OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mark Milligan

Mark Milligan (Sydney, Austràlia, 4 d'agost de 1985) és un futbolista australià. Va disputar 25 partits amb la selecció d'Austràlia.

## Referències

* ↑ National Football Teams
Milligan amb la selecció australiana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Austràlia – Copa del Món de Futbol 2006
1 Schwarzer •
2 Neill •
3 Moore •
4 Cahill •
5 Culina •
6 Popovic •
7 Emerton •
8 Skoko •
9 Viduka •
10 Kewell •
11 Lazaridis •
12 Covic •
13 Grella •
14 Chipperfield •
15 Aloisi •
16 Beauchamp •
17 Thompson •
18 Kalac •
19 Kennedy •
20 Wilkshire •
21 Sterjovski •
22 Milligan •
23 Bresciano •
Seleccionador: Hiddink
Selecció de futbol d'Austràlia – Copa del Món de Futbol 2014
1 Ryan •
2 Franjic •
3 Davidson •
4 Cahill •
5 Milligan •
6 Špiranović •
7 Leckie •
8 Wright •
9 Taggart •
10 Halloran •
11 Oar •
12 Langerak •
13 Bozanic •
14 Troisi •
15 Jedinak  •
16 Holland •
17 McKay •
18 Galeković •
19 McGowan •
20 Vidošić •
21 Luongo •
22 Wilkinson •
23 Bresciano •
Entrenador: Postecoglou
Selecció de futbol d'Austràlia – Copa del Món de Futbol 2018
1 Ryan •
2 Degenek •
3 Meredith •
4 Cahill •
5 Milligan •
6 Jurman •
7 Leckie •
8 Luongo •
9 Juric •
10 Kruse •
11 Nabbout •
12 Jones •
13 Mooy •
14 Maclaren •
15 Jedinak  •
16 Behich •
17 Arzani •
18 Vukovic •
19 Risdon •
20 Sainsbury •
21 Petratos •
22 Irvine •
23 Rogic •
Entrenador: Bert van Marwijk :
# Pere Lastortras i Vila

Pere Lastortras i Vila (Mataró, 16 de gener de 1774 - Barcelona, 27 de juny de 1809) fou un manyà executat a Barcelona després de la Conspiració de l'Ascensió durant l'ocupació napoleònica.
Nascut el 16 de gener de 1774 a Mataró, a cal Torner, fill del torner Josep Lastortras i Caterina Vila, vinguts de Torelló a treballar en l'església de Santa Maria.
Entre el 12 i el 14 de maig de 1809 tingué lloc a Barcelona un pla per rebel·lar-se contra els governadors francesos de la ciutat, conegut com a Conspiració de l'Ascensió, que fracassà per la traïció d'uns col·laboradors italians. Foren detingudes 18 persones, de les quals cinc van ser condemnades a mort, Joaquim Pou, Joan Gallifa, Josep Navarro, Salvador Aulet i Joan Massana, fent-se les execucions el 3 de juny de 1809.
El mateix dia de les execucions, tres ciutadans - Ramon Mas, Julià Portet i Pere Lastortras - van començar a tocar a sometent la campana Tomasa de la Catedral de Barcelona. Les tropes franceses entraren a la seu a prendre'ls, però durant tres dies els campaners rebels es van poder amagar rere les manxes de l'orgue. Segons s'indica, al final van sortir amb la promesa que serien perdonats, encara que van ser presos i condemnats també a mort, executats finalment el 27 de juny de 1809, essent enterrats en el fossar de Sant Felip Neri.
L'any 1927 li fou dedicat el carrer de Verdaguer i Callís, abans Montjuïc de Sant Pere, al barri de Sant Pere de la ciutat de Barcelona. El 1930 el carrer va tornar a dir-se de Verdaguer i Callís, el 1940 el carrer fou de nou Pedro Lastortras i, definitivament, des del 1979 tornà a ser de Verdaguer i Callís. Després d'aquest darrer canvi de nom, Pere Lastortras és l'únic dels herois de 1809 sense un carrer dedicat a la ciutat.
També en record dels fets, el 1941 es va inaugurar el Monument als Herois de 1809, a la plaça Garriga i Bachs, a tocar de la Catedral. El grup escultòric només presenta els cinc executats el 3 de juny de 1809, però la placa també recorda els tres que van ser morts el 27 de juny següent per haver tocat a sometent.

## Referències

* 1 2 Llovet, Joaquim «Pere Lastortras i Vila (1774-1809). Un mataroní entre els anomenats martir de la guerra de la independència, a Barcelona». Fulls del Museu Arxiu de Santa Maria, 95, 2009, pàg. 11–13. ISSN: 2385-3700.
* ↑ Bofarull y de Brocá, Antonio. Historia crítica de la Guerra de la Independencia en Cataluña: continuacion de la "Historia crítica (civil y eclesiástica) de Cataluña". (en castellà). volum I. F. Nacente, 1836, p. 381-ss.
* ↑ Theros, Xavier. «Visca l’Antic Teatre!», 19-10-2019. [Consulta: 18 abril 2022].
* ↑ «Als Màrtirs de la Independència». Monuments Commemoratius de Catalunya. Institut d'Estudis Catalans, 2015. [Consulta: 3 setembre 2024].
# Casa de Sever Pila

La Casa de Sever Pila és una obra de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una casa de planta i dos pisos amb les obertures distribuïdes de la següent manera: a la planta baixa trobem la porta i una finestra, al primer pis una finestra cega i un balcó, al segon pis hi ha dues finestres de mida molt més petita. Totes les obertures estan emmarcades per una franja que sobresurt respecte de la façana. Una motllura separa els diferents pisos. L'immoble està coronat amb un per un ràfec motllurat i una balustrada de peces de ceràmica de la Terrisseria Arpí.

## Història

Sever Pila Vilaró el 2 de febrer de 1896 sol·licita a l'Ajuntament permís per a reforma aquesta casa.

## Referències

* 1 2 «Casa de Sever Pila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].
# Reputació en línia

La reputació en línia és la interpretació subjectiva del conjunt d'informacions aparegudes a Internet sobre una persona, empresa, organització, institució, o marca comercial.
Es conforma a partir de múltiples factors entre els quals hi ha tots aquells sistemes constructors de marca, com la publicitat, les relacions públiques, el màrqueting; a més de la informació apareguda en mitjans de comunicació electrònics, i també tots aquells continguts generats pels usuaris d'Internet, siguin a través de llocs web o de qualsevol plataforma amb tecnologia Web 2.0. El fet que qualsevol opinió, comentari o contingut generat per l'usuari (en anglès, user-generated content) sigui absolutament sensible a l'efecte que tindrà en la imatge de l'objecte del comentat pels altres usuaris, fa que la reputació digital d'una persona, empresa, organització, institució o marca sigui molt preuada pel seu valor sumatori d'informacions.
És important saber que la major part d'aquests judicis de valor subjectius (reputació en línia) sobre un conjunt d'informacions sobre una persona, empresa, organització, institució o marca es fa en funció del resultat d'una cerca en un motor de cerca. Cara una bona interpretació de resultats, caldrà obtenir un bon producte de cerca, i és bo conèixer quins són els mecanismes d'indexació i publicació de continguts del cercador.

## Vegeu també

* Informació confidencial

## Referències

* ↑ «10 Things You Need To Know About Online Reputation Management». Forbes [Consulta: 11 maig 2016].
* ↑ Yu, Bin; P. Singh, Munindar. «A social mechanism of reputation management in electronic communities». A: Cooperative Information Agents IV-The Future of Information Agents in Cyberspace. Springer, 2000, p. 154–165. DOI 10.1007/978-3-540-45012-2_15.
* ↑ Resnick, Paul; Zeckhause, Richard. Trust among strangers in internet transactions: Empirical analysis of eBay's reputation system. Emerald Group Publishing Limited, 2 maig 2001 [Consulta: 30 maig 2011].
* ↑ Stephan Spencer «DIY reputation management». CBS Interactive, 12-09-2007 [Consulta: 3 agost 2012]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-08-09. [Consulta: 20 gener 2017].
# Passeig Marítim (Roses)

Passeig Marítim és una obra del municipi de Roses (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt homogeni d'edificis situats a primera línia de mar, a la part occidental de la ciutat, just a la zona edificada entre la Ciutadella i la Platja de Roses.
En general es tracta d'habitatges unifamiliars aïllats amb jardí, de planta rectangular o quadrada, destinats a cases d'estiueig. Formats per diverses crugies adossades entre elles, amb les cobertes majoritàriament a una i dues vessants, de teula àrab. Consten de planta baixa -normalment destinada a garatge o magatzem per les barques- i planta pis -destinada a l'habitatge-, algunes d'elles amb porxo davant la façana principal, aquesta última orientada al mar. Actualment, algunes d'aquestes construccions han estat transformades per adaptar-les a les noves necessitats dels propietaris -seria el cas del número 6, que es troba dividit en tres apartaments diferents per llogar, i del número 9, dividit en dos habitatges diferenciats-. Exteriorment, totes les façanes tenen les mateixes característiques: es troben arrebossades i pintades de blanc, amb uns grans finestrals d'obertura rectangular -que donen accés al porxo- i algun element decoratiu en pedra -sòcols, eixos cantoners i, en algun cas, portes d'accés amb llindes i brancals de pedra-.

## Història

Aquestes edificacions conformen una primera línia de mar homogènia amb un estil arquitectònic de caràcter mediterrani. Les cases projectades per l'arquitecte Alexandre Bonaterra i Matas són els números 6 i 9 l'any 1953, i el número 11 del Passeig Marítim, de l'any 1954. La resta de construccions també es poden adscriure a les mateixes cronologies.

## Referències

* 1 2 3 «Passeig Marítim». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Søren Larsen

Søren Larsen (Køge, Dinamarca, 6 de setembre de 1981) és un futbolista danès. Va començar com a futbolista al Køge BK.

## Biografia

Larsen començà la seua carrera al club danès del Køge Boldklub a Køge, Dinamarca. En 2001, fou venut al diverses voltes campió del campionat danès Brøndby IF en la primera divisió de la Lliga danesa de futbol. Al Brøndby no tingué molt d'èxit, i només va jugar un partit en la temporada 2001–02 de la Superliga, el qual el Brøndby guanyà, encara que es feu molt conegut per la seva celebració fent el mort, resultat del qual acabà vilment lesionat. Fou enviat cedit al club danès del BK Frem pel llavors entrenador del Brøndby Michael Laudrup. El 2004, fou venut al club suec del Djurgårdens IF, jugant sols 2 partits abans de ser apartat de l'equip pel que restava del 2004 per una lesió d'engonal. Quan el Djurgården guanyà en 2005 la Copa sueca i l'Allsvenskan del 2005, Larsen fou un jugador clau fins que fou venut.
Després de dos mesos llargs de controvèrsia Larsen fou venut a l'equip alemany del FC Schalke 04 el 31 de juliol del 2005, signant un contracte de quatre anys. Al Schalke 04, se guanyà el malnom de "Der Dänische Joker" (El Comodí Danès), "El Bombarder Ros" i "Die Waffe" (L'Arma), referint-se a la seua habilitat d'entrar substituint i marcar el gol de l'empat o guanyador. Això no obstant, no fou capaç de mantenir les bones actuacions a causa de les seues lesions, i més tard va perdre el seu lloc en l'equip Schalke. S'afartà del seu paper en la banqueta i decidí buscar un nou club.
El 18 de juliol de 2008 anà al Toulouse FC com a reemplaçament per l'ixent Johan Elmander. El 24 de gener de 2009, Søren marcà els seus primers quatre gols pel club en una victòria per 8-0 front l'equip amateur del Schirrhein en la Coupe de France del 2008-09, però després d'un any se tornà cap a Alemanya i signà per una cessió d'un any amb el MSV Duisburg.

## Referències

* ↑ «Larsen fire år i 04» (en (danès)). bold.dk, 01-08-2005 [Consulta: 31 agost 2009].
* ↑ «Duisburg leiht Ben-Hatira und Larsen aus» (en alemany). transfermarkt.de, 31-08-2009. [Consulta: 31 agost 2009].
# Abu-l-Hussayn al-Baridí

Abu-l-Hussayn al-Baridí fou un dels tres fills d'al-Baridí, el petit dels germans Banu l-Baridí.
El seu germà Abu-Abd-Al·lah Àhmad al-Baridí va obtenir del visir Ibn Muqla (927-928), mitjançant un suborn de 20.000 dinars, la recaptació d'impostos de la província d'al-Ahwaz per ell mateix, i oficis lucratius pels seus dos germans.
El 942 Abu-Abd-Al·lah al-Baridí va enviar un exèrcit dirigit pel seu germà Abu-l-Hussayn que va ocupar Bagdad i va obligar el califa i el seu visir Ibn Ràïq a refugiar-se en territori dels hamdànides a Mossul. Els hamdànides van contraatacar i fou expulsat de Bagdad i Wasit. Els tres germans van conservar el govern de Bàssora i van sostenir una guerra contra l'emir d'Oman que havia desembarcat i s'havia apoderat d'al-Ubulla.
Abu-Abd-Al·lah va morir el juny de 945 i el va succeir el seu fill Abi-l-Qàssim al-Baridí. Abu-l-Hussayn es va enfrontar al seu nebot però en el seu intent perquè li fos confiat el govern de Bàssora pel califa, va acabar condemnat i executat a Bagdad a finals del 945.

## Referències

* «al-Barīdī». Encyclopaedia of Islam, primera edició (1913-1936). Editada per: M. Th. Houtsma, T.W. Arnold, R. Basset, R. Hartmann. Brill Online, 2016. 21 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-1/al-baridi-SIM_1346> Primera edició en línia: 2012. Primera edició impresa: ISBN 9789004082656, 1913-1936
# Platina

«Platina» té aquests significats:
* Platina (metall), placa de metall plana
* Platina de microscopi, base plana de vidre, on es col·loquen les preparacions per a la seua observació en el microscopi
* Platina (Califòrnia)
* Platina (São Paulo), municipi de l'estat de l'Estat de São Paulo, al Brasil
* Magnetòfon de casset
* Il Platina, malnom de l'humanista italià Bartolomeo Sacchi di Piadena (Piadena, 1421 – Roma, 1481)
Viccionari
# Cathay

Cathay és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 56 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cathay tenia 56 habitants, 21 habitatges, i 14 famílies. La densitat de població era de 120,1 hab./km².
Dels 21 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,9% hi vivien parelles casades, en un 4,8% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,43.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 3,6% entre 18 i 24, un 19,6% entre 25 i 44, un 30,4% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.625 $ i la renda mediana per família de 37.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.607 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 15.126 $. Entorn del 5,3% de les famílies i l'11,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cathay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cathay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Tercera legislatura de la Catalunya autonòmica

La Tercera Legislatura de la Catalunya Autonòmica fou la tercera després de la dictadura franquista. Després de les eleccions celebrades el 29 de maig de 1988, la candidatura de Convergència i Unió va obtenir una majoria absoluta de 69 escons.
El 22 de juny es va celebrar el debat d'investidura, on Jordi Pujol tornà a sortir elegit com a president de la Generalitat amb els 69 vots a favor del seu grup (CIU) i amb les abstencions d'Alianza Popular i el Centre Democràtic i Social, 6 i 3 escons respectivament. Va tenir 57 vots en contra (Partit dels Socialistes de Catalunya, Esquerra Republicana de Catalunya i Iniciativa per Catalunya).

## Eleccions

Les eleccions es van celebrar el diumenge 29 de maig de 1988. Foren convocades a votar 4.564.389 persones, de les quals acudiren a votar 2.709.685 persones, representant una participació del 59,37%, cinc punts per sota de la participació de quatre anys enrere.
El partit més votat fou, novament, Convergència i Unió qui, amb 1.232.514 vots (un 45,72 per cent), obtingué 69 escons, 3 menys que a les anteriors eleccions i 27 més que la segona força política, el Partit dels Socialistes de Catalunya, fet que donaria a la federació la majoria absoluta per un sol escó.
Resum dels partits amb representació parlamentària:
| Candidatures | Vots 1988 | % Vot 1988 | Parl. 1988 | Vots 1984 | % Vot 1984 | Parl. 1984 |
| Convergència i Unió (CiU) | 1.232.514 | 45,72 | 69 | 1.346.729 | 46,80 | 72 |
| Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC-PSOE) | 802.828 | 29,78 | 42 | 866.281 | 30,11 | 41 |
| Iniciativa per Catalunya (IC) | 209.211 | 7,76 | 9 | - | - | - |
| Alianza Popular (AP) | 143.241 | 5,31 | 6 | 221.601 | 7,70 | 11 |
| Esquerra Republicana de Catalunya (ERC) | 111.647 | 4,14 | 6 | 126.943 | 4,41 | 5 |
| Centro Democrático y Social (CDS) | 103.351 | 3,83 | 3 | - | - | - |

## Vegeu també

* Llista de diputats del Parlament de Catalunya (III Legislatura)

## Referències

* ↑ «La oposición consigue poner en dificultades a Pujol en el debate de su investidura». El País, 23-06-1988 [Consulta: 21 maig 2020].
# Platidèsmides

Els platidèsmides (Platydesmida, gr. platy, "pla" i desmos ,"enllaç") són un ordre de diplòpodes quilognats del clade Colobognatha. Algunes espècies practiquen la cura paterna, en què els mascles custodien els ous.

## Història natural

Mentre que la majoria dels milpeus s’alimenten de fullaraca morta o en descomposició, els platidèsmides s'han especialitzats en alimentar-se amb fongs. Un altre tret peculiar és que els mascles d’algunes espècies s’enrotllen al voltant d’ous i cries, un rar exemple de cura paterna en artròpodes. Aquest comportament s'ha observat en espècies de Brachycybe d'Amèrica del Nord i Japó, i de Bazillozonium i Yamasinaium del Japó, tots pertanyen a la família Andrognathidae.

## Distribució

Els platidèsmides es presenten a Amèrica del Nord, Amèrica Central, la regió mediterrània d'Europa, Japó, Xina, sud-est asiàtic i Indonèsia.

## Taxonomia

L'ordre Platydesmida conté dues famílies i unes 60 espècies:
* Família Andrognathidae Cope, 1869
* Família Platydesmidae DeSaussure, 1860

## Referències

* ↑ Kudo, Shin-ichi «Male egg-brooding in the millipede Yamasinaium noduligerum (Diplopoda: Andrognathidae)». Entomological Science, vol. 12, 3, 2009, pàg. 346–347. DOI: 10.1111/j.1479-8298.2009.00331.x.
* ↑ Kudo, Shin-Ichi «Exclusive Male Egg Care and Determinants of Brooding Success in a Millipede». Ethology, vol. 117, 1, 2011, pàg. 19–27. DOI: 10.1111/j.1439-0310.2010.01851.x.
* ↑ Shelley, Rowland M. «Centipedes and Millipedes with Emphasis on North American Fauna». The Kansas School Naturalist, vol. 45, 3, 1999, pàg. 1–16. Arxivat 12 de novembre 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-11-12. [Consulta: 8 gener 2021].
* ↑ Shear, W. «Class Diplopoda de Blainville in Gervais, 1844. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, vol. 3148, 2011, pàg. 159–164.
# Jan Pronk

Jan Pronk (Den Helder, 19 d'octubre de 1918 - Egmond aan Zee, Bergen, 15 de març de 2016) va ser un ciclista neerlandès, especialista en el mig fons. Va guanyar cinc medalles, una d'elles d'or, als Campionats del món de l'especialitat.

## Palmarès

* 1945
** Campió dels Països Baixos en mig fons
* 1947
** Campió dels Països Baixos en mig fons
* 1948
** Campió dels Països Baixos en mig fons
* 1950
** Campió dels Països Baixos en mig fons
* 1951
** Campió del món en mig fons
** Campió dels Països Baixos en mig fons
* 1952
** Campió dels Països Baixos en mig fons
* 1954
** Campió dels Països Baixos en mig fons
* 1955
** Campió dels Països Baixos en mig fons

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Casa de la Vila (l'Espluga de Francolí)

La Casa de la Vila és un edifici de l'Espluga de Francolí (Conca de Barberà) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici amb dues èpoques constructives. La primitiva, que podríem situar en el segle xvii, caracteritzat per una portalada adovellada i molt àmplia i un primer pis amb tres finestres. És una façana molt senzilla, sense cap altre element decoratiu que un escut sobre la portada. La segona correspon a una reconstrucció que comprèn un rellotge, frontó amb peça semi circular i el rètol amb "CASA DE LA VILA".

## Referències

* ↑ «Casa de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Casa de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Ca la Miquela

* Per a altres significats, vegeu «La Miquelona».
Ca la Miquela és una casa de Monistrol de Calders (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'interior d'aquest edifici és una de les parts més interessants, a part de l'entrada. La resta no deixa de ser una casa similar a altres del poble. La casa, de 3 pisos, té adossat un cos rectangular (6x4 m) de 3 pisos i amb coberta a doble vessant. Els baixos són porxats formant una volta amb pedra tosca (travertí). Les dues arcades són de pedra calcària. Les altres dues plantes, que havien servit d'habitatge, tenen un balcó que dona a la plaça, mentre que la resta dels murs tenen molt poques obertures. A l'interior de la planta baixa hi ha una sala de notables dimensions amb volta de canó també en pedra tosca.

## Història

Avui aquest local és parroquial i s'hi desenvolupen activitats d'esplai. També funciona com a bar. Hi ha qui identifica els arcs i voltes existents amb les restes d'una capella que es troba documentada diverses vegades, que no s'ha pogut situar amb exactitud i que podria coincidir el seu emplaçament amb el de l'edifici. Es tracta de la capella de Sant Joan de Guardiola o del Solà, capella que depenia del mas guardiola i que apareix documentada des de 1185. Un dels fets que ha fet pensar a diferents autors que sigui aquest el seu emplaçament és el fet que distava 200 vares de l'església parroquial segons que diuen els documents.

## Referències

* 1 2 «Ca la Miquela». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2017].
# París-Roubaix 1928

La París-Roubaix 1928 fou la 29a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 8 d'abril de 1928 i fou guanyada pel francès André Leducq.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip |
| 1 | André Leducq | Alcyon-Dunlop |
| 2 | Georges Ronsse | Automoto |
| 3 | Charles Meunier | JB Louvet |
| 4 | Gaston Rebry | Alcyon - Dunlop |
| 5 | Achille Souchard | - |
| 6 | Jules van Hevel | - |
| 7 | Louis Delannoy | Armor |
| 8 | Maurice Bonney | Dilecta - Wolber |
| 9 | Hector Martin | JB Louvet |
| 10 | Georges Cuvelier | Roold |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats de l'edició de 1928 a les-sports.info
* Resultats de l'edició de 1928 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a cyclebase.nl