OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les Prats (Serradell)

Les Prats, és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en el territori del poble de Serradell.
Està situat al sud-est de Serradell, a banda i banda del barranc de Sant Salvador, al costat nord de la Plana Ampla. És a l'extrem nord-oriental de l'Obac, a la dreta del riu de Serradell.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Joan Baget i Pàmies

Joan Baget i Pàmies o Joan de la Creu Baiget (La Selva del Camp, 1775 - 1818) fou un guerriller i escrivà català.
Durant la guerra del Francès va comandar quatre companyies de voluntaris amb el grau de coronel fent front a la invasió napoleònica. Fou un dels caps catalans que el juny de 1808 va derrotar els francesos a la segona batalla del Bruc. Després va dirigir els sometents del Baix Llobregat, però fou destituït i substituït per un militar de carrera després de retirar-se fins al Penedès. Va ser destinat a les terres de Lleida on va derrotar un altre cop els francesos a la vora del riu Cinca el 1809. El mateix 1809 va ser empresonat després d'una lluita a Torres de Segre.
Havia obtingut el títol de batxiller en lleis a la Universitat de Cervera l'any 1795. Més tard es va traslladar a Lleida on es casà i tingué un primer fill. Allí el sorprengué l'alçament popular contra la invasió napoleònica i s'integrà a la Junta de Govern i de Defensa de la cutat, després convertida en Junta corregimental. La intervenció al Bruc li valgué la graduació militar de coronel, que li fou revalidada per Ferran VII l'any 1940. Baget va intervenir en moltes accions militars i l'octubre del 1809 fou fet presoner i deportat a París. Un cop alliberat per pressions del govern espanyol encara acudí contra els francesos a Tarragona.
El 1815 li nasqué una filla a Lleida i, més endavant, residint a Barcelona, tingué dos fills més. Morí a finals de 1818 als quaranta-tres anys quan estava gestionant la seva graduació de mariscal.
Per la seva trajectòria a la ciutat de Lleida hi té dedicada una avinguda. De fet, alguns historiadors creien erròniament que la capital del Segrià era la ciutat on havia nascut. Confirmada la seva ascendència selvatana, la vila nadiua li dedicà un homenatge el 25 de novembre de 1956. Entre d'altres actes es posà una placa a la casa pairal, a la Raconera, al carrer del Forn d'Avall, i un retrat a l'oli a la galeria de selvatans il·lustres a la Casa de la Vila.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 86, entrada: "Baget i Pàmies, Joan". ISBN 84-297-3521-6.
* ↑ Informatiu local La Selva del Camp nº31
3. Web de l'Ajuntament de la Selva del Camp: {{format ref}} https://www.laselvadelcamp.org/pagina/personatges-il·lustres#Joan de la Creu Baiget i Pàmies
# Boeing Business Jet

Els Boeing Business Jets són una sèrie de variants dels avions de passatgers amb motors de reacció de Boeing modificades per al mercat d'avions de negocis. La denominació BBJ es refereix als avions de negocis basats en la sèrie 737. Solen acomodar entre 25 i 50 passatgers en una configuració de luxe, que pot incloure un dormitori principal, un bany amb dutxes, una zona de conferències i àpats i una sala d'estar. Boeing Business Jets també ofereix avions de negocis basats en el 737 MAX, el 777X, el 787 Dreamliner i el 747-8 Intercontinental, denominats 737 MAX VIP, 777X VIP, 787 VIP i 747-8 VIP, respectivament. La gamma abasta un total d'onze models.

## Referències

* ↑ Lynch, Kerry «Boeing Business Jets confident as it studies Combi» (en anglès). Aviation International News, 16-05-2015.
# Fiord de Hardanger

El fiord de Hardanger (en noruec: Hardangerfjorden) és un fiord situat al comtat de Hordaland, Noruega, i amb una longitud de 179 quilòmetres, és el cinquè fiord més gran del món i el segon més gran de Noruega. Comença a l'oceà Atlàntic, al sud de Bergen, i penetra pel nord-est fins que troba el gran altiplà de Hardangervidda. La branca més llarga és el fiord de Sørf que s'escampa al sud prop de 50 quilòmetres del fiord principal. La seva profunditat màxima és de més de 800 m, a Norheimsund, just a la meitat del fiord. El punt més interior del fiord arriba a la ciutat d'Odda.

## Història

Al voltant del 8.000 aC la massa de la terra a escandinava va començar a expandir-se a mesura que l'enorme gel glacial s'anava fonent. Les parts més inferiors de les valls es van inundar, i es formà el que avui coneixem com el fiord de Hardanger. La vall originalment no només va ser creada amb l'erosió glacial sinó també per l'aigua que en fondre's exercia una alta pressió que va empènyer l'erosió sota el gel.
La història del fiord va lligada als vikings, als caçadors en les muntanyes circumdants i més endavant de conreadors al llarg d'aquesta àrea fèrtil que avui es considera l'horta de la fruita de Noruega. El fiord es va convertir més endavant en el lloc pioner per l'afluència del turisme a Noruega, i el 1875 Thomas Cook va començar a fer sortides setmanals des de Londres, a causa de la seva naturalesa espectacular, glaceres i cascades magnífiques. Ja més recentment, s'han aprofitat les cascades principals per a les grans indústries establertes a Odda.

## Economia

El fiord de Hardanger és avui testimoni d'un renaixement del turisme i de les noves infraestructures per als viatgers que l'han convertit en una nova indústria per a les comunitats locals al llarg del fiord. El fiord contemporani es divideix entre els 13 municipis Bømlo, Eidfjord, Etne, Granvin, Jondal, Kvam, Kvinnherad, Odda, Sund, Sveio, Tysnes, Ullensvang i Ulvik. El nombre total d'habitants sumant tots aquests municipis és de 70.000 en una àrea total de 8.471 km².

## Galeria de fotos

* Brudeferden i Hardanger
* Des de Norheimsund
* Pintura de Amaldus Nielsen
* Pintura de Hans Gude
* Posta de sol
* Des de Odda al febrer

## Referències

* ↑ «verdens lengste fjorder». Store norske leksikon. [Consulta: 27 novembre 2020].
* ↑ «Hardanger Fjord». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* ↑ «The Hardangerfjord». VisitNorway.com. [Consulta: 30 juny 2014].
* ↑ «Key facts about the Hardangerfjord Region». VisitNorway.com. [Consulta: 30 juny 2014].
# Clot de la Masia del Xic

El Clot de la Masia del Xic és un clot del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà, en territori de l'antic poble de Puigmaçana.
Està situat a llevant de la Masia del Xic i a ponent de Puigmaçana. Està delimitat al nord pel Camí de Cabicerans, a ponent per la carena on es troba la Masia del Xic i a llevant per la carena de lo Corral de Cinto. És un clot que s'obre cap al sud-oest des de la mateixa Serra de Cinto.
# Moissac

Moissac és un municipi de l'Occitània, integrat al departament francès de Tarn i Garona, a la regió d'Occitània.
És situat a la confluència de la Garona i el Tarn i té una població superior als 12.000 habitants.

## Història

Per Moissac hi passa la via Podiensis, una de les branques del Camí de Sant Jaume, que el fa punt de pas de pelegrins.
La vila ha crescut, al llarg de la Història, al redós de la seva prestigiosa abadia de Sant Pere que, amb el patronatge de la de Cluny a partir de 1047, esdevingué pròspera i influent, establint una gran quantitat de priorats arreu, molts d'ells a Catalunya.
El mes de març de 1930 va sofrir molt tràgicament les inundacions que es van produir a la regió, amb 120 morts i uns quants milers de cases destruïdes, tal com recullen els diaris de l'època.

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 10 618 | 10 035 | 10 331 | 9 927 | 10 165 | 10 618 | 10 762 | 10 724 | 10 655 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 10 290 | 10 445 | 9 661 | 9 036 | 9 137 | 9 202 | 9 232 | 8 797 | 8 769 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 8 407 | 8 218 | 8 137 | 7 219 | 7 435 | 7 814 | 8 105 | 9 181 | 9 145 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 10 274 | 11 856 | 11 826 | 11 184 | 11 971 | 12 321 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983- | Jean-Paul Nunzi | PS |

## Agermanaments

* Astorga
* Thomery

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
* ↑ Hemeroteca de La Vanguardia, edició del 14 de març de 1930
# Lewis Terman

Lewis Terman (1877-1956) va ser un psicòleg famós per les seves aportacions als tests que mesuren el quocient intel·lectual. Va experimentar els seus qüestionaris per seleccionar els soldats més hàbils a la Primera Guerra Mundial perquè entressin a servir com a oficials.
També va contribuir de manera decisiva a la implementació d'aquests tests a l'escola, un dels aspectes més controvertits de la seva tasca, ja que considerava que podien ser usats per predir la millor professió dels nens i així optimitzar recursos, una correlació que ha estat titllada de classista i determinista per estudis posteriors. Al final de la seva carrera va centrar-se en l'estudi de la superdotació.
# FK Sutjeska Nikšić

El FK Sutjeska Nikšić (en montenegrí: Фудбалски клуб Сутјеска) és un club de futbol montenegrí de la ciutat de Nikšić.
Va ser fundat l'any 1927 amb el nom SK Hajduk. Evolució del nom:
* 1927–1930: SK Hajduk - Sportski klub "Hajduk"
* 1930–1941: SK Hercegovac - Sportski klub "Hercegovac"
* 1945–avui: FK Sutjeska - Fudbalski klub "Sutjeska"

## Palmarès

* Lliga montenegrina de futbol:
** 2012–13, 2013–14, 2017–18, 2018–19, 2021–22
* Copa montenegrina de futbol:
** 2016–17, 2022–23

## Referències

* ↑ «Serbia and Montenegro – List of Foundation Dates». Arxivat de l'original el 4 February 2023. [Consulta: 2 febrer 2023].
* ↑ «Montenegro - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 13 juliol 2012].
* ↑ «Montenegro - List of Cup Finals». RSSSF. [Consulta: 19 setembre 2011].
# Jaume Comas i Guixera

Jaume Comas i Guixera (Barcelona, 27 d'agost de 1903 - Barcelona, 1 de juny de 1968) fou un futbolista català de la dècada de 1920.
Fill d'Enric Comas i Anna Guixera naturals de Barcelona, neix al carrer Santa Coloma, 28.
La seva posició al terreny de joc era la d'extrem esquerre.
Començà la seva carrera futbolística al FC Andreuenc el 1923, club que dos anys més tard es fusionà dins la UE Sant Andreu, on Comas continuà la seva trajectòria.
L'any 1926 fitxà pel RCD Espanyol. La seva primera temporada només va jugar partits amistosos, però la segona jugà 11 partits del Campionat de Catalunya. Posteriorment fou jugador de l'Atlètic de Sabadell i novament del Sant Andreu.

## Referències

* ↑ Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona. Registre de Naixements. Any 1903. Registre núm.8820. Jutjat "San Andrés"
* 1 2 3 «Fitxa de Comas». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Campeonato de 2a categoria». Mundo Deportivo, 23-04-1923. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «En San Andrés». Mundo Deportivo, 22-09-1924. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «La Unión Terrasense…». Mundo Deportivo, 24-08-1925. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Perfil a BdFutbol». BDFutbol . [Consulta: 9 abril 2019].
# Rachad Chitou

Rachad Chitou (República Popular de Benín, 18 de setembre de 1976) és un exfutbolista beninès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Benín. Pel que fa a clubs, destacà a Wikki Tourists. Posteriorment fou entrenador a Avrankou Omnisport.

## Referències

* ↑ Rachad Chitou a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ La vie après le foot : Rachad Chitou Arxivat 2020-02-07 a Wayback Machine. beninfootball.com
# Clarà

* No s'ha de confondre amb Clara.
«Clarà» té aquests significats:
* Toponímia:
** Clarà (Artesa de Segre) masia d'Artesa de Segre (Noguera)
** Clarà (Guardiola de Berguedà) masia de Guardiola de Berguedà (Berguedà)
** Clarà (Llançà) indret de Llançà (Alt Empordà)
** Clarà (Argentona) entitat de població d'Argentona (Maresme)
** Clarà (Castellar de la Ribera) entitat de població de Castellar de la Ribera (Solsonès)
** Clarà (Torredembarra), entitat de població de Torredembarra (Tarragonès)
** Castell de Clarà (Moià), castell del municipi de Moià (Moianès)
** Collada de Clarà, collada entre els municipis de Castellar de la Ribera, Lladurs i Olius (Solsonès)
** Mas Clarà, masia del municipi de Tarragona (Tarragonès)
** Pla de Clarà, indret entre els municipis de Cercs, i la Nou de Berguedà (Berguedà)
** Clarà, poble de la comuna de Clarà i Villerac
** Clarà i Villerac municipi de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord
** Puig Clarà, muntanya del municipi de Porqueres (Pla de l'Estany)
** Riera de Clarà (Maresme) curs fluvial del Maresme
** Riera de Clarà (Berguedà) curs fluvial del Berguedà
** Serra de Clarà, serra de la comarca de la Selva
** Serra d'en Clarà (Espolla), serra entre els municipis d'Espolla i de Sant Climent Sescebes a la comarca de l'Alt Empordà
** Serra d'en Clarà (Mont-ral), serra al municipi de Mont-ral a la comarca de l'Alt Camp
* Biografies:
** Josep Clarà i Ayats, escultor nascut a Olot el 1878
** Antoni Maria Claret i Clarà, Arquebisbe i sant nascut a Sallent el 1807
** Ignasi Agudo i Clarà (Saragossa, 1880 - Eivissa, 1966), pintor, pianista i compositor eivissenc
** Jacint Dunyó i Clarà, historiador, periodista i cooperativista nascut a Badalona el 1924
** Joan Baptista Culla i Clarà, historiador i escriptor català que usa el nom de ploma Joan B Culla
** Josep Martí i Clarà, àlies en Bepes, escriptor i poeta de Palafrugell
** Xavier Crespo i Clarà, Jugador de bàsquet
# Lewis Seiler

Lewis Seiler (Nova York, 30 de setembre de 1890 - Hollywood, 8 de gener de 1964) va ser un director de cinema estatunidenc.

## Filmografia parcial

* A Bankrupt Honeymoon (1926)
* The Great K & A Train Robbery (1926)
* No Man's Gold (1926)
* Wolf Fangs (1927)
* The Ghost Talks (1929)
* Girls Gone Wild (1929)
* No Greater Love (1932)
* Frontier Marshal (1934)
* Charlie Chan in Paris (1935)
* He Couldn't Say No (1938)
* Crime School (1938)
* Heart of the North (1938)
* You Can't Get Away with Murder (1939)
* Hell's Kitchen (1939)
* Dust Be My Destiny (1939)
* King of the Underworld (1939)
* The Kid from Kokomo (1939)
* Tugboat Annie Sails Again (1940)
* Flight Angels (1940)
* It All Came True (1940)
* The Big Shot (1942)
* Beyond the Line of Duty (1942)
* Pittsburgh (1942)
* Guadalcanal Diary (1943)
* Something for the Boys (1944)
* Whiplash (1948)
* The Winning Team (1952)
* The System (1953)
* Women's Prison (1955)
* Battle Stations (1956)
* Over-Exposed (1956)
* The True Story of Lynn Stuart (1958)

## Referències

* ↑ David Quinlan. The Illustrated Guide to Film Directors. Barnes and Noble Books, 1983, p. 269. ISBN 0-389-20408-0.
# Fairchildita

La fairchildita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom en honor de After John G. Fairchild (1882-1965), químic analític del Servei Geològic dels Estats Units.

## Característiques

La fairchildita és un carbonat de calci i potassi de fórmula química K₂Ca(CO₃)₂. Cristal·litza en el sistema hexagonal en forma de plaques hexagonals microscòpiques, aplanades en {0001}; típicament en forma de densos agregats pedregosos. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. És el dimorf de la bütschliïta i l'anàleg amb potassi de la zemkorita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fairchildita pertany a «05.AC: Carbonats sense anions addicionals, sense H₂O: carbonats alcalins i alcalinoterris» juntament amb els següents minerals: eitelita, nyerereïta, zemkorita, bütschliïta, shortita, burbankita, calcioburbankita, khanneshita i sanromanita.

## Formació i jaciments

La bütschliïta es forma en les zones de fusió de les cendres amb la fusta en arbres parcialment cremats. Va ser descoberta l'any 1946 en dos altres indrets estatunidencs a la vegada: el canyó Kanabownits, al Parc Nacional del Gran Canyó (Arizona) i Coolin, a Kaniksu National Forest (Idaho). També ha estat trobada a diversos indrets d'Ontario (Canadà) i Braubach, a Bad Ems (Renània-Palatinat, Alemanya).

## Referències

* 1 2 3 4 «Fairchildite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Fairchidlite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 1r maig 2017].
# Jaume Conejero Romagosa

Jaume Conejero Romagosa (Barcelona, 1954) és entrenador i dirigent d'handbol.
Exjugador i entrenador d'handbol i dirigent d'àmplia trajectòria, va ser elegit president de la Federació Catalana d'Handbol el mes de juliol de 1993 com a candidat únic, va ser reelegit el 1997 i el 2001, i el mes de juny de 2005 va deixar el càrrec i no es va presentar a la reelecció. Va jugar a handbol fins al Roca Radiadors, posteriorment va entrenar equips de base del BM Gavà i de l'escola d'handbol, amb el Rancho Castelldefels aconseguí el subcampionat de la Divisió d'Honor femenina, i entrenador del CH Sant Cugat i de l'handbol Catalunya femení. Ha estat un dels principals docents en les escoles d'entrenadors de Catalunya, el 1991 fou el director del curs nacional d'Entrenadors d'Handbol a Barcelona. A partir de 1982, sota la presidència de Joaquim Borràs, es va vincular a la Federació Barcelonesa d'Handbol com a responsable del seu Comitè Tècnic, després va ser seleccionador català en diverses categories i membre de la Junta Directiva de la Federació Catalana durant el mandat de Joan Casellas, i quan Josep Maria Mesalles va accedir al càrrec de president es va convertir en el vicepresident. Durant el seu mandat va crear el Parc Esportiu Guiera a Cerdanyola del Vallès, i mentre va ser president també va ser vicepresident de la Federació Espanyola. Al mateix temps, també va entrar a la Junta Directiva de la Unió de Federacions Esportives de Catalunya com a vocal el 1993 i des del 1998 n'ocupa la vicepresidència, va ser vocal del Consell Directiu de l'Associació Catalana de Dirigents de l'Esport i vocal del Consell Directiu de l'Associació Catalana de Gestors Esportius Professionals. En l'àmbit professional va ser gerent del Patronat Municipal d'Esports de l'Ajuntament de Gavà de 1978 a 1985, després va ser regidor d'aquest mateix ajuntament i vicepresident del Consell de la Ciutat, i el 2006 va ser durant set mesos director de Projecció Exterior de l'Esport de la Generalitat de Catalunya. El 2009 també va ser membre de la Comissió Esportiva de la secció d'handbol del FC Barcelona.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
# Bosquerola emmascarada del Pacífic

La bosquerola emmascarada del Pacífic (Geothlypis auricularis) és un ocell de la família dels parúlids (Parulidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones humides i sabanes de la zona occidental d'Equador i de Perú.

## Referències

* ↑ «Bosquerola emmascarada del Pacífic». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# François Auguste Victor Grignard

Victor Grignard (Cherbourg, França 1871 - Lió 1935) fou un químic i professor universitari francès guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1912.

## Biografia

Va néixer el 6 de maig de 1871 a la ciutat francesa de Cherbourg. Fill d'un obrer de les drassanes de Cherbourg, estudià química a la Facultat de Ciències de la Universitat de Lió, on es doctorà l'any 1901 i exercí de professor fins al 1909. Aquell any fou nomenat professor a la Universitat de Nancy, càrrec que ocupà fins al 1919 any en el qual retornà de nou a Lió, i on s'estigué fins a la seva mort el 13 de desembre de 1935.
El 7 de juny de 1926 fou nomenat membre no resident de l'Acadèmia Francesa de Ciències.

## Recerca científica

Durant la Gran Guerra fou mobilitzat per l'exèrcit francès, sent encarregat en un primer moment de la vigilància de les vies de ferrocarrils, i posteriorment en la recerca química del fosgen i el gas mostassa. El seu descobriment més important fou el dels compostos organomagnesians, anomenats reactius de Grignard. Aquest descobriment proporcionà a la química orgànica un nou mètode de síntesi que es coneix com la reacció de Grignard.
El 1912 fou guardonat amb la meitat del Premi Nobel de Química pels seus estudis en la química dels alcohols mitjançant la reacció Grignard. L'altra meitat del premi recaigué en Paul Sabatier pel seu mètode d'hidrogenització de compostos orgànics en presència de metalls.
Sota la seva direcció, i amb grans aportacions pròpies, fou editat l'any 1935 el Traité de chimie organique (Tractat de química orgànica) de 23 volums.
Avui, el liceu de Cherbourg on va estudiar porta el seu nom.

## Enllaços externs

* «François Auguste Victor Grignard» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Coelorinchus productus

Coelorinchus productus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 31 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 271-600 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud del Japó, el mar de la Xina Oriental i el nord de Taiwan.

## Referències

* ↑ «Coelorinchus productus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.

## Bibliografia

* Chiou, M.-L., K.-T. Shao i T. Iwamoto, 2004. A new species, Caelorinchus sheni, and 19 new records of grenadiers (Pisces: Gadiformes: Macrouridae) from Taiwan. Zool. Stud. 43(1):35-50.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (editors) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.