OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mazda Chantez

El Mazda Chantez (マツダ・シャンテ, Matsuda Shante) fou un model d'automòbil lleuger o kei car produït pel fabricant d'automòbils japonés Mazda entre els anys 1972 i 1976. Era un hatchback de dues portes i quatre places que substituïa el Mazda Carol i competia amb els Daihatsu Fellow Max, Honda Life, Mitsubishi Minica, Subaru Rex i Suzuki Fronte. El nom del model, "Chantez", és la forma en segona persona plural del present indicatiu del verb Chanter en francés, que en català vol dir "Canteu".
El Mazda Chantez (nom en codi KMAA) tenia una batalla de 2.200 mil·límetres (mm), més llarga que la de la majoria dels seus competidors i equipava el potent motor de dos temps AA que ja incorporava el Mazda Porter. Amb 35 cavalls de potència (cv), la velocitat màxima era de 115 quilòmetres per hora (km/h) i el temps d'acceleració en 400 metres era de 20,6 segons. En proves més recents (principis de la dècada del 2000), un Chantez GFII de 1972 tardava 35,8 segons de 0 a 100 km/h. El motor estava instal·lat longitudinalment al davant del vehicle propulsant les rodes del darrere i la roda de recanvi es trobava situada prop del motor, a la part dreta.
Inicialment, estava previst que el Chantez equipara un motor rotatiu Wankel d'un sol rotor, un derivat de del Mazda Familia Rotary, provant-se els prototips cap el 1970. La situació econòmica de Mazda i les pressions dels altres fabricant d'automòbils lleugers, que consideraven aquest tipus de motors un perillós avantatge, va fer que finalment Mazda no comercialitzara el model amb el motor rotatiu. Com a resultat de no haver pogut desenvolupar el model originalment ideat, Mazda va perdre l'interés en els kei car i el model no va tindre successor quan deixà de produir-se l'any 1976 quan canviaren les lleis sobre kei car. Mazda deixà de produir automòbils lleugers de passatgers fins a l'any 1989 amb la reintroducció de l'Autozam Carol, un OEM del Suzuki Alto, no produint cap motor propi per a aquest tipus des d'aleshores.
Els graus d'equipament anaven des del més bàsic L (menys cromats, para-xocs i pilars B del color de la carrosseria) passant pels LX, GL, GF i GLII fins a arribar al top de gama GFII, que equipava interior esportiu, llantes amb radis i pintura bicolor. El juliol de 1972 els preus oscil·laven entre els 340.000 i els 465.000 iens.
A finals del 1974, anticipant-se al canvi de llei amb el canvi d'any, el para-xocs davanter i l'espai per a matricules fou modificat per tal d'acollir les noves i més grans plaques de matrícula.

## Referències

* 1 2 Rees, Chris. Microcar Mania. Minster Lovell & New Yatt, Oxfordshire, UK: Bookmarque Publishing, 1995, p. 80. ISBN 1-870519-18-3.
* ↑ 360cc: Nippon 軽自動車 Memorial 1950→1975. Tòquio: Yaesu Publishing, 2007, p. 123. ISBN 978-4-86144-083-0.
* ↑ «Images of 1975 Mazda Chantez». Arxivat de l'original el 2017-06-28. [Consulta: 14 octubre 2023].
* ↑ Specifications on Mazda Chantez
* ↑ Black, Byron (April 1971). «The Minicars of Japan». Road Test: 70. Arxivat de l'original el 2023-07-27 – via Curbside Classic.
* ↑ Car Graphic: Car Archives Vol. 5, '70s Japanese Cars. Tòquio: Nigensha, 2007, p. 90. ISBN 978-4-544-09175-5.
* ↑ デアゴスティーニジャパン 週刊日本の名車第38号16ページ
# Miguel de los Santos Díaz Gómara

Miguel de los Santos Díaz Gómara (Fitero, 5 de juliol de 1885 - Cartagena, 7 de gener de 1949) va ser un religiós espanyol, bisbe d'Osma (1924-1935) i Cartagena (1935-1949), i administrador apostòlic de Barcelona (1939-1942).

## Biografia

Va néixer a Fitero en 1885, fill de León Díaz, escrivà del jutjat, i d'Ángela Gómara. Va estudiar en el Col·legi de l'Escola Pia d'Estella, entre 1896 i 1903 en el Seminari de Pamplona, i entre 1903 i 1908 en el Seminari de Saragossa, on es va doctorar en teologia. En 1918 es va doctorar en dret en la Universitat de Madrid. En 1909 es va ordenar sacerdot, i va ser enviat al Seminari de Belchite. A l'any següent va viatjar a Roma, on va cursar dret canònic en la Pontifícia Universitat Gregoriana, i es va doctorar en Dret Canònic i en Filosofia Escolàstica.
De retorn a Espanya va ocupar el càrrec de professor de religió i moral de l'Escola Normal de Saragossa. En 1918 va ser nomenat jutge pro-sinodal i en 1919 president del Reial Seminari de San Carlos. En 1920 va ser nomenat bisbe auxiliar de Saragossa i bisbe titular de Thagora, i en 1924 bisbe d'Osma. En 1935 li va ser assignada la Diòcesi de Cartagena, càrrec que va ocupar fins a la seva mort i que va compaginar entre 1939 i 1942 amb el d'administrador apostòlic de Barcelona, a causa de la vacant en el càrrec de bisbe després de la detenció i desaparició de Manuel Irurita al desembre de 1936, poc després d'esclatar la Guerra Civil. Durant el seu apostolat destacà per la imposició del castellà tant com a llengua de culte com a les publicacions parroquials. Fidel addicte al franquisme, el 1937 va representar al bàndol nacional en el Congrés Eucarístic de Paraguai.

## Referències

* ↑ «Fiteranos Ilustres». Arxivat de l'original el 2011-09-07. [Consulta: 31 gener 2012].
* ↑ «Miguel de los Santos Díaz Gómara». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Miguel de los Santos Díaz Gómara, Enciclopedia Vasca Auñamendi
# Leopoldo Díaz

Leopoldo Díaz (Chivilcoy, Argentina, 1862 - Buenos Aires, 1947) va ser un poeta, advocat i diplomàtic argentí. Un dels impulsors del moviment modernista en la poesia. Va ser acadèmic de nombre de l'Acadèmia Argentina de Lletres, on va ocupar la butaca n.º 10: «Carlos Guido i Spano».

## Obres

* Fuegos fautos (1885)
* Sonetos (1888)
* Bajo relieves (1895)
* Las sombras de Hellas (1902)
* Atlántida conquistada (1906)
* Las ánforas y las urnas (1923)
* El sueño de una noche de invierno (1928)

## Referències

* ↑ «Leopoldo Díaz, en biografiasyvidas.com». [Consulta: 10 abril 2014].
* ↑ «Leopoldo Díaz (biografía - cronología)». [Consulta: 10 abril 2014].
* ↑ «Nómina de los académicos de número desde la creación de la Academia». Academia Argentina de Letras, 2015. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ «Sillón n.º 10 "Carlos Guido y Spano"». Academia Argentina de Letras, 2015. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ «Leopoldo Díaz». [Consulta: 10 abril 2014].
# Jacamar dorsifosc

El jacamar dorsifosc (Brachygalba salmoni) és una espècie d'ocell de la família dels galbúlids (Galbulidae) que habita la selva humida, sovint a prop de corrents fluvials, de l'est de Panamà i nord-oest de Colòmbia.
# Scott Sunderland (ciclista en pista)

* No confondre amb Scott Sunderland, ciclista en ruta del 1990 al 2004
Scott Sunderland (Busselton, Austràlia Occidental, 16 de març de 1988) és un ciclista australià especialista en pista. Professional des del 2009, actualment milita a l'equip IsoWhey Sports SwissWellness
S'ha proclamat Campió del món en Velocitat per equips. També ha guanyat medalles als Jocs de la Commonwealth i proves a la Copa del Món de ciclisme en pista.

## Palmarès en pista

* 2006
** Campió del món júnior en Quilòmetre Contrarellotge
** Campió d'Oceania en Quilòmetre
** Velocitat per equips (amb Joel Leonard i Shane Perkins)
* 2007
** Campió d'Oceania en Quilòmetre
* 2008
** Campió d'Oceania en Quilòmetre
** Velocitat per equips (amb Daniel Ellis i Shane Perkins)
* 2010
** 1r als Jocs de la Commonwealth en Quilòmetre
** 1r als Jocs de la Commonwealth en Velocitat per equips (amb Daniel Ellis i Jason Niblett)
** Campió d'Oceania en Quilòmetre
** Velocitat per equips (amb Daniel Ellis i Jason Niblett)
** Campió d'Austràlia en Keirin
* 2012
** Campió del món en Velocitat per equips (amb Shane Perkins i Matthew Glaetzer)
* 2014
** 1r als Jocs de la Commonwealth en Quilòmetre
* 2015
** Campió d'Austràlia en Quilòmetre

### Resultats a la Copa del Món

* 2007-2008
** 1r a Los Angeles, en Quilòmetre
* 2008-2009
** 1r a Melbourne, en Velocitat per equips
* 2009-2010
** 1r a Melbourne, en Quilòmetre
** 1r a Melbourne, en Velocitat per equips
* 2013-2014
** 1r a Guadalajara, en Quilòmetre
** 1r a Guadalajara, en Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 2015
** 1r a la Melbourne to Warrnambool Classic
** Vencedor d'una etapa al National Capital Tour
** Vencedor de 4 etapes al Tour of the Great South Coast
* 2017
** Vencedor d'una etapa al Tour de Langkawi
** Vencedor d'una etapa al Tour de Corea
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Hongria
** Vencedor de 4 etapes al Tour of the Great South Coast
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Xina II

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Bagdad (Arizona)

Bagdad és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 1.578 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bagdad tenia 1.578 habitants, 568 habitatges, i 448 famílies La densitat de població era de 77,3 habitants/km².
Dels 568 habitatges en un 42,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,5% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 21% no eren unitats familiars. En el 18% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,8% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 3,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 110,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.096 $ i la renda mediana per família de 43.203 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.347 $ mentre que les dones 21.908 $. La renda per capita de la població era de 15.901 $. Aproximadament el 3% de les famílies i el 2,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bagdad». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bagdad». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Squalius aradensis

Squalius aradensis és una espècie de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes. Va ser descrit per M.M. Coelho et alii.

## Morfologia

Els adults poden assolir fins a 13,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de Portugal.

## Referències

* ↑ Coelho, M. M.; Bogutskaya, N.G.; Aodrigues, J.A.; Collares‐Pereira, M.J. «Leuciscus torgalensis, andL. aradensis, two new cyprinids for Portuguese fresh waters». Journal of Fish Biology, 52, 5, 01-05-1998, pàg. 937–950. DOI: 10.1111/j.1095-8649.1998.tb00594.x. ISSN: 0022-1112.
* 1 2 Torres, Armi G. «Squalius aradensis (Coelho, Bogutskaya, Rodrigues & Collares-Pereira, 1998)» (en anglès). FishBase, s.d. [Consulta: 4 abril 2022].

## Bibliografia

* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world
# Femat

Femat és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble d'Erinyà.
Està situat a llevant de la Solaneta, a prop de la riba esquerra del barranc de la Torre. És al nord de l'Obaga del Febrer i al sud-oest del Solà de la Muntanya d'Erinyà.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Schmerikon

Schmerikon és un municipi del cantó de Sankt Gallen (Suïssa), situat al districte de See-Gaster.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Santa Maria de Monistrol

Santa Maria de Monistrol és l'església parroquial de Monistrolet, del municipi de Rajadell (Bages), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'actual església de Santa Maria de Monistrol o Monistrolet de Rajadell és una senzilla construcció rural del segle xix a la qual es va adossar una rectoria, en construir-lo es van enderrocar tots els elements anteriors de l'edifici romànic. És una església d'una sola nau, coberta a doble vessant i amb la porta al mur de ponent. El campanar es va construir a tramuntana.

## Història

L'església era situada dins l'antic terme del castell de Rajadell; pel topònim sembla que pogué ésser un antic monestir visigòtic, o almenys de tradició visigòtica. El lloc és documentat des del segle x i l'església de santa Maria des de l'any 1023 de la qual fou filial l'església de Sant Salvador de Vallformosa. L'any 1280 són documentats els masos de Monistrol i després d'un greu despoblament al segle xiv i xv al 1553 són recomptats tres masos dins la parròquia de santa Maria. El lloc era propietat de la família Aymeric i Cruïlles que en tenien la jurisdicció criminal.

## Referències

* 1 2 «Santa Maria de Monistrol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
# Serra d'en Seller

La serra d'en Seller és una alineació muntanyosa situada al nord del País Valencià, entre les comarques de l'Alt Maestrat i els Ports.
Emmarcada en el Sistema Ibèric, la serra presenta una alineació de sud-oest a nord-est, ben característica del massís dels Ports.
És coneguda amb aquest nom en el seu tram més proper als municipis d'Ares del Maestrat on la serra presenta formes arrodonides amb tossals i llomes com la Mola d'Ares (1.322 m.), el Tossal de la Marina (1.233 m.) o el Tossal d'Orenga (1.147 m.).
També es considera que la petita serra de la Nevera, al nord entre Catí i el llogaret de la Llàcua (Morella), forma part d'aquest sistema muntanyós amb el cim del Tossal de la Nevera (1.285 m.) com a fita més destacada. Aquesta branca es dirigeix en direcció nord per enllaçar amb la serra de la Vallivana.
La rambla Carbonera naix a la serra d'en Seller, concretament a la font que hi ha en les proximitats d'Ares. També prop d'Ares es troba la Cova de Cantallops, un important refugi de ratpenats.

## Referències

* ↑ Toponímia dels pobles valencians. Ares del Maestrat, 2004.
* ↑ Fitxa tècnica https://agroambient.gva.es/estatico/areas/espacios/cuevas/cova_de_cantallops.pdf
# Seb

    Pel déu de la mitologia egípcia vegeu Geb.
Seb fou un faraó de la dinastia XIII que va governar vers el 1750 aC, esmentat a la llista de reis del Papir de Torí. El va succeir Kay. Fora del seu nom, és completament desconegut. Va regnar al voltant d'un any.

## Referències

* ↑ Ilin-Tomich, Alexander, 2016, Second Intermediate Period. In Wolfram Grajetzki and Willeke Wendrich (eds.), UCLA Encyclopedia of Egyptology, Los Angeles. http://digital2.library.ucla.edu/viewItem.do?ark=21198/zz002k7jm9 p. 10
# Seattle Solidarity Network

Seattle Solidarity Network (Xarxa de Solidaritat de Seattle), coneguda també per l'acrònim SeaSol, és una xarxa ciutadana basada en la solidaritat i el suport mutu per resoldre qüestions quotidianes com el treball o l'habitatge.
Va ser creada l'any 2007 per membres del sindicat Industrial Workers of the World (IWW), militants anarquistes i altres activistes llibertaris a la ciutat de Seattle, per estendre's després per altres ciutats nord-americanes i convertir-se en un model replicable a altres zones del món.
L'experiència es basa a crear una xarxa sense etiquetes ideològiques (les persones que en formen part no tenen per què considerar-se anarquistes o llibertàries) però que es basa en els principis d'horitzontalitat, suport mutu i acció directa. Són els afectats per una situació (conflicte de treball o habitatge, per exemple) els qui prenen les decisions i desenvolupen l'acció col·lectiva sense delegar ni respondre davant cap autoritat central.
L'any 2012 es va publicar el llibre Red de solidaridad de Seattle: Una experiencia de apoyo mutuo y acción directa, facilitant l'adaptació del model a altres contextos geogràfics. El llibre explicava l'experiència i donava instruccions i orientacion metodològiques.

## Bibliografia

* Red de Solidaridad de Seattle. Una experiencia de apoyo mutuo y acción directa (en castellà). Klinamen, 2012 [Consulta: 27 març 2016]. Arxivat 2013-12-15 a Wayback Machine.
* Cold B. Solidarity Networks. Examples and Ideas of Direct Action (en anglès). AK press / Thoughtcrime Ink, 2012. ISBN 9780981289793 [Consulta: 27 març 2016]. Arxivat 2016-04-08 a Wayback Machine.
* Burley, Shane «Solidarity networks as the future of housing justic» (en anglès). ROAR Magazine, 28-2--2016.
* «Labour and Direct Action in America – The Seattle Solidarity Network» (en anglès). Anarchist Affinity, 26-07-2014. Arxivat de l'original el 2016-04-10 [Consulta: 27 març 2016].

## Referències

* 1 2 3 4 Font, Dani; Rude, Marc «Les llavors del model de Seattle». La directa, 22-03-2016, pàg. 10-11. Arxivat de l'original el 2016-04-09 [Consulta: 27 març 2016].
* ↑ «Interview with the Seattle Solidarity Network (SeaSol)» (en anglès). IWW Miami, 2010.

## Enllaços externs

* Web oficial de SeaSol
# Seattle Sounders (NASL)

* Aquest article tracta sobre l'equip de futbol de la NASL. Si cerqueu per l'equip de la MLS, vegeu «Seattle Sounders FC».
El Seattle Sounders fou un equip de futbol professional de la ciutat de Seattle que participà en la North American Soccer League.

## Història

El club va ser fundat el 1974 i es dissolgué el 1983. Va jugar a la NASL, tant al seu campionat a l'aire lliure com al seu campionat indoor.
Posteriorment es crearen dos equips amb el mateix nom que es poden considerar successors, el Seattle Sounders, que participà en el United Soccer Leagues entre 1994 i 2008, i el Seattle Sounders FC a la Major League Soccer des del 2009.

## Estadis

* Memorial Stadium de Seattle 17.000 espectadors
* Kingdome 57.000 espectadors

## Palmarès

* North American Soccer League:
* Títols de divisió:
** National Conference 1977
** Western Division 1980
** Western Division 1982
* Trans-Atlantic Challenge Cup:
** 1981
** Europac Cup:
** 1982

## Futbolistes destacats

* John Bain (1983)
* Frank Barton (1979-1982)
* Kevin Bond (1981)
* Jeff Bourne (1980-1981)
* Jack Brand (1980-1982)
* Ian Bridge
* Dave Butler (1974-78/1983)
* Steve Buttle (1977-82)
* Mickey Cave (1977-80)
* Tony Chursky
* Paul Crossley (1975; 1977-79)
* Stan Cummins (1981)
* Steve Daley (1981-83)
* Benny Dargle (1982-83)
* Roger Davies (1980-82)
* Shaun Elliott (1981)
* Mike England (1975-79)
* Ray Evans (1982-83)
* Jimmy Gabriel (1974-79)
* Dave Gillett (1974-78)
* Roy Greaves (1980-82)
* Paul Hammond (1981-82)
* Geoff Hurst (1976)
* Alan Hudson (1979-83)
* Tommy Hutchison (1980)
* Tommy Jenkins (1976-79)
* Jimmy McAlister
* Gary Mills (1982-83)
* Bobby Moore (1978)
* David Nish (1980-81)
* Mark Peterson
* Harry Redknapp (1976-79)
* Nicky Reid (1982)
* Bruce Rioch (1980-81)
* Jocky Scott (1977-83)
* Jeff Stock
* Peter Ward (1982-83)

## Entrenadors

* John Best 1974-1976
* Jimmy Gabriel 1977-1979
* Alan Hinton 1980-1982
* Laurie Calloway 1983

## Enllaços externs

* Jugadors del club Arxivat 2008-05-10 a Wayback Machine.
* Museu del Sounders Arxivat 2016-12-20 a Wayback Machine.
# Santana

«Santana» té aquests significats:
* Santana (grup), grup musical de música rock liderat pel guitarrista Carlos Santana
* Toponímia:
** Feira de Santana, ciutat de l'estat brasiler de Bahia
** Santana do Livramento, Rio Grande do Sul, Brasil
** Santana (Madeira), municipi de Madeira, Portugal
** Santana (Amapá), municipi al sud-est de l'estat brasiler d'Amapá
* Biografies:
** Manuel Santana, tennista espanyol
** Carlos Santana, músic i guitarrista mexicà
** Jonathan Santana, jugador de futbol aregentinoparaguaià
** Cléber Santana Loureiro, jugador de futbol brasiler
# Santamaria (Serrateix)

Santamaria és una masia de Serrateix, al municipi de Viver i Serrateix (Berguedà), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Important masia que ha sofert diferents ampliacions, tot i que l'estructura bàsica de la casa correspon al segle xviii. Té la coberta a dues aigües i el carener perpendicular a la façana principal, orientada a llevant. En aquesta mateixa façana té un cos annexat amb teulada independent.
Les obertures són totes de pedra, algunes de les quals tenen arc rebaixat, i els murs són emblanquinats.
Als segles XVII-XVIII es construí la capella dedicada a Santa Maria un xic apartada de la casa.

## Història

Tot i que l'edifici actual és una construcció del segle xvii ampliada al XVIII, es tenen notícies d'aquest mas des del segle xiv. El mas de Santamaria és una important casa pairal ben documentada des del segle xiv i que conserva el seu propi arxiu-biblioteca amb una gran varietat de llibres i documents de diferents èpoques. La història de la família està recollida en aquests documents.
A l'època medieval era coneguda amb el nom de Mas Camp, nom que es va mantenir fins al segle xviii. Des del segle xvi hi són documentats els Santamaria, família d'Avià que l'any 1649 confessava tenir 93 jornals de terra per l'abat de Santa Maria de Serrateix.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Santamaria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
* ↑ Serra, R., Bernadich, A., Rota, M.. Guía d'art del Berguedà: el patrimoni arquitectònic i artístic a la comarca. Berga: Consell Comarcal del Berguedà, Patronat del Centre d'Estudis del Berguedà, 1991, p. 195-202. ISBN 8440495447.
Viccionari
# Serra de la Petita

La Serra de la Petita és una serra situada al municipi de Berga a la comarca del Berguedà, amb una elevació màxima de 876 metres. una muntanya de 863 metres d'altitud, que es troba al municipi de Berga (comarca del Berguedà), el cim de la qual té situat un vèrtex geodèsic (referència 282091001). El cim de la qual té situat un vèrtex geodèsic (referència 282091001).

## Referències

* ↑ «Institut Cartogràfic de Catalunya».
# Sent Orenç

Sent Orenç (en francès i oficial Saint-Orens-de-Gameville) és un municipi francès del departament de l'Alta Garona (part de l'antiga província de Llenguadoc) a la regió d'Occitània, situat a 10 km al nord de Tolosa. En el cens de 1999 tenia 10.991 habitants en un territori de 13,06 km².
Històricament i culturalment, el poble es troba al Lauragais, l'antiga "Terra de l'Abundància", lligada tant a la cultura del pastel com a l'abundància de produccions, i "granera del Llenguadoc". Exposat a un clima oceànic alterat, és drenat pel Marcaissonne, el Saune i diversos altres petits rius. La ciutat té un patrimoni natural notable: una àrea protegida (els "prats de jacints humits de Roma a les localitats de Saint-Orens-de-Gameville i Quint-Fonsegrives") i un espai natural d'interès ecològic, faunístic i florístic. Saint-Orens-de-Gameville és una comuna urbana amb 12.696 habitants l'any 2019, després d'haver experimentat un fort augment de la població des de 1962. Es troba a la conurbació de Tolosa de Llenguadoc i forma part de la zona d'atracció de Tolosa. Els seus habitants s'anomenen Saint-Orennais o Saint-Orennaises. El patrimoni arquitectònic de la vila inclou un edifici protegit com a monument històric: una creu, inscrita l'any 1965.