OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aerolíneas Argentinas

Aerolínias Argentinas o també coneguda com a Aerolínias és la principal aerolínia de l'Argentina. Duu a terme vols regionals i domèstics des de l'Aeroparque Jorge Newbery, però també vols internacionals des de l'Aeroport Internacional Ministro Pistarini, tots dos situats a Buenos Aires.

## Història

La companya va ser fundada l'any 1950 amb la fusió de quatre aerolínies: Flota Aérea Mercante Argentina (FAMA), Aviación del Litoral Fluvial Argentina (ALFA), Zonas Oeste y Norte de Aerolíneas Argentinas (ZONDA) i Aeroposta Argentina, la més antiga de totes i que havia començat a funcionar el 1928. En març de 1950 es van iniciar els serveis Buenos Aires-Nova York i s'ampliaven notablement els nombre de vols interiors. En maig de 1959 van començar els vols amb destinació a Europa amb reactors, els primers van ser de Havilland Comet-4 i, en 1962 es van incorporar els Sud Aviation Caravelle per els vols interiors.
El 1979 va passar a ser Societat de l'Estat Argentí i l'any 1990 el consorci espanyol Iberia es va fer càrrec de l'empresa. El 2001 formava part del Grup empresarial Marsans i, finalment, durant l'any 2009, l'empresa va ser expropiada i va tornar a passar en mans del Govern Argentí. L'empresa també administra l'aerolínia Austral Líneas Aéreas, les empreses de càrrega Aerolíneas Argentinas Cargo y Jet Paq, l'empresa de serveis de rampa Aerohandling, i l'empresa de serveis turístics Optar.

## Flota

Al llarg de la seva història molts tipus d'aeronau han servit a l'aerolínia.
* Douglas DC-3
* Douglas DC-4
* de Havilland Comet
* Sud Aviation Caravelle
* Boeing 707
* Boeing 727
* Boeing 737
* Boeing 747
* Fokker F28

## Referències

* 1 2 Swanborough, Gordon; Green, William. Guía ilustrada de los aviones de línea y compañias aéreas. (en castellà). Madrid: San Martin, 1982, p. 202,203. ISBN 8471402157.
# Primer ferrocarril transcontinental dels Estats Units

El Primer ferrocarril transcontinental dels Estats Units fou una línia de ferrocarril, construïda entre 1863 i 1869 per les companyies Central Pacific i Union Pacific, que connectà Council Bluffs (Iowa) i Omaha (Nebraska) amb Sacramento (Califòrnia) i l'oceà Pacífic a Oakland (Califòrnia). Enllaçant amb la xarxa ferroviària existent a l'est va connectar, de fet, la costa de l'oceà Atlàntic amb la del Pacífic per primera vegada amb ferrocarril. La línia s'anomenava popularment Overland Route i va estar en servei fins a la fi de l'any 1962. Posada en servei el 10 de maig de 1869 amb la col·locació del simbòlic "darrer clau" (conegut com el golden spike) a Promontory (Utah), aquesta ruta establí un sistema de transport mecanitzat transcontinental que revolucionà la demografia i l'economia del Far West dels Estats Units.
* Treballadors xinesos construeixen el ferrocarril sobre la neu.
* The Last Spike, de Thomas Hill (1881).
* La trobada de les línies del primer ferrocarril transcontinental dels Estats Units.

## Referències

* ↑ Executive Order of Abraham Lincoln, President of the United States, Fixing the Point of Commencement of the Pacific Railroad at Council Bluffs, Iowa. dated March 7, 1864. (38th Congress, 1st Session SENATE Ex. Doc. No. 27)
* ↑ Cooper, Bruce C., "Riding the Transcontinental Rails: Overland Travel on the Pacific Railroad 1865–1881" (2005), Polyglot Press, Philadelphia ISBN 1-4115-9993-4. p. 11
* ↑ Cooper, Bruce Clement(Ed), The Classic Western American Railroad Routes. New York: Chartwell Books (US) / Bassingbourn: Worth Press (UK); 2010. ISBN 9780785825739 i ISBN 0785825738; BINC: 3099794. pp 44–45
* ↑ «Ceremony at "Wedding of the Rails," May 10, 1869 at Promontory Point, Utah», 10-05-1869. [Consulta: 21 juliol 2013].
# Lector sense connexió

Un lector sense connexió o navegador fora de línia, és un programa que descarrega el correu electrònic, missatges de grups de notícies o pàgines i llocs web, perquè estiguin disponibles quan l'equip està sense connexió (offline ), és a dir, no connectat a Internet. Els lectors sense connexió són útils per als ordinadors portàtils i connexions per línia commutada o amb limitació de descàrrega (com la banda ampla mòbil ).

## Variants
### Webzip

El programa Webzip permet la descàrrega d'una còpia de tota una pàgina web al disc dur local per a la navegació fora de línia. De fet, la còpia descarregada serveix com un mirall del lloc original. En alguns casos l'usuari pot decidir quines pàgines vol que es descarreguin per al visionat offline (com poden ser les últimes navegades o aquelles en què es troba el navegador en el moment en què s'apaga l'equip).
Els programes rastrejadors web, com Wget, també es poden utilitzar per generar un lloc mirall.

## Llista

| Nom | Editor | Llicència | Plataforma |
| Webzip | Spidersoft | Shareware | Windows |
| BackStreet Browser | Spadix software | Shareware | Windows |
| HTTrack | HTTrack.com | Freeware | Windows, Linux, OSX, Unix |
| NCollector Studio | Calluna Software | Shareware | Windows |
| Offline Browser | MetaProducts | Shareware | Windows |
| PageNest | pagenest.com | Freeware o de pagament | Windows |
| ScrapBook | Mozilla Add-ons | Freeware | Transplatforma |
| Teleport | Tennyson Maxwell Information Systems | Shareware | Windows |
| WebCopier | Maximumsoft | Shareware | Windows |
| Xaldon WebSpider | Xaldon Technologies | Freeware | Windows |

## Referències

* ↑ «WebZIP Offline Browser». WebZIP & WinMHT Offline Browser - Download websites, copy complete web pages. Browse offline, save web sites., 26-12-2023. [Consulta: 26 desembre 2023].
* ↑ Systems, Webzip. «Offline Explorer». spidersoft.com, 23-11-2023. [Consulta: 26 desembre 2023].
* ↑ «BackStreet Browser - Offline Browser, Download Entire WebSite at High Speed!». Spadixbd.com, 24 enero 2011. [Consulta: 7 juliol 2012].
* ↑ «HTTrack Website Copier - Free Software Offline Browser (GNU GPL)». Httrack.com, 23-06-2012. [Consulta: 7 juliol 2012].
* ↑ «Offline Browser | Website Crawler - NCollector Studio». calluna-software.com. Arxivat de l'original el 26 de enero de 2021. [Consulta: 1r agost 2012].
* ↑ Systems, MetaProducts. «Offline Explorer Enterprise». MetaProducts, 23-11-2023. [Consulta: 26 desembre 2023].
* ↑ «PageNest Free Offline Browser». Pagenest.com, 15 enero 2007. Arxivat de l'original el 10 de julio de 2012. [Consulta: 7 juliol 2012].
* ↑ by Gomita. «ScrapBook :: Add-on para Firefox». Addons.mozilla.org, 03-04-2012. Arxivat de l'original el 1 de mayo de 2012. [Consulta: 7 juliol 2012].
* ↑ «Tennyson Maxwell Information Systems, Inc. - Home». Tenmax.com, 27-06-2012. Arxivat de l'original el 14 de abril de 2021. [Consulta: 7 juliol 2012].
* ↑ «WebCopier :: Products». Maximumsoft.com. [Consulta: 7 juliol 2012].
* ↑ «xaldon Technologies». Xaldon.de. [Consulta: 16 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Systems, Pocket. «Offline Browser». getpocket.com, 23-11-2023. [Consulta: 26 desembre 2023].
# Ciutadans de Pego - Independents

Ciutadans de Pego - Independents (CdP - I) és un partit polític d'àmbit municipal fundat a Pego, a la Marina Alta, i presidit per Joan Rafel Moratal i Sendra.
El partit és una escissió del Partit Popular de Pego, després de les discussions internes per l'anterior alcalde de la població, Carlos Pascual i Sastre, entre els seus defensors i els seus detractors. Des de 2013 forma part del partit d'àmbit autonòmic Demòcrates Valencians, del que Carmel Ortolà n'és coordinador general. Actualment, compten amb un regidor a l'Ajuntament de Pego després d'obtenir un total de 359 vots en les eleccions municipals de 2019.

## Referències

* ↑ «Pego reunix als partits independents integrants de Demòcrates Valencians en una jornada formativa». Arxivat de l'original el 2013-12-13. [Consulta: 30 agost 2020].
* ↑ «Demòcrates tria nova Gestora i incorpora Carmel Ortolà». Arxivat de l'original el 2013-12-28. [Consulta: 30 agost 2020].
* ↑ «Resultats eleccions municipals 2019 a Pego (Alacant) | Osona.com». NacióDigital. [Consulta: 30 agost 2020].
# Contracte pel Web

El Contracte pel Web és una iniciativa global de la World Wide Web Foundation publicada el 25 de novembre de 2019 per tal d'intentar abordar qüestions com la manipulació política, les notícies falses o les violacions de privadesa a Internet.

## Història

El novembre de 2018, Tim Berners-Lee va anunciar un projecte per construir un nou contracte pel web que reunís governs, empreses i ciutadans al voltant d'un conjunt compartit de compromisos per construir una xarxa millor. El gener de 2019, més de 80 signants dels principis del contracte van debatre i negociar els detalls i compromisos complets que s'esmentarien al contracte complet.
El juliol de 2019, la World Wide Web Foundation va publicar el primer esborrany.

## Principis

Aquest pla d'acció inclou nou principis centrals, tres per a cada destinatari del contracte (governs, empreses i particulars):
* Assegurar-se que tothom pugui connectar-se a Internet.
* Fer que la totalitat d'Internet estigui disponible en tot moment.
* Respectar i protegir els drets bàsics de les persones sobre les seves dades i la seva privacitat a la xarxa.
* Fer que Internet sigui assequible i accessible per a tothom.
* Respectar i protegir la privacitat i les dades personals, amb la finalitat de generar confiança en la xarxa.
* Desenvolupar tecnologies que promoguin el millor de la humanitat i contribueixin a mitigar el pitjor.
* Crear i col·laborar en el web.
* Construir comunitats sòlides que respectin el discurs civil i la dignitat humana.
* Lluitar pel web.

## Adopció

En el moment de la publicació, el pla va comptar amb el suport de més de 150 organitzacions, entre les quals hi havia Google, Microsoft i Facebook. Aquesta darrera, tot i donar suport al pla, semblava ignorar la petició de Berners-Lee a Mark Zuckerberg de deixar els anuncis polítics dirigits durant les eleccions generals del Regne Unit de 2019.

## Referències

* ↑ «About - Contract for the Web» (en anglès). [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ «Contract for the Web» (en anglès). [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ «Launching the Contract for the Web» (en anglès), 24-11-2019. [Consulta: 3 gener 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Pont de la Barricona

El Pont de la Barricona és un pont de Ripoll protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta de l'arrencada d'un pont, situada a un nivell més enlairat que el camp on es troba. L'element està format per dos cossos: un bloc compacte rectangular (3'60 m x 5'40 m) sobre el que s'aixequen unes parets des d'on devia sortir el pont vers l'altra banda del riu Ter, i la rampa d'accés, amb baranes, sustentada per una arcada de mig punt rebaixat. Per sota l'arc s'hi pot passar a peu dret. La llum de l'arcada és de 4'20m, l'amplada interior del pas és de 2'80 m, i l'amplada de les baranes és de 45 cm. A l'altra banda del riu encara es veu part de l'estrep del pont.

## Referències

* ↑ «Pont de la Barricona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Nederland

«Nederland» té aquests significats:
* Nederland (neerlandès) o Països Baixos (català), estat de l'Europa Occidental situat a la desembocadura dels rius Rin i Mosa
* Koninkrijk der Nederlanden (neerlandès) o Regne dels Països Baixos (català), entitat política que comprèn els Països Baixos, Aruba, Curaçao i Sint Maarten
* Nederland (Colorado), població de l'estat de Colorado, als Estats Units d'Amèrica
# Aiguamoll de la Bòbila

L'aiguamoll de la Bòbila es localitza als afores de Santpedor i ocupa una superfície de 7,47ha. A 500 metres al sud del poble de Santpedor, entre la via dels Ferrocarrils de la Generalitat i el camí del Coll de l'Om.

## Dades històriques

L'aiguamoll té el seu origen en l'extracció d'argiles que realitzava una bòbila (dècada de 1920) i que va propiciar un rebaixament del sòl fins a arribar al nivell d'aigües freàtiques. Als anys 80 la indústria va fer fallida i la zona es va convertir en un abocador. L'any 1992 la Junta de Residus va clausurar l'abocador i va retirar-ne les deixalles i un any més tard l'organització ecologista local Gestió i Estudi del medi procedí a reconvertir l'antiga argilera en aiguamoll, gràcies a una subvenció del Departament de Medi Ambient.

## Descripció

El projecte va consistir en la creació de zones inundables de profunditats diferents per afavorir la presència de macròfits, es van suavitzar els pendents per afavorir el creixement de vegetació. Les vores dels estanys es van fer asimètriques i de contorn irregular, incrementant així els llocs de refugi de la fauna, es feren platges de sorra i grava per afavorir la població d'invertebrats i es plantaren arbres típics de zones humides. Totes aquestes actuacions han fet que l'aiguamoll de la Bòbila de Santpedor sigui un dels espais amb més diversitat d'ocells de la conca mitjana del Llobregat.
Tot aquest conjunt d'actuacions han fet de l'aiguamoll de la bòbila de Santpedor un espai amb una gran diversitat d'ocells. S'hi ha detectat més de 130 espècies, algunes d'elles molt rares o fins i tot mai observades a la conca mitjana del Llobregat. Destaquen, per exemple, i com a nidificants, el martinet menut (Ixobrychus minutus) o el rascló (Rallus aquaticus). Per altra banda, espècies com el flamenc (Phoenicopteris ruber), el capó reial (Plegadis falcinellus) o el morell xocolater (Aythya nyroca) hi han estat observades durant l'hivern o en migració.

## Referències

* 1 2 3 4 «Aiguamoll de la Bòbila de Santpedor». Inventari de zones humides de Catalunya. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Els aiguamolls a la pàgina gencat Arxivat 2006-08-27 a Wayback Machine.
* Els aiguamolls a la pàgina de l'Ajuntament Arxivat 2007-05-24 a Wayback Machine.
* Blog de l'Aiguamoll de la Bòbila
* «Itinerari de natura a la Bòbila de Santpedor». El Medi Ambient. TV3, 04-07-2011. [Consulta: 3 juliol 2014].
* «Aiguamoll de la Bòbila». Les zones humides. Institució Catalana d'Història Natural (Delegació del Bages). Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014. [Consulta: 3 juliol 2014].
# Quercus tardifolia

El Quercus tardifolia és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins de la secció dels roures vermells del gènere Quercus.

## Descripció

El Quercus tardifolia és un arbust o petit arbre perennifoli, erecte, amb ramificacions curtes i gruixudes. L'escorça és grisa, dura, esquerdada. Les branques són primes, de color marró fosc, densament pubescent en un primer moment, arribant a ser sense pèl. Les gemmes terminals són de color marró, ovoides, de 3 a 5 mm de llarg, amb escates ciliades. Les fulles fan 5-10 per 2-7 cm, sempre verdes, oboval, planes. L'àpex agut, base arrodonida o cordiforme, marge amb 3-4 lòbuls dentats superficials. Les fulles són de color verd opac, sense pèls, aspres per sobre i densament tomentoses per sota, especialment en les venes prominents. Els pecíols fan entre 1 a 2 cm de llarg, de vegades pubescents. Les glans subsèssils, alhora i maduren al cap de 2 anys. La cúpula amb escales adpreso, glabrescents.

## Distribució

El Quercus tardifolia és endèmic dels Estats Units a Texas (Muntanyes Chisos) i a Mèxic a l'estat de Coahuila. Creix en una àrea molt restringida als 2000 m.

## Taxonomia

Quercus tardifolia va ser descrita per Luz María González Villarreal i publicat a Bulletin of the Torrey Botanical Club 63(3): 154–155. 1936.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
tardifolia: epítet llatí que significa "amb fulles tardanes".

## Miscel·lània

* Molt rar, pot ser un híbrid entre el Q. gravesii i Q. hypoxantha.

## Referències

* ↑ «Quercus tardifolia». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 16 juliol 2014].

## Fonts

* Nixon, K. et al. 1998. Quercus tardifolia. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Descarregat el 23 d'agost de 2007.
# Lewis Run

Lewis Run és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 577 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lewis Run tenia 577 habitants, 259 habitatges, i 178 famílies. La densitat de població era de 114,8 habitants/km².
Dels 259 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,1% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 30,9% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,4% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 23,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.221 $ i la renda mediana per família de 41.719 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.042 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 21.670 $. Entorn del 3,8% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lewis Run». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lewis Run». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Club Deportivo Tropezón

El Club Deportivo Tropezón és un club de futbol de la localitat de Tanos a Torrelavega (Cantàbria).

## Història

El Tropezón es fundà a la localitat de Tanos com una penya de seguidors del primer club del municipi, la Gimnástica amb el nom de Peña Deportiva Tropezón. Posteriorment es creà el club de futbol.
* Temporades a Primera Divisió: 0
* Temporades a Segona Divisió: 0
* Temporades a Segona Divisió B: 2 (1998-99, 2000-01)
* Temporades a Tercera Divisió: 14 (1991-92 a 1997-98, 1999-00, 2001-02 a 2007-08)
* Millor classificació a la Segona divisió B: 19è (1998-99, 2000-01)
* Millor classificació a la Copa: Segona ronda (1999)

## Palmarès

* Campió de Tercera Divisió: 1996-97, 1997-98

## Enllaços externs

* Web no oficial Arxivat 2009-07-16 a Wayback Machine.
# Enric d'Hostalric i Colomer

Enric d'Hostalric i Colomer (Lleida, 1856 ↔ 1857 - Lloret de Mar, 1921), baró de Casa Fleix, diputat provincial, alcalde de Menàrguens i President de la Cambra Agrícola de Lleida i sa Comarca.

## Biografia

Enric d'Hostalric i Colomer va ser fill d'Enric Hostalric i Fleix i nét de Ramon Hostalric Soler i de Francesca Fleix Solans. Aquest enllaç matrimonial possibilità que la baronia de Fleix passés als Hostalric, família de liberals lleitdatans, des de 1869. Formà part de l'elit agrària lleidatana, tenia diverses propietats al rec de Menàrguens i fou propietari del latifundi de Torreribera.
El 1891 era alcalde Menàrguens. Va ser també diputat provincial per Balaguer i el 4 de maig de 1900 és nomenat per la Diputació de Lleida delegat de Beneficència. Des d'aquest càrrec millorà les condicions de salubritat i higiene dels establiments de la Beneficència provincial (la Casa de Misericòrdia i la Casa de Maternitat).
Des de finals del segle xix s'inicià un procés de creació de cambres agrícoles per part dels sectors benestants de la ruralia catalana. Enric d'Hostalric va ser l'impulsor de la Cambra Agrícola de Lleida i sa Comarca el 1917 i el seu primer president. La Cambra, sota l'impuls del Baró de Casa Fleix, fou més que un grup de pressió, com altres cambres, ja que s'esforçà per facilitar mitjans de producció als associats, fomentar la difusió tècnica i la millora agrària. La seva activitat des de la Presidència de la Cambra es vinculà al foment de l'associacionisme pagès i a interpel·lar a les autoritats locals i al Govern central sobre les necessitats de la pagesia lleidatana. Un any després de la creació de la Cambra, el 1918, es proposà que li fos concedida la gran creu del mèrit agrícola.
La seva obra va quedar interrompuda per la seva mort a Lloret de Mar el 1921, mentre estiuejava amb la seva filla.

## Referències

* ↑ CASALS BERGÉS, Quintí. Polítics de Lleida: el poder local i les seves mutacions a través del temps (1716-1868). Lleida /Alguaire. Edicions de la Universitat de Lleida, 2002, p. 229-230. ISBN 84-8409-141-4.
* ↑ VICEDO RIUS, Enric. Enric d'Hostalric i Colomer. Valls - Barcelona. Cossetània Edicions / Fundació Roca i Galès, 2006, p. 19. ISBN 84-9796-225-X.
* ↑ VICEDO RIUS, Enric. Enric d'Hostalric i Colomer. Valls-Barcelona. Cossetània Edicions / Fundació Roca i Galès, p. 41. ISBN 84-9796-225-X.
* ↑ CÁMARA AGRÍCOLA OFICIAL DE LÉRIDA Y SU COMARCA. Memoria de los trabajos realizados durante el año 1918 y finalidades que persigue la Asociación (en castellà), 1918, p. 17.

## Bibliografia

* VICEDO RIUS, Enric. Enric d'Hostalric i Colomer. Col·lecció cooperativistes catalans, 6. Valls-Barcelona: Cossetània Edicions / Fundació Roca i Galès, 2006. ISBN 84-9796-225-X Error en ISBN: suma de verificació no vàlida
# Amarant muricat

L'amarant muricat (Amaranthus muricatus), és una espècie herbàcia cosmopolita pertanyent a la família de les amarantàcies.
Addicionalment pot rebre els noms de blet, blet de fulla estreta i blet roig.

## Descripció

És una herba perenne, rizomatosa, que creix prostrada sobre el sòl, amb tiges blanquinoses. Forma una panícula de flors terminals, pentàmeres o tetràmeres, rarament trímeres. Fruits fortament rugosos en la maduresa. Nativa d'Amèrica del Sud i introduïda a la regió del mediterrani occidental. A Espanya prolifera a la meitat est peninsular on és relativament freqüent com a ruderal en llocs àcids i bàsics. Escassa al centre i nord.

## Taxonomia

A. muricatus va ser descrita per (Moq.) Hieron. i publicat al Boletín de la Academia Nacional de Ciencias, Córdoba, Argentina (2): 421. 1882. El nom genèric amaranthus procedeix del grec amaranthos que significa "flor que no es marceix". L'epítet muricatus procedeix del llatí murex, que és el nom d'un mol·lusc amb petxina punxeguda, al·ludint als fruits rugosos.

## Referències

* ↑ «Amaranthus muricatus». Real Jardín Botánico: Proyecto Anthos. Arxivat de l'original el 2015-09-30. [Consulta: 24 novembre 2009].
* ↑ Amaranthus muricatus en PlantList
* 1 2 «Amaranthus muricatus». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 4 abril 2022].
* ↑ Fl. Ib. gen. Amaranthus
* ↑ «Sistema de información sobre las plantas de España». Arxivat de l'original el 2015-09-30. [Consulta: 29 setembre 2019].
* ↑ «Amaranthus muricatus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
* ↑ Amaranthus muricatus en Flora de Canarias

## Bibliografia

* Flora of North America Editorial Committee, e. 2003. Magnoliophyta: Caryophyllidae, part 1. 4: i-xxiv, 1-559. In Fl. N. Amer.. Oxford University Press, Nova York.
* Forzza, R. C. & et al. 2010. 2010 Lista de espécies Flora do Brasil Arxivat 2015-09-06 a Wayback Machine.. /.
* Foster, R. C. 1958. A catalogue of the ferns and flowering plants of Bolivia. Contr. Gray Herb. 184: 1-223.
* Gibbs Russell, G. E., W. G. Welman, E. Reitief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. v. Wyk & A. Nicholas. 1987. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 2(1-2): 1-152(pt. 1), 1-270(pt. 2).
* López, R. P. 2000. La prepuna boliviana. Ecol. Bolivia 34: 45-70.
* Martinez Crovetto, R. 1981. Las plantas utilizadas em medicina popular en el NOE de Corrientes (R. Argentina). Misc. Inst. Miguel Lillo 69: 7-139.
* Nee, M. 2004. Magnoliidae, Hamamelidae y Caryophyllidae. 2: 1-209. In M. Nee Fl. Reg. Parque Nac. Amboró Bolivia. Editorial FAN, Santa Cruz.
* Parodi, L. 1930. Revista Fac. Agron. Veterin. (Buenos Aires) 7(1): 151.
* Sanz Elorza M., Dana Sánchez E.D. &. Sobrino Vesperinas E., eds.. Atlas de las Plantas Alóctonas Invasoras en España ( PDF) (en castellà). Madrid: Sanz Elorza M., Dana Sánchez E.D. &. Sobrino Vesperinas E., eds., 2004, p. 70-71. ISBN 84-8014-575-7 [Consulta: 29 setembre 2019].