OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emili Valdés Perlasia

Emili Valdés Perlasia fou un compositor, professor i director valencià (Castalla, Alcoià, 1912-1998).
Cursà estudis de piano, harmonia i composició al Conservatori de València amb Manel Palau i de Magisteri a València fins al 1930. Va formar part del Grup dels Joves (1934) un grup de joves compositors valencians del qual formaven part V. Garcés, V. Asencio, L. Sánchez i R. Olmos. El 1933 fou mestre i el 1935 fou destinat a Montbrió de la Marca, a la Conca de Barberà i a Castalla a partir de 1940 fins que es jubilà.
El 1941 va cursar estudis de musicologia a París i a Viena. Mestre nacional i director de cors, el 1951 fundà l'escolania de Nuestra señora del Remedio de la catedral d'Alacant.
El seu estil mescla referències del folklore valencià i una ferma construcció formal neoclàssica amb influències de J. S. Bach.
En la seva obra com a compositor, guardonada amb distincions internacionals, destaquen obres corals, profanes i religioses, lieds i, obres orquestrals estrenades amb èxit per l'Orquestra Simfónica de València amb J. M. Izquierdo i la Coral Polifónica dirigida per A. Alamán.

## Obres
### Orquestra i Cor

* Tríptic cançons de batre (1933)
* Preludi
* Nocturno (1934)
* Hojas de álbum (1936-1939)

### Banda

* Fiestas den la villa (1954)
* Tríptico (1977)

### Lied

* Pinceladas (serie)

### Cor

* Populus meum (1929)

## Referències

* 1 2 Segui Pérez, Salvador. Diccionario de la Música Española e Hispanica (en castellà). Sociedad General de Autores y Editores, 2002, p. 642. ISBN 84-8048-313-X.
* 1 2 Història de la Música Catalana, Valenciana i Balear. Edicions 62.
# Comtes carolingis

El comtes carolingis eren els governadors d'un territori dels dominis de l'Imperi Carolingi, generalment un territori relativament petit a l'entorn d'una ciutat o vila principal.
L'ofici de comte es donava a persones entre les més importants del regne i portaven el títol d’Illustres el mateix que els reis. Tenien obligació de tenir els "plau" (placitum) o audiències públiques en el lloc determinat; mentre durava l'audiència havien d'estar en dejuni. Tractaven els afers civils i criminals en tot el comtat i especialment havien de vetllar per vídues, orfes, pobres i per l'Església. Encara que la seva autoritat judicial s'estenia a tot el territori del comtat la seva jurisdicció territorial efectiva es limitava a les seves terres. Els abats i bisbes i de vegades altres senyors eren vassalls directament del rei (vassi dominici, vassalls del senyor), mentre altres senyors eren feudataris del comte per haver obtingut les terres d'aquest o del senyor eclesiàstic per tenir-les per concessió d'aquest; al seu torn els feudataris podien concedir part de les seves terres o castells que esdevenien els seus feus i els posseïdors els seus vassalls.
Tenien uns ajudants en les tasques judicials, els juniores mentre les principals dignitats estaven en mans dels seniores (de majors, en va derivar senyors). Els principals càrrecs subalterns eren el de vescomte o vicari, el de centener, i el de conseller. Cada comtat estava dividit com a jurisdicció en vegueries (però el veguer no governava sobre la vegueria, només hi exercia justícia; generalment les seves terres estaven a la zona però podia tenir terres a altres vegueries o les podia adquirir). A més petit nivell les vegueries es dividien en centúries amb els centeners en la mateixa situació. Dels dominis dels veguers van sorgir els vescomtats i dels dominis dels centeners els senyorius.

## Bibliografia

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Extremadura (equip ciclista)

L'equip Extremadura (codi UCI: SPI) va ser un formació ciclista professional espanyol que competí professionalment entre 2005 i 2008.
Es va crear el 2005 amb categoria continental amb el patrocini de la Junta d'Extremadura. El 2008 va aconseguir ser un equip professional continental, per la qual cosa participava en les curses dels Circuits Continentals.
El 2009 va desaparèixer com a equip professional i es va dedicar a la promoció de ciclistes sub-23 i amateurs.

## Classificacions UCI

L'equip participà en les proves dels circuits continentals, en particular de l'UCI Europa Tour.
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2005 | 20è | Aitor Pérez Arrieta (36è) |
| 2006 | 48è | Jesús Ramírez Torres (184è) |
| 2007 | 54è | Javier Moreno Bazán (256è) |
| 2008 | 55è | Aitor Pérez Arrieta (172è) |
UCI Amèrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2008 | 42è | Ignacio Sarabia (387è) |

## Referències

* ↑ «El Extremadura de ciclismo desaparece como equipo profesional». elperiodicoextremadura.com, 27-10-2008 [Consulta: 21 desembre 2014].
* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles a firstcycling.com Arxivat 2014-12-21 a Wayback Machine.
# Laòdice de Macedònia

Laòdice (en grec antic: Λαοδίκη τῆς Μακεδονίας, Laodíkē tēs Makedonías, llatí: Laodĭce) fou una aristòcrata macedònia que es casà amb Antíoc de Macedònia, un dels generals distingits del rei Filip II de Macedònia, i va ser mare de Seleuc I Nicàtor, fundador de la dinastia selèucida.
Segons que es deia, el verdader pare de Seleuc era el déu Apol·lo, tal com li havia revelat un somni. El seu fill va donar el nom de la seva mare a diverses ciutats que va fundar, com ara Laodicea Pòntica, Laodicea Combusta o Laodicea de Síria.

## Referències

* ↑ Laodice a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 718
# Casino Artesano

El Casino Artesano o Casal Regionalista o el local de les Congregacions Marianes al carrer de la Mel fou un equipament teatral de Manresa. El carrer de la Mel número 5, a l'espai on hi havia l'Hostal del Sol, va acollir el Casino Artesano, entitat fundada el 1879. L'edifici va ser projectat per l'arquitecte Pere Samsó Heras i l'any 1888, el Casino es va dotar d'una sala de ball, despatxos i altres espais. Just al tombant de segle, l'entitat va encarregar-ne una remodelació a l'arquitecte Ignasi Oms i Ponsa. El nou local es va inaugurar el dia de Sant Joan, el 24 de juny del 1904. El Casino Artesano va utilitzar l'edifici fins al 1916 i, aquell any, es va traslladar a un altre edifici del Passeig de Pere III.
El 1929 s'hi va instal·lar el Casal Regionalista. Va ser llavors quan, a l'antiga sala de ball de l'edifici, hi van fer construir un gran escenari que va permetre continuar la tradició de les representacions teatrals del Casal. L'edifici del carrer de la Mel fou confiscat pel POUM el 1936. Passada la guerra civil, el 1940, s'hi van establir les Congregacions Marianes, organització religiosa vinculada als Jesuïtes de la Cova de Sant Ignasi. La seva arribada es va celebrar el 19 de maig, diada de les congregacions, amb una vetllada literària i musical. Al cap d'un mes, el 29 de juny de 1940, el local va acollir la primera representació teatral amb El niño mártir de México i el sainet El tío de Buenos Aires d'Eduardo Sainz Noguera
El teatre tenia capacitat per a 200 persones, però es va ampliar fins a 500 i també es va habilitar una sala de jocs de taula i cafè, vestidors, acadèmia, pati, serveis, capella, despatxos i una biblioteca. S'hi van organitzar obres teatrals, vetllades literàries i musicals, conferències, cinema o representacions d'Els Pastorets, entre d'altres.
A partir de 1957, aquest espai també va acollir les sessions de cinefòrum organitzades per Cineclub (entitat que s'havia creat el 1955). El gener de 1960, les Congregacions Marianes van haver d'abandonar aquest espai per un conflicte amb la propietat de l'edifici i van decidir construir la Sala Loiola.

## Referències

* 1 2 3 «Local carrer de la Mel». memoria.cat. Associació Memòria i Història de Manresa. [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ Comas, Francesc, Rodó, Jordi, de Puig, Jaume. 125 anys de les Bases de Manresa. octubre 2019. Institut d'estudis Catalans, p. 183. ISBN 978-84-9965-492-8.
* ↑ «Els orígens del futbol manresà: De les primeres guitzes a la inauguració del Pujolet».
* ↑ Els orígens del futbol Manresà.
* 1 2 SAEZ, G.; SOLER, JM.; BALLÚS, G.. “El patrimoni festiu de Manresa (5). Els Pastorets”. Manresa: Farell Editors, 2010, p. 45, 46, 47 i 53. ISBN 978-84-92811-18-2.
* 1 2 «Les Congregacions Marianes | La República a Manresa en un clic». [Consulta: 22 febrer 2021].
* ↑ «Cineclub manresa: Lluís Calderer i Cortassa. (entrevista realitzada el 28 de febrer del 2005)».
# Ca l'Olesti

Ca l'Olesti és una obra del municipi de Porrera (Priorat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta trapezoïdal, bastit de maçoneria i obra, arrebossada i pintada, de planta baixa, pis i golfes i cobert per un terrat i teulada a dos vessants. Disposa de tres façanes, la principal de les quals disposa de dues portes i dues finestres a la planta baixa, sis balcons al primer pis, i dues balconades dobles i senzilles alternades i una galeria de 12 arquets a les golfes. Les altres façanes disposen de dues finestres i dos balcons a nivell baix i primer respectivament i de 4 finestres, igual disposició de balcons al pis i una galeria de 13 arquets. La portalada, és d'arc rebaixat.

## Història

La construcció, bastida al principi del barri dit de la "Barceloneta" correspon a una segona generació d'edificis i conserva un cert aire senyorívol i una correcta distribució formal.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Olesti». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2015].

## Enllaços externs

* «Ca l'Olesti». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cuarteto núm. 2 en la menor (Guridi)

Jesús Guridi va escriure el Cuarteto núm.2 en la menor en l'any 1949. Primer Premi del Concurs Nacional de Música convocat pel Ministeri d'Educació l'obra està dedicada a Juan Antonio Ruiz Casaux, violoncel·lista de l'Agrupació Nacional de Música de Cambra, els que el van estrenar a Madrid l'any 1950

## Obra

En aquest segon quartet es transparenta la sòlida formació tècnica de Guridi adquirida a la Schola Cantorum de París, així com el seu profund coneixement del folklore basc, del que va ser gran estudiós. Guridi que no es va prodigar en la música de cambra ens va deixar amb aquesta obra un dels cims del gènere de la història de la música española.
| « | La mateixa fluïdesa i claredat de les primeres obres de Mozart va a través de la seva copiosa producció. L'humorisme i la comicitat manifestats en els començaments de Rossini ha d'acompanyar-li al llarg de tota la seva vida. El vigor i nervi dramàtic caracteritzaran la tasca teatral i encara la religiosa de Verdi. La lluminositat primitiva de Debussy seguirà sense extingir-se fins a les seves darreres obres | » |
| — Norberto Almandoz |||

## Referències

* 1 2 S.L., SCHERZO EDITORIAL. «Nueva edición del Cuarteto nº 2 de Guridi | Scherzo». www.scherzo.es. Arxivat de l'original el 2016-11-12. [Consulta: 12 novembre 2016].
# Cuartillo

El cuartillo (en català petricó) és una mesura castellana per a líquids. Equivalia a 0,512 litres i era la quarta part d'un azumbre. Fins molt després de la implantació del Sistema mètric decimal, es va seguir utilitzant el nom per la mesura de mig litre.
També s'utilitzava una mesura agrària similar en algunes parts d'Espanya, especialment per als cereals. A Castella, equivalia a aproximadament 1,15 litres. La mida real canviava segons les regions i, fins i tot, les localitats. Quatre cuartillos feien un celemín. No s'ha de confondre amb la cuartilla, quarta part d'una fanega. A La Manxa i per als líquids, como el vi, llet, oli, s'utilitzava el (cuartillo), equivalent a la quarta part d'un litre, també s'utilitzava la panilla, preferentment per a mesurar l'oli. Era equivalent a mig cuartillo,(0´129).

## Vegeu també

* Mesura de volum
* Petricó
* Arrova
* Càntir (unitat)
* Quartà

## Referències

* ↑ cuartillo a Optimot
* ↑ petricó a Optimot
* ↑ Index de pesas y medidas anteriores a la implantación del sistema métrico decimal.
* ↑ Instituto Geográfico y Estadístico; Equivalencias entre las pesas y medidas usadas antiguamente en las diversas provincias de España y las legales del Sistema Métrico Decimal Arxivat 2012-02-03 a Wayback Machine.; Madrid; 1886.
# Cuasedós de Natewa

El cuasedós de Natewa (Lamprolia klinesmithi) és un ocell de la família dels ripidúrids (Rhipiduridae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos humits de les muntanyes de l'illa de Vanua Levu, a les Fiji

## Referències

* ↑ «Cuasedós de Natewa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Cophixalus parkeri

Cophixalus parkeri és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Richards, S. & Allison, A. 2004. Cophixalus parkeri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Cophixalus monticola

Cophixalus monticola és una espècie de granota que viu a Austràlia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Hero, J.-M., Hoskin, C. & McDonald, K. 2004. Cophixalus monticola. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Cornellà

«Cornellà» té aquests significats:
* Topònims:
** Cornellà de Conflent, municipi del Conflent
** Cornellà de la Ribera, municipi del Rosselló
** Cornellà de Llobregat, municipi del Baix Llobregat
** Cornellà del Bercol, municipi del Rosselló
** Cornellà del Terri, municipi del Pla de l'Estany
** Cornellà - el Prat
** Cornellà-Riera
* Biografies:
** Joan Cornellà Vázquez
# Corts de Montsó (1547)

Les Corts de Montsó de 1547 van ser presidides pel rei Carles I. Era President de la Generalitat en Jaume Caçador. Varen ser convocades el 6 d'abril per a celebrar-se el 23 de juny, si bé la primera sessió fou el 5 de juliol i la darrera el 9 de desembre de 1547. Se celebrà en un clima de pau pel que fa al conflicte amb els turcs, la qual cosa havia permès millorar el comerç català pel Mediterrani. Els tres braços del Regne de València van exposar la seva preocupació per la defensa de la costa i van sol·licitar per dissuadir els corsaris la millora de les fortificacions de Peníscola i la Vila Joiosa, la construcció des sengles torres a Cullera i Oropesa, i la tramesa a Cullera de tres o quatre peces d'artilleria, i el príncep va proveir Jeroni de Cabanyelles i Gallac perquè determinés el més convenient en tots aquests afers, canviant la política de defensar el litoral amb una armada de galeres i amb corsaris. Per contra, la guerra amb França s'intensificà amb greus perjudicis econòmics per les ciutats de Girona i Perpinyà.

## Referències

* ↑ Pere Martí i Martínez, El ejército del Reino de Valencia (castellà)
* ↑ Luis Arciniega García, Defensas a la antigua y a la moderna en el Reino de Valencia durante el siglo XVI Arxivat 2014-10-29 a Wayback Machine., p.74 (castellà)

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. Vol. 2. ISBN 84-412-0885-9
# Corts de Tortosa

«Corts de Tortosa» té aquests significats:
* Corts de Tortosa (1225)
* Corts de Tortosa (1365)
* Corts de Tarragona - Montblanc - Tortosa (1370)
* Corts de Tortosa (1429)
* Corts de Tortosa (1442)
* Corts de Tortosa (1495)
# Crowley (Texas)

Crowley és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 7.467 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Crowley tenia 7.467 habitants, 2.650 habitatges, i 2.098 famílies. La densitat de població era de 433,5 habitants/km².
Dels 2.650 habitatges en un 43,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,7% hi vivien parelles casades, en un 15,1% dones solteres, i en un 20,8% no eren unitats familiars. En el 17,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,9% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 8,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.765$ i la renda mediana per família de 47.642$. Els homes tenien una renda mediana de 36.029$ mentre que les dones 26.035$. La renda per capita de la població era de 18.282$. Aproximadament el 5,5% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Crowley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Crowley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Cysoing

Cysoing és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 4.374 habitants. Limita al nord amb Gruson, al nord-est amb Camphin-en-Pévèle, a l'est amb Bourghelles, al sud amb Genech i Cobrieux, al sud-oest amb Louvil i Templeuve-en-Pévèle, a l'oest amb Péronne-en-Mélantois i al nord-ouest amb Sainghin-en-Mélantois i Bouvines.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 3.266 | 3.460 | 3.531 | 3.454 | 3.699 | 4.218 | 4.374 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2001 | Didier Caffart | PS |
| 2001- | Benjamin Dumortier | |
# Costas Ferris

Costas Ferris (grec: Κώστας Φέρρης; nascut al Caire el 18 d'abril de 1935) és un director, escriptor, actor i productor de cinema grec.

## Biografia

Nascut al el Caire a Egipte, de pares grecs, es va traslladar a Grècia el 1957, on va estudiar cinematografia. Va treballar en més de seixanta pel·lícules com a ajudant de direcció abans de dirigir el seu propi curtmetratge el 1961. a dirigir per primera vegada principalment comèdies que inclouen, el 1965, una paròdia de Ningú no és perfecte: : Merikes to protimoun khaki.
Després de la cop d'estat dels coronels el 1967, s'exilià a París, on es va unir a diferents grups francesos de l'avantguarda. Va ser durant la seva estada a París quan va escriure la lletra de l'àlbum 666 d'Aphrodite's Child.
Costas Ferris va tornar a Grècia el 1973, després del final de la dictadura, on va ser crític cinematogràfic del diari Mesimvrini durant dos anys. Treballa per a televisió dirigint documentals i ficcions, entre d'altres. La seva primera gran pel·lícula és I Fonissa. El color (alternança de blanc i negre i colors) i la profunditat de camp s'utilitzen per exposar l'estat d'ànim dels personatges: l'espectador només té accés a la seva percepció de la realitat La seva pel·lícula de 1983 Rembetiko va guanyar l'Ós de Plata al 34è Festival Internacional de Cinema de Berlín. És membre de l'Acadèmia de Cinema Europeu i el 1996 fou president del jurat del Festival Internacional de Cinema d'Alexandria

## Filmografia
### Com a director

* 1961 : Les Paupières brillent curtmetratge
* 1965 : Merikes to protimoun khaki (A alguns els agrada el caqui)
* 1974 : I Fonissa (Η Φόνισσα), basat en una novel·la d'Alexandre Papadiamandis
* 1975 : Promithéas se Deftero Prossopo (Προμηθέας σε Δεύτερο Πρόσωπο)
* 1978 : Dio Fengaria ton avgoustos (Δύο Φεγγάρια τον Αύγουστο), basat en Les nits blanques de Fiódor Dostoievski
* 1983 : Rembetiko
* 1988 : Oh Babylone

### Com a actor

* 1965 : Une balle au cœur de Jean-Daniel Pollet
* 1967 / 1974 : Kierion de Dimos Theos
* 1975 : Promithéas se Deftero Prossopo
* 1978 : Dio Fengaria ton avgoustos

## Recompenses

* Millor director, el 1974, per I Fonissa, al Festival de Cinema Grec de Tessalònica
* Millor director, millor pel·lícula, el 1978, per Dio Fengaria ton avgoustos, al Festival de Cinema Grec de Tessalònica
* Ós de Plata el 1984 al Festival Internacional de Cinema de Berlín, així com cinc premis al Festival de Cinema Grec de Tessalònica per Rembetiko

## Notes

* 1 2 3 Démopoulos 1995, p. 217
* 1 2 Karalis 2012, p. 153
* ↑ «Berlinale: 1984 Prize Winners». berlinale.de. [Consulta: 6 gener 2011].

## Bibliografia

* Démopoulos, Michel. Le Cinéma grec. París: Centre Georges Pompidou, 1995, p. 263 (cinéma/pluriel). ISBN 2-85850-813-5.
* A History of Greek Cinema. New York et Londres: Continuum, 2012, p. 318. ISBN 978-1-4411-9447-3.

## Enllaços externs

* (grec), (anglès) Fitxa al Centre del Cinema grec
# Cuverville (Eure)

Cuverville és un municipi francès situat al departament de l'Eure i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 189 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cuverville era de 189 persones. Hi havia 66 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 17 parelles sense fills, 29 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 83 habitatges, 69 eren l'habitatge principal de la família, 12 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 83 habitatges eren cases. Dels 69 habitatges principals, 56 estaven ocupats pels seus propietaris, 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 9 en tenien tres, 22 en tenien quatre i 35 en tenien cinc o més. 42 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 43 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cuverville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 16 | 45 a 49 | 4 |
| 12 | 40 a 44 | 12 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 20 | 15 a 19 | 0 |
| 12 | 10 a 14 | 12 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 129 persones, 106 eren actives i 23 eren inactives. De les 106 persones actives 93 estaven ocupades (51 homes i 42 dones) i 12 estaven aturades (5 homes i 7 dones). De les 23 persones inactives 7 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 11 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Cuverville hi havia 75 unitats fiscals que integraven 205 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 17.474 €.

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Cuverville hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 342 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Cuverville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Cuverville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.