OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pastís de noces

El pastís de noces és un pastís que se serveix als convidats durant un casament. En la cultura moderna occidental, normalment es tracta d'un gran pastís amb moltes capes o pisos i decorat amb força sucre glacé, sovint sobre una capa de massapà o fondant, coronat amb una petita figura que representa la parella. També trobem altres motius com coloms, aliances d'or o ferradures, les quals simbolitzen la bona sort. Aconseguir un pastís compacte i sòlid, que pugui aguantar les decoracions i que alhora sigui comestible, pot ser considerat l'exemplificació en persona de l'art i les habilitats del pastisser. Generalment, la tradició diu que els nuvis facin junts el primer tall de pastís, sovint amb un ganivet cerimonial o fins i tot amb una espasa. Una tradició més vella i arcaica consistia en el fet que la núvia servís el pastís a la família del nuvi, com a transferència simbòlica de les responsabilitats que tenia envers la seva pròpia família a les responsabilitats que acabava d'adquirir amb la família del nuvi.
La tradició també dicta que la núvia i el nuvi es donin l'un a l'altre la primera mossegada de pastís. Novament, això representa la nova formació d'unitat familiar i la substitució de l'anterior unió entre pare i fill.
Aleshores, els altres convidats poden menjar pastís i emportar-se'n algun tros a casa o portar-ne a aquelles persones que s'han perdut el convit. Una antiga tradició diu que si una dama d'honor dorm amb un tros de pastís sota el coixí pot somiar amb el seu futur marit.
Es pot guardar un tros de pastís per tal que la parella se’l mengi en el seu primer aniversari o en el bateig del seu primer fill. Algunes vegades aquest tros pot ser del pis de dalt o un tros del tall que els nuvis van compartir, depenent dels costums locals.
# Telemundo

Telemundo és un grup televisiu estatunidenc dirigit a un públic hispànic. La xarxa de Telemundo és la segona productora mundial de programes en llengua espanyola i el segon grup televisiu en castellà als Estats Units, després d'Univision.

## Abast

Telemundo arriba al 93% de les llars llatinoamericanes per via analògica o digital, pel cable, i la televisió per satèl·lit. Telemundo és l'únic grup televisiu de llengua espanyola que produeix la majoria de les seves telenovel·les. A diferència d'Univision, que només té subtítols en espanyol, molts programes de Telemundo s'emeten amb subtítols alhora en aquesta llengua i en anglès.

## Història

Telemundo fou fundat per Ángel Ramos a partir d'una estació de televisió a San Juan (Puerto Rico) el 1954. Telemundo Communications Group, la companyia mare del grup, és una part de la divisió NBC Universal del grup General Electric, que va comprar Telemundo amb 2,7 bilions de dòlars el 2002. Don Browne és el president actual de Telemundo mentre que Jeff Gaspin, el president d'Universal Television Group, supervisa el grup que compta 1.800 empleats. Té la seu a Hialeah, un suburbi de Miami, Florida.

## Referències

* ↑ Breaking News - In Landmark Move, NBC Universal Television Group Signs Development Deal With Galan Entertainment For Production Of Telenovelas In English Across Its Many Networks | Thefutoncritic.Com
* ↑ Breaking News - In Landmark Move, Nbc Universal Television Group Signs Development Deal With Galan Entertainment For Production Of Telenovelas In English Across Its Many Networks | Thefutoncritic.Com
* ↑ «Clorox and Wal-Mart Team up With Telemundo on New Episodes of Dame Chocolate Telenovela». Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 25 agost 2010].
* ↑ James, Meg. NBC tacks on Telemundo oversight to Gaspin's tasks. Los Angeles Times, juliol 26, 2007. Consultat el maig 14, 2010.
* ↑ "Legal corporate english Arxivat 2009-03-01 a Wayback Machine.." Telemundo. Consultat el febrer 3, 2009.

## Vegeu també

* Zuleyka Rivera
* Dayamí Padrón

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2009-01-17 a Wayback Machine.
* Telemundo Internacional
# Acanthoclinus fuscus

Acanthoclinus fuscus és una espècie de peix de la família Plesiopidae i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És endèmic a Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ Jenyns, Leonard. Darwin, Charles (editor). Fish (pdf) (en anglès). volum 4 de The zoology of the voyage of H. M. S. Beagle, under the command of Captain Fitzroy, R. N., during the years 1832 to 1836. Londres: Smith, Elder, and Co., 1842, p. 92.
* 1 2 Luna, Susan M. «Acanthoclinus fuscus Jenyns, 1841, Rockfish» (en anglès). FishBase.

## Bibliografia

* Roberts, Paulin C. I C.. Museum of New Zealand (Te Papa Tongarewa). The rockpool fishes of New Zealand (Te ika aaria o Aotearoa), 1992, p. 177.
# Petersburg (Pennsilvània)

Petersburg és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 455 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Petersburg tenia 455 habitants, 177 habitatges, i 132 famílies. La densitat de població era de 462,3 habitants/km².
Dels 177 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,6% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 25,4% no eren unitats familiars. En el 18,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 32,3% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.013 $ i la renda mediana per família de 35.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.375 $ mentre que les dones 17.292 $. La renda per capita de la població era de 16.141 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Petersburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Petersburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Jeanette Segarra Sales

Jeanette Segarra Sales (Llutxent, 7 de novembre de 1962) és una política valenciana. Va ser diputada a les Corts Valencianes de la VI i VII Legislatura per al PSPV de 1990 a 2010 i també batllessa de Llutxent entre 1991 i 2003. És actualment, i d'ençà el 2 d'agost del 2019, directora general de l'Agència Valenciana Antidespoblament.

## Biografia

Estudià Magisteri a la Universitat de València, i treballà com a professora d'anglès. Militant del PSPV-PSOE, ha estat alcaldessa de Llutxent de 1991 a 2003 i portaveu de la Mancomunitat de Municipis de la Vall d'Albaida de 1999 a 2003, així com secretària comarcal del partit. Ha estat diputada per València a les eleccions a les Corts Valencianes de 1999, 2003 (en les quals ha estat portaveu d'esports del Grup Socialista) i 2007. Fou la primera a demanar informació sobre la relació entre la Ciutat de les Arts i les Ciències i l'Institut Nóos, que va presidir Iñaki Urdangarín.
Treballava com a docent i directora del Col·legi Abecé de Gandia (d'ençà el 2016) fins al seu nomenament el 2 d'agost del 2019 com a directora general de l'Agència Valenciana Antidespoblament.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.519. ISBN 9788495484802.
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2018-09-12. [Consulta: 30 juliol 2015].
* ↑ Gerardo Camps negó los contratos con Nóos por ser «confidenciales», Las Provincias, 6 de novembre de 2011
Càrrecs públics :
| Precedit per: Honorio Estornell Canet | Alcaldessa de Llutxent 1991 - 2003 | Succeït per: José Miguel Aranda Orts |
# Cascades Agaya Gangai

Les cascades Agaya Gangai (del tàmil, ஆகாயகங்கை அருவி; Ganges del Cel) són unes cascades que es troben a les muntanyes de Kol·li Malaii, a la costa oriental de l'Índia. Són unes cascades de 91 m d'alçaria del riu Aiyaru que es troben en una vall de muntanya, prop del temple d'Arapaleeswarar, a la part alta de Kol·li Malaii, al districte de Namakkal, Tamil Nadu. Les coves de Korakka Siddhar i Kalaanginatha Siddhar es troben a prop de les cascades Agaya Gangai, enmig d'un bosc proper.

## Referències

* ↑ Temple Dinamalar (anglès)

## Vegeu també

* Llista de cascades
# Resolució 119 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 119 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, proposta per Estats Units el 31 d'octubre, considerant tant la greu situació per l'acció empresa contra Egipte com la falta d'unanimitat dels membres permanents del Consell de Seguretat en sessions prèvies, el Consell va sentir que se li estava impedint de complir amb la seva responsabilitat de mantenir la pau i la seguretat internacional. Com a solució, el Consell va decidir convocar a un període extraordinari de sessions d'emergència de l'Assemblea General a fi de fer les recomanacions oportunes.
La resolució va ser aprovada per 7 vots contra dos de França i Regne Unit i dues abstencions d'Austràlia i Bèlgica. Encara que França i Regne Unit van votar en contra, no podien bloquejar la convocatòria de l'Assemblea General donat al fet que va ser una votació procedimental, la qual no pot ser vetada per membres permanents.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a la 200 (1953 - 1965)
* Crisi de Suez
* Protocol de Sèvres

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Pastís de lioneses

El pastís de lioneses (o croque-en-bouche, del francès que significa «cruix a la boca») és un pastís en forma de cònica alta típic en casaments, comunions i batejos a França. Consta d'una base no comestible, folrada, la qual es cobreix completament d'una capa de lioneses farcides de nata muntada, ensucrada i perfumada amb vainilla, que s'enganxen entre elles amb un bany de caramel endurit. En el segle xxi comença a considerar-se més aviat embafós i passat de moda, per la qual cosa cada cop són més habituals altres versions, especialment les formades per galetes de colors (macarons) enganxades a la base amb un punt de caramel o xocolata, sense la capa de caramel que les cobreixi. Els convidats poden agafar directament una lionesa del pastís amb la mà. En francès es diu pièce montée o, en alguns indrets, també croquembouche.

## Etimologia

La paraula en francès croquembouche deriva de l'expressió croque en bouche que significa "cruix a la boca", per la capa de caramel cruixent que envolta cada lionesa. A França l'expressió pièce montée (literalment, peça muntada sobre una altra) s'empra en general pels pastissos de pisos, com els típics dels casaments a molts països, i també al pastís de lioneses, que pren una forma semblant a la piràmide de diversos pastissos superposats un sobre l'altre. Avui és molt freqüent que l'expressió pièce montée es refereixi directament al pastís de lioneses, si no s'afegeix res més.

## Història

L'invent del pastís de lioneses s'atribueix a Antonin Carême, qui ho va incloure en el seu llibre de cuina de 1815 Le Pâtissier royal parisien, però ja apareix en l'enciclopèdia culinària del 1806 d'Alexandre Viard Le Cuisinier Impérial, i en el llibre d'Antoine Beauvilliers de 1815 L'Art du Cuisinier. En l'enciclopèdia de Viard i altres texts anteriors (com al de Grimod de La Reynière Néo-physiologie du gout) és inclòs en la llista d'entremesos dolços.

## Referències

* 1 2 «Tacey Rosolowski, "Dessert time"». Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 18 desembre 2016].
* 1 2 Croquembouche Delicious Magazine
* ↑ Perrier-Robert, Annie. Dictionnaire de la gourmandise (en francès). París: Robert Laffont, 2012, p. 1638. ISBN 978-2-221-13403-0. «Entrada: Croquembouche»
* ↑ The Chefs of Le Cordon Bleu. Le Cordon Bleu Pâtisserie and Baking Foundations Classic Recipes. Cengage Learning, 2012, p. 79. ISBN 978-1439057179.
# Maňa

Maňa és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. Compta amb una població de 1980 habitants (2022).

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1237.

## Referències

* ↑ «Maňa». en.mapy.cz. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». citypopulation.de. [Consulta: 7 agost 2022].
# Pic Petit de Segre

El Pic Petit de Segre o Puigmal Petit de Segre és una muntanya de 2.808,8 metres situada entre els termes comunals d'Er i de Llo, tots dos de la comarca de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord, i el municipal de Queralbs, a la del Ripollès. Forma part del circ de muntanyes que delimiten la Vall de Núria.
Està situat a la carena axial dels Pirineus, al sud-oest del Puigmal de Segre, a l'est-sud-est del Puigmal de Llo i al nord del Puigmal d'Er. És el segon, comptant des de l'oest, dels cims que conformen la Vall de Núria.
Com diversos dels cims de l'Olla de Núria, és molt concorregut en les excursions del sector dels Puigmal.

## Referències

* ↑ El Pic Petit de Segre als ortofotomapes de l'IGN
# Joan Masagué i Genís

Joan Masagué i Genís (Llinars del Vallès, Vallès Oriental, 1917 - 1976) fou un pagès i polític català. Molt jove s'establí a Vilalba Sasserra on fou alcalde entre els anys 1954 i 1970.
Va agafar l'alcaldia l'octubre de 1954 i la va deixar el setembre de 1970. Durant el seu primer mandat, l'any 1954 s'aprovà el Pla d'Ordenació Urbana i l'enllumenat de la carretera en funcions de carrer major, i l'any següent s'aprovaren les noves ordenances fiscals, així com el projecte de nova casa consistorial. Del segon mandat destaca l'aprovació del Pla Parcial d'Extensió de Vilalba (1967) i l'arribada a Vilalba de les aigües del Ter (1969). També va treballar en el manteniment de l'arribada de l'aigua de la Font del Duc fins al safareig públic, on anaven a rentar la roba els veïns del poble i, que estava situat a Can Busquets.
Va morir a l'edat 59 anys en accident de trànsit a Llinars, quan anava en moto.

## Referències

* 1 2 Almerich i Padró, Paulina. «Masagué i Genís, Joan». Diccionari Biogràfic d'Acaldes i Alcaldes del Vallès Orienta. Museu de Granollers. [Consulta: 16 maig 2022].
* ↑ Sasserra, Ajuntament de Vilalba. «Font del Duc». [Consulta: 16 maig 2022].
# Casandrino

Casandrino és un municipi situat a la Ciutat metropolitana de Nàpols, a la regió de la Campània, (Itàlia).
Casandrino limita amb els municipis d'Arzano, Grumo Nevano, Melito di Napoli, Nàpols i Sant'Antimo.
# Campionat de Zúric 1970

L'edició del 1970 fou la 55a del Campionat de Zuric. La cursa es disputà el 4 de maig de 1970, pels voltants de Zúric i amb un recorregut de 239 quilòmetres. El vencedor final fou el belga Walter Godefroot, que s'imposà per davant de Frans Mintjens i André Dierickx.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Walter Godefroot | Salvarani | 6h 09' 55" |
| 2 | Frans Mintjens | Faemino-Faema | + 18" |
| 3 | André Dierickx | Flandria-Mars | + 1'22" |
| 4 | Ronald De Witte | Mann-Grundig | m. t. |
| 5 | Georges Pintens | Mann-Grundig | + 1'43" |
| 6 | Gerard Vianen | Caballero-Laurens | + 1'46" |
| 7 | Jan Krekels | Caballero-Laurens | + 1'57" |
| 8 | Joseph Bruyère | Faemino-Faema | m. t. |
| 9 | Dino Zandegù | Salvarani | m. t. |
| 10 | Jan Harings | Caballero-Laurens | m. t. |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
# Dromòclides

Dromòclides (Dromocleides, Δρομοκλείδης) fou un orador àtic del demos de Sphettus, que va viure al temps de Demetri de Falèron, i que va exercir molta influència als afers d'Atenes. Era un devot partidari de Demetri Poliorcetes.

## Referències

* ↑ Plutarc de Queronea, «Demetrius (traducció anglesa)», Vides paral·leles, pàgina 13
# Medalla Militar

«Medalla Militar» té aquests significats:
* Medalla Militar (Espanya)
* Medalla Militar (França)
* Medalla Militar (Haití)
* Medalla Militar (Regne Unit)
# Joan Mas i Ramon

Joan Mas i Ramon (Barcelona, 1934 -) és un pintor i dibuixant d'estil postimpressionista català.
Joan Mas va estudiar dibuix a l'escola d'arts i oficis de Barcelona. Posteriorment es va traslladar a París, on va estudiar pintura al taller del professor Roger Chastel a l'École Nationale Supérieure des Beaux-Arts. Des de llavors, ha exposat la seva obra a diversos països d'Europa (Espanya, França, Itàlia…) i als Estats Units.
La seva obra té l'origen en un postimpressionisme amb influències del cubisme, l'art abstracte i la nova figuració. S'allunya dels dogmes convencionals de la pintura de paisatges, per donar vida a un llenguatge notablement personal.

## Referències

* ↑ Annuaire National des Beaux Arts - 1981-1982. Editions D.T..
* ↑ Diccionario de Pintores y Escultores españoles del Siglo XX. Fundación Banco Exterior, 1996. ISBN 9788488836069.

## Enllaços externs

* Joan Mas i Ramon - Lloc web oficial
# Campionat de Moldàvia de ciclisme en contrarellotge

El Campionat de Moldàvia de ciclisme en contrarellotge s'organitza anualment des de l'any 1997 per determinar el campió ciclista de Moldàvia en la modalitat.
El títol s'atorga al vencedor d'una única carrera en contrarellotge. El vencedor obté el dret a portar un mallot amb els colors de la bandera moldava fins al campionat de l'any següent quan disputa proves en contrarellotge.

## Palmarès masculí

| Any | Primer | Segon | Tercer |
| 1997 | Ruslan Ivanov | Igor Bonciucov | Igor Pugaci |
| 1998 | Ruslan Ivanov | Alexei Nazarenco | Igori Moscalev |
| 1999 | Igor Pugaci | Igor Bonciucov | Artiom Saraev |
| 2000 | Igor Pugaci | Igor Bonciucov | Serghei Smirnov |
| 2001 | Igor Pugaci | Ruslan Ivanov | Igor Bonciucov |
| 2007 | Serghei Tvetcov | Oleg Berdos | Sergiu Catan |
| 2008 | Sergiu Cioban | Victor Mironov | Serghei Tvetcov |
| 2009 | Serghei Tvetcov | Sergiu Catan | Oleg Berdos |
| 2010 | Sergiu Cioban | Serghei Tvetcov | Mihail Gac |
| 2011 | Sergiu Cioban | Eugeniu Cozonac | Viktor Mironov |
| 2012 | Sergiu Cioban | Mihail Gac | Nicolae Tanovitchii |
| 2013 | Sergiu Cioban | Alexandr Braico | Veaceslav Verciuc |
| 2014 | Sergiu Cioban | Cristian Raileanu | Nicolae Tanovitchii |
| 2015 | Maxim Rusnac | Andrei Covalciuc | Cristian Raileanu |
| 2016 | Maxim Rusnac | Andrei Covalciuc | Andrei Vrabii |
| 2017 | Nicolae Tanovitchii | Maxim Rusnac | Andrei Vrabii |
| 2018 | Nicolae Tanovitchii | Andrei Vrabii | Maxim Rusnac |
| 2019 | Cristian Raileanu | Andrei Vrabii | Andrei Covalciuc |
| 2020 | Cristian Raileanu | Andrei Covalciuc | Vladislav Korotas |
| 2021 | Cristian Raileanu | Andrei Vrabii | Arman Garibian |

### Palmarès sub-23

| Any | Primer | Segon | Tercer |
| 2015 | Andrei Covalciuc | Cristian Raileanu | Nichita Lunin |
| 2016 | Andrei Covalciuc | Nichita Lunin | Dumitru Bumbu |
| 2017 | Ivan Lutenco | Vladislav Iacobenco | Nichita Lunin |

## Vegeu també

* Campionat de Moldàvia de ciclisme en ruta

## Referències

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# Annika Thörnquist

Annika Thörnquist és la cantant del grup suec Da Buzz. i es va criar a la ciutat de Karlstad, però més tard es va traslladar a Estocolm, capital de Suècia.

## Referències

* ↑ Bonacich, Drago. «Biography: Da Buzz». Allmusic. [Consulta: 16 abril 2010].
# Teodor Roviralta i Figueras

Teodor Roviralta i Figueras (Molins de Rei, 16 de maig de 1854 - Lloret de Mar, 20 d'octubre de 1919) fou un industrial i indià català.

## Biografia

Essent un nen, Teodor Roviralta s'escapà de casa seva a Molins de Rei, va anar a peu a Barcelona i d'amagat s'embarcà cap a Sud-amèrica. Establert a l'Argentina, va fer fortuna i es casà amb Sofia Astoul Dessein, amb la qual tindria cinc fills, essent el més conegut Raül Roviralta i Astoul, que esdevingué marquès de Roviralta i Santa Clotilde.
Tornada la parella a Barcelona, Teodor Roviralta s'associà amb Salvador Andreu, conegut com el Dr.Andreu, per a la urbanització dels terrenys de Collserola que pujaven cap al Tibidabo, creant la Societat del Tibidabo. Justament en aquests terrenys, l'any 1903 comprà una antiga masia i la convertí en la casa del Frare Blanc, sota la direcció tècnica de Joan Rubió Bellver.
Té dedicat un carrer al costat de l'avinguda del Tibidabo de Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 Lanao, Pau. «Clotilde i el marquès - 03 ago 2017», 06-08-2023. [Consulta: 6 agost 2023].
* ↑ Lanao, Pau. «Clotilde i el marquès - 03 ago 2017», 06-08-2023. [Consulta: 6 agost 2023].
* ↑ «B Nomenclàtor». [Consulta: 6 agost 2023].
# Miriandros

Miriandros (en llatí Miryandrus, en grec antic Μυρίανδρος 'Mūríandros') era una ciutat comercial (ἐμπόριον) d'origen fenici, situada al golf d'Alexandreta, a la Cilicia Campestris, molt propera a Alexandria d'Issos, de la que estava una mica al sud-oest.
Heròdot i Esteve de Bizanci anomenen golf de Miriandros (Μυριανδικὸς κόλπος) al golf d'Alexandreta, a partir del nom de la ciutat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Issus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 maig 2021].
# Austrolebias alexandri

Austrolebias alexandri és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Argentina, el Brasil i l'Uruguai.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Joan Mas i Vives

Joan Mas i Vives (Maria de la Salut, Mallorca, 14 de juliol de 1951), és un crític literari, filòleg i escriptor mallorquí. Llicenciat en Filologia Romànica per la Universitat de Barcelona el 1975 i doctorà el 1985, exercí com a professor de Batxillerat a l'Institut Antoni Maura de Palma entre el 1978 i el 1983, i el 1984 com a Catedràtic de Batxillerat, a l'Institut Guillem Cifre de Colonya de Pollença. El 1984 entra a la Universitat de les Illes Balears com a professor titular interí i n'és Catedràtic del Departament de Filologia Catalana i Lingüística General des del juliol de 1993.
Des del 1995, és president de la Fundació Teatre del Mar, que té com a objectiu programar de manera estable una activitat teatral de petit format i de qualitat. És soci i ha estat membre de la Junta Directiva de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana (AELC). El 2006 va rebre el Premi Miquel dels Sants Oliver dels Premis 31 de desembre de l'OCB, i el 2007 el Premi Crítica Serra d'Or. Finalista del Premi Sant Jordi de 2011 per l'obra Kabul i Berlín a l'últim segon, una novel·la sobre les relacions humanes amb una viva radiografia de la conflictivitat al món durant el canvi de segle: el vell segle XX que mor amb la caiguda del Mur de Berlín i el segle XXI que neix amb la guerra d'Afganistan.

## Obres

* Reflexions sobre poesia catalana (1982)
* El teatre a Mallorca a l'època romàntica (1986),
* Josep de Togores i Sanglada: biografia d'un il·lustrat liberal (1994)
* Antologia poètica de Damià Huguet (1999)
* Cançoner Aguiló (2000)
* Domini Fosc (Assaigs sobre poesia) (2003)
* Diccionari del Teatre a les Illes Balears (2003 i 2006)
* Kabul i Berlín a l'últim segon (2011)
* Com una vella cançó (Lleonard Muntaner, Editor, 2008)
* Diable de Byron!

## Referències

* 1 2 3 4 https://www.escriptors.cat/autors/masj/biografia-joan-mas-i-vives
* 1 2 https://www.lleonardmuntanereditor.cat/autor/joan-mas-i-vives/

## Enllaços externs

* Biografia a l'AELC