russia Begins Invasion From Land and Sea» (en anglès). The New York Times, 23-02-2022.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Aeroportos de Moçambique, E.P.

Aeroportos de Moçambique, Empresa Pública (ADM EP) és una empresa estatal de Moçambic. ADM EP és propietària i administradora de tots els aeroports de Moçambic, i té la seu a l'Aeroport Internacional de Maputo. En la seva forma actual, l'empresa existeix des de 1980, com a successora de l'administració d'aviació colonial que funcionava des de 1954.

## Història

El primer servei creat específicament per gestionar les infraestructures aeroportuàries va ser Serviços de Aeronáutica Civil (SAC), l'11 de maig de 1954. Després de la independència nacional, es va crear la Direcção Nacional de Aviação Civil en 1976 amb l'objectiu de coordinar l'aviació civil de Moçambic.
Una profunda reorganització del sector va conduir a la fundació, l'1 de novembre de 1980, de l' Empresa Nacional dos Aeroportos de Moçambique E.E. (Empresa Estatal). Es va transformar d'una empresa estatal en una empresa pública, i el nom es va canviar a l'actual el 10 de febrer de 1998.

## Funcions

Aeroportos de Moçambique, E.P. és responsable total de l'administració i la coordinació de l'aviació de Moçambic. A més de l'administració i manteniment dels aeroports, això també inclou el control de trànsit aeri. Tot l'espai aeri de Moçambic pertany a Regió d'informació de vol de Beira, assignada per l'Organització Internacional d'Aviació Civil. L'empresa és propietat de l'estat de Moçambic però té la seva pròpia autonomia administrativa i financera. És sotmesa al mandat del Ministeri de Transports i Comunicacions.

## Aeroports

Aeroportos de Moçambique, E.P mantenen 20 aeroports i aeròdroms a Moçambic. Sis aeroports són atesos per companyies aèries internacionals i nacionals:
* Maputo (MPM)
* Beira (BEW)
* Tete (TET)
* Nampula (APL)
* Nacala (MNC) i
* Pemba (POL).
Cinc aeroports s'utilitzen exclusivament en el tràfic nacional previst:
* Vilankulo (VNX)
* Inhambane (INH)
* Chimoio (VPY)
* Quelimane (UEL) i
* Lichinga (VXC).
A més, l'empresa manté nou aeroports sense serveis regulars (Bilene, Inhaca, Costa do Sol, Ponta d'Ouro, Songo, Ulongwe, Lumbo, Angoche i Mocimboa da Praia). Hi ha esforços per privatitzar alguns aeroports.
Per al control del trànsit aeri, l'empresa opera deu torres i dos llocs de control del districte (ACC) i dona feina a uns 86 controladors de trànsit aeri. La companyia té una plantilla de 700 treballadors.

## Referències

* ↑ História al web d'Aeroportos de Moçambique, E.P, 14 d'octubre de 2017
* 1 2 3 CANSO. «Aeroportos de Moçambique, E.P.», 14-10-2017. Arxivat de l'original el 2017-10-14. [Consulta: 30 agost 2018].
* ↑ Aeroportos de Moçambique. «Mandato», 14-10-2017. Arxivat de l'original el 2018-08-31. [Consulta: 30 agost 2018].
* ↑ Club of Mozambique. «Mozambican Government Intends To Privatize Nacala», 01-06-2016.
# Agripa Meneni Lanat

«Agripa Meneni Lanat» té aquests significats:
* Agripa Meneni Lanat (cònsol 503 aC)
* Agripa Meneni Lanat (cònsol 439 aC)
# Agustí de Miró i de Folch

Agustí de Miró i de Folch (Reus, 27 d'agost de 1768 - Reus, 1 d'abril de 1807) va ser un militar, polític i comerciant català, fill de Pau de Miró i de March.
De la família dels Miró ennoblida per Felip V, i amb títols nobiliaris també per part de mare, era membre de la Reial Mestrança de Sevilla. Es preocupà per mantenir i incrementar la fortuna familiar i seguí la compra de terrenys per a edificar el Palau Miró, a la Plaça de Prim de Reus. El 1791 es va casar amb la gironina Maria Teresa de Burguès i de Caramany, filla de Josep de Burguès i Coromines, que li aportà 6.000 lliures en metàl·lic de dot, cosa que li permeté comprar diversos censals, que, afegits als heretats del seu pare, li permeteren deixar en morir un total de 180 censals d'un capital total de 72.000 lliures. Va intervenir a la política reusenca, i va ser el primer alcalde vuitcentista de Reus, ja que va ocupar la presidència del consistori el 1799 i 1800. L'historiador reusenc Andreu de Bofarull explica que el 1799, davant de la misèria de la població, ja que les hostilitats amb Anglaterra a partir del Tractat de sant Ildefons de 1796 seguien actives i perjudicaven extraordinàriament el comerç, va instaurar una rifa setmanal que li va permetre de donar sopes públiques a la població necessitada. Davant les incursions de les naus angleses va reforçar la guàrdia al port de Salou, i va haver d'enviar un escamot a Cambrils quan una nau de guerra anglesa va atacar la vila i els seus habitants, i va posar foc a les barques dels pescadors.
Participà en la Guerra Gran on arribà al grau de capità, sense que destaqués en cap fet d'armes. Va morir de sobte el 1807. Tres dels seus fills, Agustí de Miró i de Burguès, Emili de Miró i de Burguès i Josep de Miró i de Burguès, van dedicar-se també als negocis i a les armes. Una germana seva, Maria de Miró i de Folch, va ingressar al convent de Santa Maria de Vallbona de les Monges de l'orde cistercenc el 8 de juny de 1788. El seu pare va obligar per testament a Agustí de Miró, l'hereu, a lliurar-li un hàbit nou sempre que el necessités. Es conserven d'aquest acte uns villancets amb música d'Hipòlit Trullàs, mestre de capella de Reus, impresos per Rafael Compte aquell mateix any.

## Referències

* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 8 març 2022].
* ↑ «Dispensa matrimonial entre Agustí de Miró i Maria Teresa de Burguès» (en castellà). Dispenses matrimonials. Arxiu Diocesà de Girona, 06-01-1794. [Consulta: 28 gener 2022].
* ↑ «Partida de casament d'Agustí de Miró i Maria Teresa de Burguès». Llibre de Núpcies de la Seu de Girona. Arxiu Diocesà de Girona, 06-01-1794. [Consulta: 28 gener 2022].
* 1 2 3 Rovira i Gómez, Salvador-J. Els nobles del Baix camp (Segle XIX). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2008, p. 168-169. ISBN 9788493410889.
* ↑ Bofarull, Andreu de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. Reus: Imp. de la V. e Hijo de Pedro Sabater, 1866, p. 198.
* ↑ «La negociante feliz: villancicos...». CCUC. [Consulta: 13-V-2018].
# Acanthurus triostegus

Acanthurus triostegus és una espècie de peix pertanyent a la família dels acantúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 27 cm de llargària màxima (normalment, en fa 17).
* 9 espines i 22-26 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 19-22 radis tous a l'anal.
* Escates petites.
* És de color gris olivaci amb quatre franges verticals.

## Alimentació

Menja algues.

## Depredadors

A la Polinèsia Francesa és depredat per Cephalopholis argus, Epinephelus merra i Lutjanus fulvus; a les illes Hawaii per Conger cinereus, i a les illes Marshall per Fistularia petimba.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (24 °C-26 °C; 26°N-36°S, 25°E-85°W) que viu entre 0-90 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic i el Pacífic occidental i oriental (des del golf de Califòrnia fins a Panamà, incloent-hi les illes Revillagigedo, del Coco, Clipperton i Galápagos).

## Costums

És bentopelàgic.

## Ús comercial

És bo com a aliment, tot i que n'hi ha informes d'intoxicació per ciguatera.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Krupp, F., 1995. Acanthuridae. Sangradores, cirujanos, navajones. P. 839-844. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (editors). Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Baensch, H.A. i H. Debelius, 1997. Meerwasser atlas. Mergus Verlag GmbH, Postfach 86, 49302, Melle, Alemanya. 1216 p. 3a edició.
* ↑ Humann, P. i N. Deloach, 1993. Reef fish identification. Galápagos. New World Publications, Inc., Florida. 267 p.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.
* ↑ Titcomb, M., 1972. Native use of fish in Hawaii. The University Press of Hawaii, Honolulu, Hawaii. 175 p.
* ↑ Halstead, B.W., P.S. Auerbach i D.R. Campbell, 1990. A colour atlas of dangerous marine animals. Wolfe Medical Publications Ltd, W.S. Cowell Ltd, Ipswich, Anglaterra. 192 p.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Aitzole Araneta

Aitzole Araneta Zinkunegi (Sant Sebastià, Guipúscoa, 22 de novembre de 1982) és una sexòloga i activista transfeminista basca.

## Biografia

El seu sexe assignat al néixer era el masculí, tot i que ja als quatre anys es manifestava com a dona. Es va especialitzar en sexologia a la Universitat d'Alcalá així com en estudis interdisciplinaris de gènere a la Universitat Autònoma de Madrid.
És membre del partit polític Podemos, així com consellera estatal de l'àrea de Salut i LGBTI. Actualment és responsable d'igualtat de l'ajuntament de Pasaia i portaveu de la seva formació política a l'Ajuntament de Sant Sebastià.

## Referències

* ↑ ¿Identidad Trans? Entrevista a Aitzole Araneta. Escuela Lacaniana de Psicoanálisis. 21 de setembre de 2017.
* ↑ «"La sociedad no tiene integrado que pueda haber mujeres y hombres con otros genitales"» (en castellà), 06-03-2020. [Consulta: 2 juliol 2022].
* ↑ Aitzole Araneta: '4 urterekin azaldu nuen lehen aldiz neska nintzela' EITB. 17 de gener d 2017. (basc)
* 1 2 Aitzole Araneta Zinkunegi. Arxivat 2017-12-11 a Wayback Machine. Transparencia Podemos.
* ↑ Ferreira, Maialen. «Aitzole Araneta, activista trans: "Ser quien eres no puede ser un debate"» (en castellà), 28-01-2022. [Consulta: 2 juliol 2022].
* ↑ «Donostia.eus - Aitzole Araneta Zinkunegi». Arxivat de l'original el 2022-07-02. [Consulta: 2 juliol 2022].
# Abu-Mansur Ilyàs an-Nafussí

Abu-Mansur Ilyàs an-Nafussí (segle ix) fou imam-governador ibadita de la Tripolitana per compte de l'imam rustúmida de Tahart Abu-l-Yakzan Muhàmmad ibn al-Àflah (mort 894/895). Era nadiu de Tindemira al Jabal Nafusa i el seu govern abraçava tota la Tripolitana excepte Trípoli, que depenia dels emirs aglàbides d'Ifríqiya.
Quan fou nomenat governador va trobar l'oposició de la tribu ibadita amazic dels zawagha que vivia a tota la costa entre Trípoli i l'illa de Djerba, i que estava sotmesa als nafusa però se'n volia separar, ja que havia adoptat les doctrines dissidents de Khàlaf ibn as-Samh el fill del qual, Ibn Khalaf, refugiat entre la tribu, era ara el seu cap militar; Abu-Mansur va derrotar els zawagha en va fer una matança. Ibn Khalaf es va fer fort a l'illa de Djerba, però els habitants de l'illa el van entregar a Abu-Mansur.
El 879/880 el governador d'Egipte Abu-l-Abbàs Ahmed ibn Tulun va derrotar el governador aglàbida de Trípoli i va assetjar la ciutat durant 43 dies; els habitants de la ciutat van demanar ajut a Abu- Mansur que va marxar cap a Trípoli amb 12000 homes i va a atacar les forces de Abu l-Abbas a l'exterior de la ciutat i el va derrotar.

## Bibliografia

* A. De Motylinski, Le Djebel Nefousa, París 1899
* Lewicki, T. «Abū Manṣūr Ilyās al-Nafūsī». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 22 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/abu-mansur-ilyas-al-nafusi-SIM_0229>
# Alonei Yitzhak

El poble juvenil Alonei Yitzhak (en hebreu: אלוני יצחק) és una vila juvenil que està situada al nord d'Israel. Es troba a prop de Binyamina, està sota la jurisdicció del Consell Regional de Manassès. En 2015 tenia una població de 294 habitants.

## Història

El poble va ser establert el 1948 per Yehiel Harif, per acollir als nens que havien sobreviscut a l'Holocaust. El poble va ser anomenat en honor de Yitzhak Gruenbaum. Actualment, el poble és un internat que acull 465 nens (305 residents, 160 estudiants) del setè al dotzè grau.

## Reserva natural d'Alonei Yitzhak

Hi ha una reserva natural de 31 hectàrees a l'indret a on es troba el poble. La reserva va ser declarada el 1969. La flora del parc consisteix principalment en arbres vells de roure de Valònia (Quercus macrolepis), que estan molt a prop del llogaret juvenil. L'altra flora del bosc de roures inclou les següents espècies; Cyclamen persicum, Calicotome villosa, Drimia maritima, i Asphodelus ramosus, entre d'altres.

## Referències

* ↑ www.cbs.gov.il/ (PDF). Oficina Central d'Estadístiques d'Israel. Obtingut el 16 d'octubre de 2016.
* ↑ «List of National Parks and Nature Reserves» (en hebrew). Israel Nature and Parks Authority. Arxivat de l'original el 2009-10-07. [Consulta: 27 setembre 2010].
* ↑ «Alonei Yitzhak Reserve» (en hebrew). iNature.info. [Consulta: 27 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Alonei Yitzhak (hebreu)
# Amauropelma

Amauropelma és un gènere d'aranyes araneomorfs de la família Ctenidae de Queensland, Austràlia i Java central

## Noms

El nom A. hasenpuschi va ser posat en honor de Jack Hasenpusch, de Garradunga, Innisfail, Queensland.

## Taxonomia

* Amauropelma anzses Raven & Stumkat, 2001
* Amauropelma bluewater Raven & Stumkat, 2001
* Amauropelma claudie Raven & Stumkat, 2001
* Amauropelma gayundah Raven & Stumkat, 2001
* Amauropelma gordon Raven & Stumkat, 2001
* Amauropelma hasenpuschi Raven & Stumkat, 2001
* Amauropelma leo Raven & Stumkat, 2001
* Amauropelma mcilwraith Raven & Stumkat, 2001
* Amauropelma monteithi Raven & Stumkat, 2001
* Amauropelma mossman Raven & Stumkat, 2001
* Amauropelma pineck Raven & Stumkat, 2001
* Amauropelma rifleck Raven & Stumkat, 2001
* Amauropelma torbjorni Raven & Gray, 2001
* Amauropelma trueloves Raven & Stumkat, 2001
* Amauropelma undara Raven & Gray, 2001
* Amauropelma wallaman Raven & Stumkat, 2001

## Referències

* ↑ Miller, Jeremy; Rahmadi, Cahyo «A troglomorphic spider from Java (Araneae, Ctenidae, Amauropelma)» (en anglès). Zookeys, n.163, 2012, pàg. 1–11.

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Amauropelma Raven, Stumkat & Gray, 2001 en la família Ctenidae +base de dades
# Amaury Epaminondas

Amaury Epaminondas Junqueira (Barretos, 25 de desembre de 1935-31 de març de 2016) va ser un jugador de futbol brasiler, jugava en la posició de migcampista dret i davanter. Va jugar en el futbol brasiler i mexicà. Va ser el primer campió de gols que va tenir el Toluca.
Va debutar amb el Club de Regatas Vasco da Gama en 1956. Va estar en el Campionat Paulista de 1957 amb el São Paulo Futebol Clube, on quedaria campió amb l'equip en superar 3-1 al Corinthians, ell va ser l'autor d'una de les anotacions. En 1958 va aconseguir marcar 44 gols en 60 partits, amb una mitjana de 0,73 gols per partit.
Va estar amb el São Paulo fins a 1961, va jugar 112 jocs dels quals l'equip va guanyar 56, va empatar 29 i només va perdre 27, marcaria 68 gols en total.
En 1962 decideix emigrar al futbol mexicà, començant la seva trajectòria amb l'Oro de Jalisco on aconseguiria sortir campió en una ocasió en 1962-63 dirigit per Arpad Fekete. Jugaria fins a 1965 en l'Oro per després passar al Deportivo Toluca, de 1966 a 1968, on va ser bicampió en la temporada 1966-67 i 1967-68 dirigit per Ignacio Trelles, on aconseguiria un tercer títol de gols en la temporada 1966-67, marcant un total de 117 gols a Mèxic.
També va exercir com a entrenador de forces bàsiques i escoles privades.

## Mort

Amaury Epaminondas, el llegendari golejador dels Diablos Rojos de Toluca, va morir el 31 de maig de 2016 al seu domicili per complicacions de la insuficiència renal crònica.

## Referències

* ↑ «Murió Amaury Epaminondas, primer campeón de goleo del Toluca». ESPN, 01-04-2016 [Consulta: 1r abril 2016].
* ↑ «Selección Varonil de Fútbol "Los Murciélagos"». Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 3 abril 2016].
# Alstroemeria revoluta

Alstroemeria revoluta és una espècie de planta de la família de les Alstroemeriàcies endèmica de Xile i el Perú encara que no hi és massa freqüent. És una planta herbàcia perenne que pot arribar fins a uns 80 cms. La flor és vermella amb sis pètals. És una espècie que s'usa com a planta ornamental.

## Hàbitat

Es troba sobre sòls rics en matèria orgànica i amb una mica d'humitat i bon drenatge desenvolupant-se a ple Sol. Creix en vessants i també a vegades en semiombra, sota arbres caducs o d'ombra mitjana. El seu hàbitat (segons l'altitud) és d'elevació mitjana, fins al límit del bosc. Tan pot ser a baixes cotes costaneres com en valls interiors o pot arribar fins als 500-2000m.

## Cultiu

Doncs és una planta de secà on el període sense precipitacions és d'uns 3 a 5 mesos i les quals no arriben a sobrepassa els 800mm anuals, concentrant-se a l'hivern. Les condicions de llum han de ser d'ombra tant sigui per cobriment per vegetació densa com a vessants pronunciats d'exposició sud. No resisteix la neu encara que si pot afrontar glaçades típiques de les matinades de l'alta muntanya no baixant de -5 °C.

## Taxonomia

* El nom en anglès és Inca Lily i el nom comú en castellà és Mariposa del campo.
* Origen del nom del gènere Alstroemeria: degut al naturalista i col·leccionista de plantes suec Baron Clas Alströmer, 1736-1794.
* L'epítet específic de tipus adjectiu que fa referència als marges enrrotllats vers la cara inferior.

## Referències

* ↑ «revoluta» a The Plant List. Data consulta: 22 de gener de 2015.
* ↑ de Bolòs, Oriol; Vigo, Josep; Masalles, Ramon M.; Ninot, Josep M. «Compostes». A: Flora Manual dels Països Catalans (en català). 2a edició. Barcelona: PorticNatura, 2005, p. 1219. ISBN 8473064003.

## Bibliografia

* CRC World Dictionary of Plant Names: Common Names, Scientific Names, Eponyms - Escrit per Umberto Quattrocchi- Volum I de la A-C, ISBN 0849326753.

## Enllaços externs

* www.chileflora.com
* www.chilebosque.cl
# Alsunga

El municipi d'Alsunga (en letó: Alsunga novads) és un dels 110 municipis de la República de Letònia, que es troba localitzat al sud-oest del país bàltic, i que té com a capital la vila d'Alsunga. El municipi va ser creat l'any 2009 després de la reorganització territorial.

## Ciutats i zones rurals

* Alsungas pagasts (zona rural)

## Població i territori

La seva població està composta per un total de 1.688 persones (2009). La superfície del municipi té uns 190 kilòmetres quadrats. La densitat poblacional és de 8,88 habitants per kilòmetre quadrat.

## Referències

* ↑ «Iedzīvotāju skaits Latvijā 2009.gada 14.janvārī, pašvaldību vēlēšanu izsludināšanas dienā» (en letó). Comissió Central d'Elecció de la República de Letònia. Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 4 gener 2015].
* ↑ «Administratīvi teritoriālais iedalījums» (doc) (en letó). Ministeri de Protecció del Medi Ambient i Desenvolupament Regional, 2008. Arxivat de l'original el 2012-02-16. [Consulta: 4 gener 2015].
# Anacroneuria timote

Anacroneuria timote és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults presenten les potes grogues (tret d'algunes àrees del fèmur i de la tíbia), el cap groc amb anells negres i estrets al voltant dels ocels i un lleu color rogenc al mig de la superfície dorsal, el primer segment flagel·lar de les antenes marró rogenc fosc i la resta de les antenes i els palps groc, i les ales ambre amb la nervadura marró.
* Les ales anteriors del mascle fan 17 mm de llargària.
* La femella no ha estat encara descrita.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 1999. Proc.Biol.Soc.Wash. 112(1):83.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):172.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 28 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Anacroneuria terere

Anacroneuria terere és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.
En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.
Es troba a Sud-amèrica: Mato Grosso do Sul (el Brasil).

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Righi-Cavallaro & Lecci, 2010. Zootaxa 2683:37, 40-41.
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Pesquisadora descobre novas espécies de insetos são descobertas em MS (portuguès)