OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tecnologia de muntatge superficial

La Tecnologia de muntatge superficial és una tecnologia de fabricació de dispositius electrònics (actius i passius) inventada per l'empresa Siemens (que l'anomenà SMD - Surface Mounted Devices) que consisteix a reduir la dimensió d'aquests dispositius i no proveir-los de potes metàl·liques llargues (terminals) per a soldar-los a la placa del circuit imprès.
Les potes esdevenen molt més primes i curtes en el cas de molts circuits integrats, mentre que per a elements passius (com resistències i condensadors) aquests terminals estan fixats directament sobre el cos de l'element.
Dissenyats per a ser soldats mecànicament (per mitjà d'un robot programat), llur soldadura a mà sol ser difícil per llurs petites dimensions.
Per a aplicacions en què l'espai, el pes, les interferències electromagnètiques (paràmetres concentrats o distribuïts) o les prestacions són importants, aquesta tecnologia suposa una millora substancial en tots aquests aspectes, atès que les pèrdues i interferències que s'originaven entre els terminals metàl·lics i la placa de circuit imprès on estan soldats desapareixen.
D'altra banda, el fet que es fabriquin en diverses mides i que els valors que s'assoleixen (especialment per a dispositius passius) són molt més variats i exactes que els dels dispositius de fabricació tradicional fa que cada cop més sigui habitual trobar aquests components en tota mena d'aparells electrònics.

## Referències

* ↑ «Surface mount technology status» (PDF) (en anglès). Arxivat de l'original el 2015-12-28. [Consulta: 16 juny 2014].
* ↑ «Tecnologia de muntatge superficial». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* International Microelectronics And Packaging Society (anglès)
* Surface Mount Technology Association (SMTA) Arxivat 2020-12-23 a Wayback Machine. (anglès)
# Autrac

Autrac és un municipi francès situat al departament de l'Alt Loira i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 70 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Autrac era de 70 persones. Hi havia 30 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 11 parelles sense fills, 11 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 40 habitatges eren cases. Dels 29 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 3 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Autrac el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 12 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 41 persones, 36 eren actives i 5 eren inactives. De les 36 persones actives 32 estaven ocupades (20 homes i 12 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 5 persones inactives 2 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa financera.
L'any 2000 a Autrac hi havia 11 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Autrac a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Autrac a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Petronas

Petronas és el nom curt per Petroliam Nasional Berhad que és la companyia de petroli i gas de Malàisia, propietat de l'Estat, fundada el 14 d'agost de 1974. Petronas és propietària de 103 subsidiàries i és parcialment propietària d'altres 19, a més està associada amb 55 companyies. Juntes, aquestes companyies formen el Petronas Group, que està involucrat en diverses activitats basades en petroli i gas.
El 1998, Petronas va inaugurar les Torres Petronas, la nova seu de l'empresa, que durant un temps van ser els edificis més alts del món, amb disseny de l'arquitecte César Pelli. La construcció d'aquesta obra va tenir raons econòmiques i polítiques, ja que va permetre que Malàisia i la seva capital prenguessin més prestigi davant el món.
Petronas és un dels principals anunciants de l'equip de Fórmula 1 BMW Sauber, i també el seu proveïdor de lubricants i combustibles. També posseeix el 40% de Sauber Petronas Engineering, l'empresa que construeix els xassís de l'equip que utilitzen motors fabricats per Ferrari. Petronas és també el principal anunciant del Gran Premi de Malàisia, i està entre els principals anunciants del Gran Premi de la Xina.
# Arvīds Žilinskis

Arvīds Žilinskis (Gubèrnia de Curlàndia, 31 de març de 1905 - Riga, 31 d'octubre de 1993) rus: Арвид Янович Жилинский Àrvid Ianóvitx Jilinski, fou un compositor i pianista letó, professor del Conservatori Letó (1967).

## Biografia

Nasqué el 31 de març de 1905 a "Lejas Ārendzāni" a Selònia, parròquia de Sauka, (actual municipi de Viesīte, Letònia, llavors part de l'Imperi Rus) a la família del granger Jānis Žilinskas i la seva dona Ieva. Durant la Primera Guerra Mundial, la família d'Arvīds Žilinska va fugir a Khàrkiv, on va estudiar a una escola i un gimnàs de música. Després de tornar a Letònia, va estudiar al Conservatori Letó (ara Acadèmia Letona de Música Jāzeps Vītols) amb Bonifācijas Roges (1920–1927) i Jāzeps Vītols (1928-1933).Paral·lelament, Žilinskis va treballar com a professor de piano al Conservatori Popular de Riga (1927-1937), i des de 1937 al Conservatori Letó. El primer concert d'autor de Žilinska va tenir lloc el 1927.
Després de la Segona Guerra Mundial, Arvīds Žilinskis va dirigir el departament de piano obligatori del Conservatori Letó (des de 1952). Es va fer conegut com a autor de moltes cançons infantils i peces de piano.
Morí a Riga el 31 d'octubre de 1993 i fou enterrat al Cementiri del Bosc de Riga.

## Creativitat

Arvīds Žilinskis va escriure més de 200 cançons en solitari, 80 cançons corals i més de 300 cançons infantils i juvenils.
* Ballet en miniatura „Mārīte” (1940),
* Opereta „Zilo ezeru zemē” (1953),
* Opereta „Sarkanā marmora noslēpums” (1955),
* Opereta „Seši mazi bundzenieki” (1955),
* Opereta "Pauks un Šmauks" (1957),
* Opereta „Dzintarkrasta puiši” (1964),
* Òpera „Zelta zirgs” (1964),
* Ballet „Sprīdītis” (1968),
* Òpera „Pūt, vējiņi” (1969),
* Ballet "Čipolīno" (1970),
* Ballet „Lolitas brīnumputns” (1974),
* Comèdia musical "Tikai rozes" (1977),
* Òpera "Maija un Paija" (1980),
* Ballet "Kaķīša dzirnaviņas" (1987).

## Bibliografia

* O. Krolls. Arvīds Žilinskis // Aiz zelta priekškara. – Oficina Cultural de Krolla, 1966, pàgines 53-56.
* O. Grāvītis. A. Žilinska opera Zelta zirgs. – Riga: Liesma, 1967, pàg. 48.
* O. Grāvītis. Arvīds Žilinskis. – Riga: Liesma, 1971, pàg. 435.
* A. Žilinskis. Mana radošā darba un dzīves atmiņu pavedieni // Latviešu mūzika ’85. – Riga: Liesma, 1985, pàg. 176–183.

## Referències

* 1 2 (rus) ЖИЛИНСКИЙ в энциклопедии музыки
* ↑ (rus) Жилинский Арвид Янович — Биография
* ↑ (letó) Arvīds Žilinskis www.musicabaltica.com

## Enllaços externs

* Concert per a piano en mi menor a YouTube
# Programa (grup musical)

Programa és un grup musical de Barcelona popular en la dècada de 1980 per les seves aparicions a televisió en programes com Tocata, amb hits com Galileo Galilei, Sintesis digital, Reunión de amigos, etc., incloent una versió de sintesis digital amb Fernandisco, així com sintonies de programes de televisió.
El grup es va fundar l'any 1983 per Carlos Guirao (tras abandonar el grup Neuronium) i Joseph Loibant. Van publicar els discos Sintesis digital, Reunión de amigos i Acrópolis. L'any 1987 van produir un nou disc anomenat Paris Dakar que va romandre inèdit fins a la seva publicació l'any 2010. Per a les actuacions en directe s'uniria al grup el percussionista i escultor José María Ciria. Després de Paris Dakar, Carlos Guirao abandona el grup.
L'any 1999 canviarien el nom Programa per Program@ i Carlos Guirao seria reemplaçat de forma estable per José María Ciria. En aquesta època van publicar dos discos més, Ashes i Phoenix. El grup és conegut per ser el primer a haver actuat per a televisió amb instruments musicals i ordinadors. Existeixen documents videogràfics d'aquestes actuacions. També és conegut per actuar de teloner en els concerts de Stevie Wonder a Madrid (20 d'agost de 1984, Estadio del Rayo Vallecano) i Barcelona (22 d'agost de 1984, Plaza de Toros Monumental). Després de l'any 2003 no han tornat a fer produccions sota el nom de program@, tot i que han col·laborat en altres projectes, com per exemple el disc Alchemy de Loibant-Guirao, publicat un any abans de la mort de Carlos Guirao.

## Discografia

* Sintesis digital (1983) (Reeditat en format digital per Picap 2011)
* Reunion de amigos (1984, maxi-single)
* Acropolis (1985) (Reeditat en format digital per Picap 2011)
* Paris Dakar (produït el 1987)
* Ashes (1999)
* Phoenix (2003)

## Referències

* ↑ Programa Tocata. «Galileo Galilei».
* ↑ Programa Tocata. «Sintesis digital».
* ↑ Programa. «Reunión de amigos».
* ↑ Programa. «No se si puedo».
* ↑ «Actuació de programa per a la televisó.». Sahara.
* ↑ «Actuació de programa per a la televisió». Acropolis.
* ↑ «El grupo catalán Programa actuará como telonero de Stevie Wonder». .

## Enllaços externs

* http://www.discogs.com/artist/Programa
Viccionari
# Donald Johansson

Donald Johansson (Suècia, 29 d'agost de 1913 - 9 de setembre de 2004) va ser un esquiador de fons suec que va competir durant la dècada de 1930. En el seu palmarès destaca una medalla de bronze al Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1938.

## Referències

* ↑ Längdskidor Sverige: Svenska OS, VM och EM-medaljörer (suec)
* ↑ Resultats al Campionat del món d'esquí nòrdic (alemany)
# Kinjite

Kinjite (禁じ手 o 禁手 (en japonès) lit. mà prohibida) és una tècnica/moviment prohibit al sumo i que pot suposar la desqualificació immediata del combat del rikishi que ho realitza. Són kinjite les següents accions:
* Colpejar a l'oponent amb el puny tancat.
* Tirar del pèl de l'oponent.
* Punxar amb els dits els ulls o el plexe solar de l'oponent.
* Copejar simultàniament amb els dos palmells de la mà les orelles de l'oponent.
* Agafar, empènyer o colpejar l'engonal de l'oponent .
* Agarrar a l'oponent per la gola.
* Donar una puntada per sobre del genoll.
* Torçar els dits a l'oponent.
Qualsevol de les accions citades anteriorment suposa la desqualificació immediata, encara que no són vistes amb freqüència, sobretot en competicions d'alt nivell, especialment entre els sekitori. Potser la més comuna és tirar del pèl en realitzar un chonmage. L'any 1980 Keisuke Itai va realitzar aquesta acció en dos dies consecutius quan lluitava a la categoria dejūryō.
Mentre agafar a l'oponent per la gola no està permès, l'empènyer-li amb el palmell de la mà a l'alçada de la mateixa sí que ho està.
Hi ha alguns moviments que estan permesos als rikishi però prohibits per a la majoria dels lluitadors junior (a nivell escolar), com per exemple el harite, colpejar la cara del contrincant amb la mà oberta.
Aquest terme també s'utilitza per referir-se a un moviment il·legal al joc de taula Shōgi.

## Referències

* ↑ «Kimarite Menu». Japan Sumo Association. [Consulta: 20 gener 2010].
* ↑ Sharnoff, Lora. Grand Sumo. Weatherhill, 1993. ISBN 0-8348-0283-X.
# Tusc

Tusc és el nom dels següents personatges:
* Gai Aqil·li Tusc, cònsol romà del segle V aC.
* Cecina Tusc, prefecte del pretori del segle I aC.
# BRD Bucharest Open 2014

El Torneig de Bucarest 2014, oficialment conegut com a BRD Bucharest Open 2014, és un esdeveniment de tennis femení sobre terra batuda que pertany als International Tournaments de la WTA. L'edició inaugural del torneig es va celebrar entre el 5 i el 13 de juliol de 2014 al Arenele BNR de Bucarest (Romania).
La tennista local Simona Halep va guanyar el segon títol de l'any.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | S. Halep | 6 | 6 | |
| | A. Krunić | 2 | 4 | | 1 | S. Halep | 6 | 6 | |
| | Ç. Büyükakçay | 5 | 6 | 6⁶ | | L. Arruabarrena | 3 | 1 | |
| | L. Arruabarrena | 7 | 3 | 7 | | | | | | 1 | S. Halep | 6 | 4 | 6 |
| | M. Niculescu | 7 | 7 | | | | | | | | M. Niculescu | 2 | 6 | 1 |
| Q | E. Kòstova | 5 | 5 | | | M. Niculescu | 6 | 2 | 7 | | | | | |
| | K. Piter | 2 | 7 | 6$^4$ | 8 | P. Hercog | 2 | 6 | 6$^3$ | | | | | |
| 8 | P. Hercog | 6 | 5 | 7 | | | | | | | | | | | 1 | S. Halep | 6 | 6 |
| | K. Kučová | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | 2 | R. Vinci | 1 | 3 |
| WC | C. Dinu | 2 | 3 | | | K. Kučová | 6 | 1 | 6 | | | | | |
| | D. Kovinić | 6 | 2 | 6 | | D. Kovinić | 4 | 6 | 3 | | | | | |
| 4 | K. Knapp | 4 | 6 | 3 | | | | | | | K. Kučová | 1 | 3 | |
| 7 | P. Cetkovská | 6 | 3 | 7 | | | | | | 2 | R. Vinci | 6 | 6 | |
| Q | K. Bertens | 4 | 6 | 6$^4$ | 7 | P. Cetkovská | 5 | 3 | | | | | | |
| | S. Soler Espinosa | 6 | 2 | 1 | 2 | R. Vinci | 7 | 6 | |
| 2 | R. Vinci | 3 | 6 | 6 | | | | | |

## Quadre dobles femenins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Katarzyna Piter Olha Savtxuk | 6 | 4 | [10] |
| | Kiki Bertens Tamira Paszek | 2 | 6 | [8] | 1 | Katarzyna Piter Olha Savtxuk | 4 | 6 | [4] |
| | Raluca Olaru Valéria Soloviova | 3 | 5 | | WC | Elena Bogdan Alexandra Cadanțu | 6 | 4 | [10] |
| WC | Elena Bogdan Alexandra Cadanțu | 6 | 7 | | | | | | | WC | Elena Bogdan Alexandra Cadanțu | 6 | 3 | [10] |
| | Çağla Büyükakçay Karin Knapp | 7 | 5 | [10] | | | | | | | Çağla Büyükakçay Karin Knapp | 4 | 6 | [5] |
| 4 | Irina-Camelia Begu María Irigoyen | 5 | 7 | [8] | | Çağla Büyükakçay Karin Knapp | 6$^3$ | 6 | [10] |
| | Paula Kania Anna Tatishvili | 7 | 3 | [10] | | Paula Kania Anna Tatishvili | 7 | 3 | [4] |
| | Oksana Kalàixnikova Aleksandra Krunić | 5 | 6 | [7] | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (romanès) (anglès)
* Quadre individual femení PDF
* Quadre dobles femenins PDF
Bucarest :
2014
2015
2016
2017
2018
2019 :
WTA Tour 2014
< 2013
2015 > :
WTA Finals, Singapur  · WTA Tournament of Champions, Sofia :
# Platja de Sant Vicenç de Montalt

La platja de Sant Vicenç és una platja semiurbana de la costa del Maresme, situada al municipi de Sant Vicenç de Montalt (Maresme). Limita pel seu extrem nord-est amb la riera del Gorg, que la separa de la platja dels Tres Micos, del municipi de Caldes d'Estrac, i pel seu extrem sud-oest amb el port Balís, al municipi de Sant Andreu de Llavaneres. Té una longitud de 1.300 m i una amplada mitjana de 80 m de sorra gruixuda i un pendent d'entrada a l'aigua molt pronunciat. Disposa d'una àrea delimitada per a l'accés de ciutadans amb gossos.
Paral·lel a la platja discorre el passeig marítim, anomenat passeig del Marquès Casa Riera, on hi ha edificades cases de la burgesia catalana dels segles XIX i XX, que conformen el conjunt arquitectònic edificat en aquella època a ran de mar, més ben conservat del Maresme.

## Accessos

* Cotxe:
** Carretera N-II direcció a Arenys de Mar: cal entrar pel pas subterrani que hi ha al costat de la benzinera.
** Carretera N-II direcció a Mataró: cal entrar pel pas subterrani que trobarem passat el nucli urbà i Autopista C-32: sortida 18, direcció platges / Caldes d'Estrac.
* Tren: Estació de RENFE més propera: Caldes d'Estrac (a 5 min. de la platja de Sant Vicenç de Montalt).
* Bus: Bus urbà que connecta el nucli urbà i el barri antic amb la zona de la platja.

## Aparcaments

Al passeig Marquès Casa Riera (zona blava de pagament), carrer de la Pau (aparcament reservat als residents autoritzats i una part lliure) i espais situats a les urbanitzacions properes, també a la vorada de la N-II en direcció a Barcelona.

## Referències

* ↑ «Platja de Sant Vicenç de Montalt». Agència Catalana de l'Aigua.
* 1 2 «La platja». Ajuntament de Sant Vicenç de Montalt.
* 1 2 «Sant Vicenç de Montalt. Equipaments a les Platges». Diputació de Barcelona. Arxivat de l'original el 2011-08-13. [Consulta: 26 març 2021].

## Enllaços externs

* La platja - Sant Vicenç de Montalt
# Premis Pulitzer de 1932

Els següents són els Premis Pulitzer de 1932.

## Premis de periodisme

* Servei públic:
** Indianapolis News, per la seva reeixida campanya per eliminar el malbaratament en la gestió de la ciutat i reduir la recaptació d'impostos
* Informació:
** WC Richards, DD Martin, JS Pooler, FD Webb i JNW Sloan de la Detroit Free Press, pel seu relat de la desfilada de la Legió Americana durant la convenció del 1931 a Detroit.
** Mencions honorífiques a:
*** Frank W. Griffin i Harry E. Kalodner de The Philadelphia Record, per "la seva sèrie d'articles que exposen als sol·licitants de fons de caritat que van desviar per si mateixos una gran part de els diners recaptats mitjançant l'ús del nom de l'alcalde. Com a resultat de l'exposició, el comitè de l'alcalde va ser dissolt i es va iniciar una investigació per part de l'fiscal de districte".
*** Harry Bloom i J. Howard Henderson del The Louisville Times, per "la seva denúncia de fraus practicats pel secretari del comtat WG Stiglitz a l'Estat i a conductors individuals en la recaptació dels impostos sobre els automòbils. Stiglitz va renunciar al seu càrrec cinc hores després de la publicació d’aquest reportatge i menys de quatre mesos després va començar una condemna de cinc anys al centre penitenciari".
* Correspondència:
** Charles G. Ross, de St. Louis Post-Dispatch, pel seu article titulat "La situació del país: què es pot fer? ", Un debat sobre la situació econòmica dels Estats Units
** Walter Duranty, de The New York Times, per la seva sèrie de reportatges sobre Rússia, en concret sobre l'elaboració del Pla Quinquennal. Aquest premi ha estat controvertit a causa de les afirmacions que Duranty va mentir sobre la fam a Ucraïna. El 1990 i de nou el 2003, els administradors del Pulitzer van rebutjar les peticions de revocar el premi a Duranty.
* Redacció editorial:
** No es concedeix cap premi
* Caricatura Editorial:
** John T. McCutcheon del Chicago Tribune, per "A Wise Economist Asks a Question" (Un savi economista fa una pregunta).

## Premis de lletres i teatre

* Premi Pulitzer de Biografia o Autobiografia:
** Theodore Roosevelt per Henry F. Pringle (Harcourt)
* Premi Pulitzer d'Obres de Ficció:
** The Good Earth (La bona terra) de Pearl S. Buck (John Day)
* Premi Pulitzer de Teatre:
** Of Thee I Sing de George S. Kaufman, Morrie Ryskind i Ira Gershwin (Knopf)
* Premi Pulitzer d'Història:
** My Experiences in the World War (Les meves experiències a la guerra mundial) de John J. Pershing (Stokes)
* Premi Pulitzer de Poesia:
** The Flowering Stone (La pedra florida) de George Dillon (Viking)

## Referències

* ↑ «The News wins Pulitzer public service prize». The Indianapolis News, 03-05-1932. (Part 2 of article)
* ↑ «Free Press staff is awarded Pulitzer Prize». Detroit Free Press, 30-05-1932.
* ↑ «5 reporters share a Pulitzer award». The New York Times, 30-05-1932. De subscripció o mur de pagament
* ↑ AP «N.Y. Times urged to rescind 1932 Pulitzer». USA Today. AP, 22-10-2003.
* ↑ «Statement on Walter Duranty's 1932 Prize». The Pulitzer Prizes, 20-11-2003. [Consulta: 22 agost 2020].

## Enllaços externs

* Premis Pulitzer del 1932
# Tània Juste i Aranda

Tània Juste i Aranda (Barcelona, 1972) és una escriptora catalana de novel·les històriques. Llicenciada en Història per la Universitat de Barcelona, actualment viu a Sant Cugat del Vallès. L'any 2009 va publicar la seva primera novel·la, A flor de pell, situada a la Barcelona dels anys vint, en plena dictadura de Primo de Rivera. El 2012 publica amb Columna Els anys robats, un homenatge als aviadors republicans durant la Guerra Civil. L'hospital dels pobres és la seva tercera novel·la publicada, aquesta vegada ambientada en els primers anys del segle xx durant la construcció de l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau. Compagina l'escriptura amb feines de traducció al català i al castellà, així com col·laboracions en llibres col·lectius. També ha participat en l'antologia Veus de la nova narrativa catalana (Empúries 2010), com a autora i com a traductora. L'any 2015 guanya el Premi Néstor Luján per la novel·la Temps de família i el 2021 el Premi Prudenci Bertrana per la novel·la Amor a l’art.

## Obra

* A flor de pell (2009)
* Els anys robats (2012)
* L'hospital dels pobres (2014)
* Temps de família (2015)
* Passatge al nou món (2018)
* Amor a l’art (2021)

## Premis i reconeixements

* Premi Néstor Luján de novel·la històrica per Temps de família (2015)
* Premi Prudenci Bertrana de novel·la per Amor a l’art

## Referències

* 1 2 «L'hospital dels pobres, de Tània Juste – Nosaltresllegim.cat». [Consulta: 14 març 2017].
* 1 2 «Tània Juste guanya el Nèstor Luján amb una nissaga vinícola». Ara.
* 1 2 «Els premis literaris de Girona premien una novel·la de Tània Juste i la poesia de Susanna Rafart». Vilaweb, 22-06-2021 [Consulta: 22 juny 2021].

## Enllaços externs

* Entrevista a Sàpiens, per Laura Díaz Arxivat 2017-03-15 a Wayback Machine.
* Ressenya del blog La Petita Llibreria
* Pàgina oficial
# Platja de Sant Tomàs

La Platja de Sant Tomàs està situada a l'illa de Menorca i concretament al nord del municipi des Migjorn Gran.

## Descripció

L'entrada de mar és en forma d'u. És característica per tenir dimensions grosses, talús d'arena, exposició de vents del sud, sud-est i sud-oest, l'aigua cristal·lina i tranquil·la. La platja és visitada per molts de banyistes locals i turistes. Per arribar per la carretera és senzill, seguint la senyalització varia. Es pot aparcar gratuïtament, i per l'estiu es pot arribar en autobús.

## Enllaços externs

* platges de Balears Arxivat 2014-01-16 a Wayback Machine.
# Articulació prismàtica

Una articulació prismàtica, o simplement P, és un parell cinemàtic que només permet un desplaçament relatiu rectilini al llarg d'un eix comú entre els dos elements enllaçats.
L'enllaç d'una guia de cortina amb els patins o algunes guies que només admeten moviment longitudinal sense que puguin girar els seus elements (per exemple: en algunes cadires plegables, o en la majoria de calaixos), són exemples d'articulacions prismàtiques.

## Referències

* ↑ Cardona i Clos, 2010, p. 16.
* ↑ Blas i Abante et al., 1991, p. 3.

## Bibliografia

* Blas i Abante, Marta; Mateu i Martínez, M. Rosa; Picó i Garcia, Rosa Maria; Riba i Romeva, Carles. «Diccionari de robòtica industrial» p. 18, 1991. [Consulta: 6 abril 2019].
* Cardona, Salvador; Clos, Daniel. Teoria de màquines. Barcelona: Universitat Politècnica de Catalunya. Iniciativa Digital Politècnica, 2010, p. 248. ISBN 978-84-9880-379-2 [Consulta: 24 agost 2019].