OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Humboldt (Nebraska)

Humboldt és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 941 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Humboldt tenia 941 habitants, 427 habitatges, i 239 famílies. La densitat de població era de 271,1 habitants per km².
Dels 427 habitatges en un 23% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,7% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 44% no eren unitats familiars. En el 40,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 25,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,1% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 20,2% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 32,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.672 $ i la renda mediana per família de 37.692 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.650 $ mentre que les dones 20.909 $. La renda per capita de la població era de 16.968 $. Aproximadament el 8,7% de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Humboldt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Humboldt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# IPhone 5C

L'iPhone 5C és un telèfon intel·ligent iPhone desenvolupat per Apple Inc. Va ser anunciat el 10 de setembre de 2013 com un dels successors de l'iPhone 5, juntament amb l'iPhone 5S. Té les mateixes característiques de maquinari que el seu predecessor, però a diferència de l'iPhone 5, el material de la coberta posterior està feta de plàstic. Utilitza el sistema operatiu mòbil iOS 7, La interfície d'usuari d'aquest sistema operatiu es basa en el concepte de la manipulació directa, mitjançant gestos multitàctils, com ara esllavissades, switches, botons, cops, pessics, entre d'altres. Algunes aplicacions utilitzen els acceleròmetres interns responent a les rotacions i agitacions.

## Cronologia dels models

Fonts: Biblioteca comunicat de premsa d'Apple

## Referències

* ↑ «iPhone 5c vs iPhone 5 diferències comparativa Arxivat 2015-07-07 a Wayback Machine.».
* ↑ Conéctica. «iPhone 5C Confirmat».
* ↑ Apple Inc. (2004-2016). Press Release Library. Retrieved April 6, 2016.

## Enllaços externs

* http://www.apple.com/es/iphone-5c
| Precedit per: iPhone 5 | 'iPhone 5S / iPhone 5C' 7a generació | Succeït per: iPhone 6 / iPhone 6 Plus |
# Indipendèntzia Repùbrica de Sardigna

Indipendentzia Repubrica de Sardigna (Independència República de Sardenya en sard), també conegut com a iRS, és un partit polític que reclama pacíficament la independència de l'illa de Sardenya, actualment regió autònoma de l'estat italià. El seu líder és Gavino Sale
Es va fundar el 2002 pels principals promotors del projecte en línia anomenat "Su Cuncordu", punt de trobada virtual dels sards.
El moviment sosté la necessitat d'instituir una República nacional sarda posant l'accent en la diferència de la nació sarda de la italiana i considerant el territori de l'illa com un territori que ha de ser governat per institucions sobiranes sardes.
Es presentà per primer cop a les eleccions regionals de Sardenya de 2004, el canditat Gavino Sale va treure 18.638 vots (1,9%) mentre que el partit va obtenir 5.672 vots (0,5%) i cap escó. El 2006 va fer campanya "Pro sa Natzionale Sarda" durant la Copa del Món de Futbol de 2006. A les eleccions legislatives italianes de 2006 va obtenir 11.648 vots. A les eleccions regionals de Sardenya de 2009, el canditat Gavino Sale va treure 29.640 vots (3,1%) mentre que el partit va obtenir 16.868 vots (2,1%) i cap escó. Els seus millors resultats els va obtenir a la província d'Oristany (4,2%) i a la província de Sàsser (3,3%).

## Enllaços externs

* iRSonline.net
# Hypsibarbus annamensis

Hypsibarbus annamensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al Vietnam.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Doi, A., 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1):1-33.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ielena Kondakova

Ielena Kondakova (Mitisxi, 30 de març de 1957), nom complet amb patronímic Ielena Vladímirovna Kondakova, rus: Елена Владимировна Кондакова, és una antiga cosmonauta russa.
Va ser la tercera cosmonauta soviètica a viatjar a l'espai i va ser la primera dona a fer un vol espacial de llarga durada,el que va realitzar entre el 4 d'octubre de 1994 i el 9 de març de 1995, a bord de la nau espacial Soiuz TM-20.
Graduada a l'Institut Tècnic Bauman de Moscou l'any 1980, va ser seleccionada com a candidata a cosmonauta el 1989 i enviada al Centre d'Entrenament de Cosmonautes Gagarin fins al març de 1990. Des de 1999 és diputada a la Duma, el Parlament rus, càrrec pel qual va ser reelegida el 2007.

## Referències

* 1 2 Alexander B. Zheleznyakov. «Fitxa de Kondakova» (en anglès). Encyclopedia Astronautica. Mark Wade, 03-05-2001. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 24 novembre 2010].
* ↑ Yury Zaitsev. «The Story Of Women In Space» (en anglès), 15-03-2007. [Consulta: 24 novembre 2010].
* ↑ «Fitxa de Ielena Kondakova» (en anglès). Biografies d'astronautes soviètics. [Consulta: 24 novembre 2010].

## Enllaços externs

* «Ielena Kondakova». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Inforserveis

Inforserveis S.L. és una empresa catalana, amb seu a Manresa, especialitzada en el desenvolupament de programari per al sector de l'automoció (tallers, concessionaris, grups d'automoció, marques). L'empresa va ser fundada per Joaquín Barca, l'any 1987 a Barcelona, i l'any 1992 ja es va ubicar a la capital del Bages. I des del 2009 està dirigida per l'actual director, Pau Barca i Coll.
Actualment, el seu producte principial és Cloud Active Reception (CAR), software enfocat a la digitalització de la post-venda en els concessionaris i tallers.

## Història

L'empresa en els seus inicis l'any 1987 es focalitzava en el software de gestió i la venda de maquinari per a diferents sectors, i al llarg dels anys es van anar centrant en el sector de l'automoció.
A partir de l'any 1995 l'empresa va desenvolupar els productes Multiempresa i Multimarca w32, dos ERP, el primer de tipus generalista, i el segon molt centrat en el sector d'automoció, concretament en els concessionaris de vehicles (actualment, principals clients de la firma manresana).
L'any 2002 l'empresa va començar la seva internacionalització, en començar a distribuir el software a Mèxic, establint-hi una seu l'any 2006, i on actualment té una quota de merca del 10% dels concessionaris del país.
El relleu generacional a l'empresa es va començar l'any 2009, amb la incorporació de Pau Barca i Coll, actual executiu en cap de l'empresa.
El 2013 l'empresa va obrir un nou focus de negoci amb el desenvolupament d'un nou producte, Cloud Active Reception (CAR), software enfocat a la digitalització de la post-venda en els concessionaris i tallers, abarcant des de la gestió de pressupostos, recepció de vehicles, gestió de les recepcions, comunicació amb el client, CRM, etc. Aquest nou software actualment està homologat pel grup Volkswagen a escala mundial.
L'any 2015 l'empresa va estar present al Saló de l'Automòbil de Barcelona, i l'any sobre va participar en el Innovation Forum, a la ciutat alemanya de Heidelberg, escollida entre les 20 finalistes

## Presència comercial actual

Mercats principals:
* Espanya
* França
* Mèxic
Altres mercats:
* Israel
* Itàlia
* Marroc
* R.D. del Congo
* Costa d'Ivori

## Referències

* 1 2 3 4 Roger Junyent. «Inforserveis Manresa: la recepció a través de la tauleta». Regió 7, 19-03-2017. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ «Inforserveis - TIC Bages». TIC Bages. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Viviana Estrella. «Inforserveis ingresará a automotrices locales». El Economista, 30-06-2015. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ «Directori d'empreses associades a l'ASEITEC - Inforserveis». Associació d'Empreses d'Informàtica i Tecnologies de la Comunicació de Catalunya. Arxivat de l'original el 26 de març 2020. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ «La manresana Inforserveis serà al Saló de l'Automòbil de Barcelona». Regió 7, 30-04-2015. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Roger Junyent. «La manresana CAR es presenta a inversors en el Fòrum d'Innovació de Heidelberg». Regió 7, 24-06-2016. [Consulta: 26 març 2020].

## Enllaços externs

* «Pàgina web de Inforserveis».
* «Pàgina web de Cloud Active Reception».
# Innocenci III

* Aquest article tracta sobre l'antipapa entre els anys 1179-80. Si cerqueu el papa canònic elegit el 1198, vegeu «Papa Innocenci III».
Innocenci III, de nom seglar Lando di Sezze, (n. Sezze, Estats Papals - m. Cava de' Tirreni, Pulla), fou un antipapa del 29 de setembre de 1179 al gener del 1180. El seu nom original era Lando Di Sezze va ser l'últim de quatre antipapes (1179-80) durant el pontificat d'Alexandre III. Lanzo provenia d'una família d'origen alemany i era cardenal quan va ser elegit el 29 de setembre de 1179, per una facció oposada a Alexandre, que el gener de 1180 va relegar Innocenci a l'abadia de la Trinità della Cava, al sud d'Itàlia del sud, on va morir. El 1179 els enemics del papa Alexandre III (1159–1181) l'havien obligat a fugir de Roma, sense tornar mai més. Al seu lloc, els barons romans van constituir el cardenal Lando de Sezza com a papa Innocenci III el 29 de setembre de 1179. Van comptar amb el suport del l'emperador romà Frederic Barbarroja. Tanmateix, la majoria dels altres països europeus donaren suport a Alexandre III. El principal suport a Roma d'Innocenci III fou de les poderoses famílies romanes de Tusculum, que havien establert els dos anteriors antipapes: Víctor IV (1159–1164) i el seu successor, Pasqual III (1164–1168). El germà del difunt Víctor IV, per odi a Alexandre III, va donar a Lando un castell ben fortificat a Palombara per defensar-se dels partidaris d'Alexandre. Uns mesos després, però, el cardenal Hugo va subornar amb èxit els guàrdies per a prendre el castell. Innocenci III i els seus partidaris van ser tancats a perpetuïtat al monestir de Cava el gener de 1180.

## Vegeu també

* eleccions papals abans del 1059
* conclave

## Bibliografia

* Aquest article incorpora text d'una publicació actualment en domini públic: Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11a ed.). Cambridge University Press.
# Hipòlit II d'Este

Hipòlit d'Este, també anomenat Hipòlit II d'Este, (Ferrara, Ducat de Ferrara, 1509 - Roma, Estats Pontificis, 1572) fou un membre de la Casa d'Este que va esdevenir cardenal de l'Església Catòlica.

## Orígens familiars

Va néixer el 25 d'agost de 1509 a la ciutat de Ferrara sent el segon fill del duc Alfons I d'Este i la seva segona esposa, Lucrècia Borja. Fou net per línia paterna d'Hèrcules I d'Este i Elionor de Nàpols, i per línia materna del Roderic de Borja, futur papa Alexandre VI, i la seva amistançada Vannozza Cattanei. Fou germà, entre d'altres, del duc Hèrcules II d'Este i d'Alfons d'Este.

## Carrera eclesiàstica

De ben jove orientà la seva vida vers el món eclesiàstic seguint els passos del seu oncle Hipòlit d'Este, del qual va heretar l'arquebisbat de Milà el 1519, càrrec que abandonà el 1550. El 20 de desembre de 1538 fou nomenat cardenal per part del papa Pau III, esdevenint entre 1550 i 1551 bisbe de Novara a títol personal, esdevenint posteriorment bisbe emèrit d'aquesta diòcesi.
Posteriorment fou nomenat "protector" del Regne de França per part del rei Francesc I de França, nomenament fet per raons polítiques i matrimonials (el seu germà Hèrcules II estava casat amb Renata de França, filla de Lluís XII de França i cunyada tant d'Hipòlit com de Francesc I). El 1550 va ser nomenat governador de Tívoli.
Disgustat per les intrigues en contra seva i cansat dels jocs polítics, morí el 2 de desembre de 1572 a la ciutat de Roma, sent enterrat a l'església de Santa Maria la Major de Tívoli.

## Patró de les arts

Amant de luxe i la magnificència fou propietari de la Vil·la d'Este, construcció realitzada a Tívoli per l'arquitecte manierista Pirro Ligorio, i que avui en dia forma part del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO. Així mateix també ajudà a impulsar la carrera del compositor Giovanni Pierluigi da Palestrina.

## Bibliografia

In memoria del cardinale di Ferrara Ippolito II d'Este nel cinquecentesimo anniversario della nascita (1509-2009), a cura di Roberto Borgia, Liceo classico statale Amedeo di Savoia, Tivoli, 2009. («Enllaç».)

## Enllaços externs

* (anglès) Ippolito II Cardinal D'Este
# Hipòlit Lázaro i Higueras

Hipòlit Lázaro i Higueras (Vila de Gràcia, actualment Barcelona, 13 de setembre de 1887 - Barcelona, 14 de maig, 1974) fou un tenor català.
Posseïdor d'una esplèndida veu de tenor líric, va destacar per la brillantor dels seus aguts i per les interpretacions d'òpera italiana, en especial de Verdi i Mascagni.

## Biografia

Els seus estudis foren precaris, per manca de recursos. Debutà a Olot el 1906 amb Marina, d'Arrieta. Després de cantar sarsueles, el 1910 es presentà al Teatre Novetats de Barcelona amb La favorita, de Donizetti i direcció de Sebastià Rafart i Llatas. El 1910 es trasllada a Milà per perfeccionar els seus coneixements. Aviat es destacà, i assolí èxits a Itàlia, al Caire i a Anglaterra (Rigoletto, 1912).
Durant els anys 1917 i 1920 fou l'ídol de la Metropolitan Opera de Nova York, tenint com a rival a Enrico Caruso. Després d'Isabeau, preferí el repertori verista, especialment de Mascagni, del qual es convertí en el seu protegit i en feu les estrenes mundials de Parisina (Teatro alla Scala de Milà, 1913) i Il piccolo Marat (Roma, 1921), així com de La cena delle beffe (1924), de Giordano.
El públic admirava les seves grans facultats vocals i la seva rivalitat amb Miguel Fleta feu època. Actuà per tot el món, especialment als Estats Units i a Cuba. Al Liceu de Barcelona, on havia debutat el 1914 amb Rigoletto i La favorita, va participar en la reestrena el 1934 de l'òpera Euda d'Uriac, d'Amadeu Vives, i el 1935, El estudiante de Salamanca, de Joan Gaig.
D'entre els nombrosos discs que enregistrà, destaca la versió completa de Marina, amb Mercè Capsir.
L'any 1947 publicà a Barcelona el volum Mi método de canto, que prologà el pedagog Frank Marshall. Dos anys després edità a Cuba la seva autobiografia El libro de mi vida.
Es retirà el 1950 i residí a l'Havana fins que deu anys després el règim de Fidel Castro expropià tots els seus béns. Aleshores retornà a Barcelona per a viure-hi en la modèstia més absoluta. Hi rebé diversos homenatges abans de morir. Està enterrat al Cementiri de Montjuïc.

## Notes

Des de l'any 1931 l'antic carrer Matadero de Gràcia, on va néixer, porta el seu nom.
Al Centre de Documentació i Museu de les Arts Escèniques conserven el vestit que portà en el paper de Duc de Mantua a Rigoletto (al Gran Teatre del Liceu el 1914).

## Referències

* 1 2 Biografia
* ↑ Imatge del vestit al web del MAE

## Bibliografia

* Pérez García, Miquel. Hipólito Làzaro, o paradiso!. Témenos Edicions, 2010. ISBN 9788493834104.

## Enllaços externs

* Biografia a grandi-tenori.com (anglès)
# Instruccions i ordres de servei

Les instruccions i ordres de servei són un mecanisme previst en l'article 21 de la Llei 30/1992 de 26 de novembre de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú pel qual els òrgans administratius poden dirigir les activitats dels seus òrgans jeràrquicament dependents per mitjà d'instruccions i ordres de servei. Aquestes, es poden publicar en el diari oficial corresponent quan es consideri convenient per raó dels destinataris o dels efectes que pugui produir. L'incompliment de les instruccions o ordres de servei no afecta per si sol la validesa dels actes dictats pels òrgans administratius, sens perjudici de la responsabilitat disciplinària en què es pugui incórrer.

## Referències

* ↑ «Llei 30/1992 de 26 de novembre de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú». Arxivat de l'original el 2009-12-29. [Consulta: 13 gener 2010].
# Campana (desambiguació)

«Campana» té aquests significats:
* Biografies:
** Dino Campana, poeta italià del segle xx.
** Loris Campana, ciclista italià del segle xx.
* Empresa: La Campana (editorial), editorial de Barcelona.
* Estadística: Campana de Gauss, dibuix que representa la distribució normal.
* Geografia:
** Campana (Còrsega), municipi de Còrsega.
** Campana (l'Aleixar), muntanya entre els municipis d'Alforja, l'Aleixar i Maspujols (Baix Camp)
** Campana de Oropesa, comarca de la província de Toledo.
** Estació de Magòria - la Campana, dels Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya.
** La Campana, població de la província de Sevilla.
** Puig Campana, muntanya al Finestrat (Marina Baixa)
* Música: Campana, instrument musical.
* Revistes:
** La Campana Catalana, revista catalana de principis del segle xx.
** La Campana de Gràcia, setmanari satíric del segle xix.
# El Valle de Altomira

El Valle de Altomira és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. És format pels pobles de Jabalera, Mazarulleque i Garcinarro.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 420 | 383 | 327 | 323 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Costarainera

Costarainera (en ligur A Còsta) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la província d'Imperia. El 2015 tenia 828 habitants.

## Geografia

La petita comune està situat en un vessant davant del mar a una altitud de 240 msnm i a 12 km de la capital, Imperia. Té una superfície de 2,52 km² i les frazioni de Piani. Limita amb Cipressa i San Lorenzo al Mare.

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani. Milà: GARZANTI, 1996, p. 236.
* ↑ «Dato Istat al 31 desembre 2015». Arxivat de l'original el 2 de maig 2017. [Consulta: 12 d’abril 2017].
# Espiril

Els espirils (Spirillum) en microbiologia es refereix a un bacteri amb el cos cel·lular amb forma d'espiral. És la tercera forma que adopten els bacteris després de la forma de coc i de bacil. Són bacteris flagel·lats. Es desplacen en medis viscosos avançant com un vis. El seu diàmetre és molt petit cosa que permet que puguin travessar les mucoses; per exemple Treponema pallidum que produeix la sífilis i la frambèsia en l'home. Són més sensibles a les condicions ambientals que altres bacteris, per això quan són patògens es transmeten per contacte directe (via sexual) o mitjançant vectors, normalment artròpodes hematòfags.

## Taxonomia

Spirillum és un gènere de bacteris Gram-negatius dins la família Spirillaceae). N'hi ha dues espècies, Spirillum volutans i Spirillum winogradskyi. La posició taxonòmica de Spirillum minus i Spirillum pulli és incerta. Spirillum minus està associat amb la febre per mossegada de rata (rat-bite fever).

## Referències

* ↑ «Espiril» (en anglès). Medical Subject Headings.
* 1 2 Garrity, George M.; Brenner, Don J.; Krieg, Noel R.; Staley, James T. (eds.) (2005). Bergey's Manual of Systematic Bacteriology, Volume Two: The Proteobacteria, Part C: The Alpha-, Beta-, Delta-, and Epsilonproteobacteria. New York, New York: Springer. pp. 354–361. ISBN 978-0-387-24145-6.
* ↑ Podkopaeva (D.), Grabovich (M.), Kuever (J.), Lysenko (A.M.), Tourova (T.P.), Kolganova (T.V.) and Dubinia (G.): Proposal of Spirillum winogradskyi sp. nov., a novel microaerophilic species, an emended description of the genus Spirillum and Request for an Opinion regarding the status of the species Spirillum volutans Ehrenberg 1832. Int. J. Syst. Evol. Microbiol., 2009, 59, 2916-2920.

## Enllaços externs

* «Microbe Wiki».
* J.P. Euzéby. «LPSN List of Prokaryotic names with Standing in Nomenclature». Arxivat de l'original el 2012-06-03. [Consulta: 24 agost 2011].
# Isidre Grañé i Castanera

Isidre Grañé i Castanera (Barcelona, 1898-1939), fill d'Isidre Grañé Artigas i Maria Castanera, fou un sindicalista i militant d'ERC. Membre d'una familia benestant del barri de Sants de Barcelona, el seu oncle Josep Grañé Artigas fou alcade de Sants quan aquest era un poble independent de Barcelona.
Isidre fou treballador del tèxtil. Durant els anys anteriors a la República treballava en un taller a Barcelona i entrà en contacte amb els anarcosindicalistes de la branca d'en Salvador Seguí i Rubinat i Ángel Pestaña Núñez.
Durant la República es posà a treballar a la fàbrica de la Colònia Güell. L'agost de 1931 es redactà el Manifest dels Trenta, en clar enfrontament amb la FAI; això suposà l'expulsió dels signants i la creació dels Sindicats d'Oposició, al qual els treballadors de la colònia Güell s'hi adheriren. En aquells moments, Isidre Grañé era el líder sindical de la colònia.
El 1934, l'empresa travessà una crisi econòmica i es creà una "Comissió Administrativa" formada per sindicalistes i tècnics, de la qual l'Isidre Grañé en formà part. Fou President del Comitè d'empresa de la fàbrica de la Colònia Güell, durant la guerra civil.
En el consell de guerra sumaríssim va ser trobat culpable i afusellat pels franquistes la matinada del 9 de novembre de 1939 al Camp de la Bota (Barcelona).
L'ajuntament de Santa Coloma de Cervelló li ha dedicat el parc que es troba a l'entrada de la Colònia Güell.

## Referències

* SANTACANA, Carles et al.: El franquisme al Baix Llobregat, Ed. La Abadía de Montserrat. ISBN 9788484152378, pp. 283-284.

## Enllaços externs

* Isidre Grañé Castanera
# Consell del Principat

El Consell del Principat és una institució que va crear la Diputació del General de Catalunya en començar l'enfrontament amb el rei d'Aragó Joan el Gran que desembocaria en la guerra civil catalana (1462-1472).
Durant la celebració de les Corts de Lleida el rei empresonà Carles de Viana. Uns dies més tard, el 8 de desembre de 1460, just abans de dissoldre's, crearen el Consell, format per 27 escons ocupats per membres de l'aristocràcia i els patricis barcelonins. Era el Consell representant lo Principat de Catalunya i comptava amb el suport del Consell de Cent.
Un dels primers encàrrecs va ser enviar una ambaixada al rei per exigir, sense èxit, l'alliberament del príncep.
Més tard, però, va ser reconegut per la monarquia en la Concòrdia de Vilafranca de 1461, que prohibia l'entrada del rei en el Principat sense autorització del Consell.
El Consell va acabar nomenant tres reis per oposar-los a Joan II: Enric I l'Impotent (1462-1463), Pere IV el Conestable de Portugal (1464-1466) i Renat I (1466-1472).
El Consell del Principat assumí la direcció política de Catalunya al llarg de la guerra civil i es va dissoldre amb la capitulació de Pedralbes, al finir la guerra.