OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fort Salonga

Fort Salonga és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 9.634 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Salonga tenia 9.634 habitants, 3.225 habitatges, i 2.715 famílies. La densitat de població era de 412,8 habitants/km².
Dels 3.225 habitatges en un 37,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75,8% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 15,8% no eren unitats familiars. En el 12% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,96 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 29,8% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,8 homes.
Entorn del 2,5% de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Salonga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Salonga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fort Shawnee

Fort Shawnee és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 3.855 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Shawnee tenia 3.855 habitants, 1.524 habitatges, i 1.141 famílies. La densitat de població era de 206,4 habitants/km².
Dels 1.524 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,3% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 25,1% no eren unitats familiars. En el 21,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 26,8% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.723 $ i la renda mediana per família de 52.072 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.908 $ mentre que les dones 25.438 $. La renda per capita de la població era de 19.916 $. Aproximadament el 2,4% de les famílies i el 2,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Shawnee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Shawnee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Francis Vermaelen

Francis Vermaelen (Lovaina, 5 d'agost de 1960) va ser un ciclista belga, professional del 1983 al 1985. Com a amateur va guanyar una medalla de plata al Campionat del món de ruta de 1982 per darrere de l'alemany de l'est Bernd Drogan.

## Palmarès

* 1982
** Campió de Bèlgica amateur en ruta
** 1r al Gran Premi Victor Bodson
* 1983
** Vencedor d'una etapa a la Volta de les Tres Províncies

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
# Francis Sowerby Macaulay

Francis Sowerby Macaulay (Witney, 11 de febrer de 1862 - Cambridge, 9 de febrer de 1937) va ser un matemàtic anglès.

## Vida i Obra

Fill d'un pastor metodista, Macaulay va estudiar a la Kingswood School de Bath. El 1879 va ingressar al St John's College de la universitat de Cambridge en el qual es va graduar el 1882, essent el vuitè en els exàmens de matemàtiques. Els dos anys següents va ser professor a la seva antiga escola i des de 1885 fins 1911 va ser professor de matemàtiques de la St. Paul's School de Londres. Després de la guerra, se'n va anar a viure a Cambridge on es va casar el 1923 i va morir el 1937.
En el St. Paul's, un institut de secundària, va desenvolupar una tasca docent de caràcter quasi universitari, aconseguint que més de quaranta dels seus deixebles entressin a Cambridge amb beca i quatre de ells acabessin com first wrangler. Entre els seus deixebles destaca John Edensor Littlewood.
A més de la seva labor docent, Macaulay també es va dedicar a la investigació. El 1895 va publicar un llibre sobre les còniques geomètriques i, a partir de 1900, es va dedicar a la recerca en el camp dels ideals, que ell anomenava sistemes modulars, tema sobre el que va publicar un influent tractat el 1916: The Algebraic Theory of Modular Systems. A ell, juntament amb Emanuel Lasker i Max Noether, es deuen els primers teoremes importants sobre la descomposició primària. A més, va publicar més de vint articles científics en revistes de matemàtiques.

## Referències

* ↑ Baker, 1938, p. 157.
* ↑ Baker, 1936, p. 357.
* ↑ Els wranglers eren els estudiants de Cambridge que obtenien les millors qualificacions en els exàmens de matemàtiques.
* ↑ Warwick, 2003, p. 258.
* ↑ Baker, 1936, p. 358-360.
* ↑ Warwick, 2003, p. 259.
* ↑ Baker, 1936, p. 358.
* ↑ Corry, 2004, p. 218.
* ↑ Baker, 1936, p. 360-361.

## Bibliografia

* Baker, H.F. «Francis Sowerby Macaulay, 1862-1937» (en (anglès)). Obitituary Notices of Fellows of the Royal Society, Vol. 2, Num. 6, 1936, pàg. 356-361. DOI: 10.1098/rsbm.1938.0018. ISSN: 1479-571X.
* Baker, H.F. «Francis Sowerby Macaulay» (en (anglès)). Journal of the London Mathematical Society, Vol. 13, Num. 2, 1938, pàg. 157-160. DOI: 10.1112/jlms/s1-13.2.157. ISSN: 1469-7750.
* Corry, Leo. Modern Algebra and the Rise of Mathematical Structures (en (anglès)). Birkhäuser, 2004. ISBN 978-3-7643-7002-2.
* Warwick, Andrew. Masters of Theory: Cambridge and the Rise of Mathematical Physics (en (anglès)). University of Chicago Press, 2003. ISBN 0-226-87375-7.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Francis Sowerby Macaulay» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Broadbent, T.A.A. «Macaulay, Francis Sowerby». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 23 octubre 2018]. (anglès)
# Fosques intencions

Fosques intencions (originalment en anglès, Don't Wake Mommy) és una pel·lícula de suspens estatunidenca estrenada el 2015, sota la direcció i el guió de Chris Sivertson. Entre el repartiment, compta amb Ashley Bell, Sara Rue, Dean Geyer, Anjali Bhimani, Denise Crosby, RayAnn Marie i Harry Van Gorkum. El 8 de gener de 2022 es va estrenar el doblatge en català a TV3.

## Sinopsi

Quan neix la seva filla Ava, la Molly se sent molt feliç, però també sobrepassada pel cansament i a prop de l'abisme de la depressió postpart. En una web per a mares recents, hi coneix la Beth, en qui troba suport i amistat. Però les coses es començaran a tòrcer i algú començarà a sospitar de la nova amistat de la Molly. Potser aquesta desconeguda no és la seva salvació, sinó un bon problema.

## Referències

* ↑ «Don't Wake Mommy (2015) (aka: Dark Intentions)». The Movie Scene. [Consulta: 12 gener 2022].
* 1 2 «Pel·lícules - Fosques intencions». TV3. [Consulta: 12 gener 2022].
# Francesc Bragulat i Bosom

Francesc Bragulat i Bosom (Barcelona, 5 de juliol de 1942) és un polític català, diputat al parlament de Catalunya en la X legislatura.

## Biografia

Va fer estudis de tècniques de vendes i després de treballar en diversos sectors i activitats acabà com a Agent Comercial Colegiat. De 1992 a 1996 fou membre de la Comissió de Medi Ambient de la Cambra de Comerç de Barcelona, en representació del Col·legi Oficial d'Agents Comercials de Barcelona.
Militant de Convergència Democràtica de Catalunya des de 1977, ga estat responsable de Barcelona de la Secretaria de Gent Gran i representant d'aquesta Secretaria al Comitè Executiu de la Federació de Barcelona. També ha estat membre del Consell Municipal de Benestar Social de l'Ajuntament de Barcelona en representació de CiU.
Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2010. Ha estat secretari de la Mesa de la Comissió de Benestar, Família i Immigració i portaveu del grup parlamentari en la Comissió de Peticions. Posteriorment ha estat secretari d'àmbit de la Gent Gran de CDC.

## Referències

* ↑ Francesc Bragulat a convergents.cat
* ↑ «Fitxa del Parlament de Catalunya». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 14 agost 2015].
# Forchtenberg

Forchtenberg és una petita ciutat alemanya al districte de Hohelohe a l'estat de Baden-Württemberg.

## Geografia

La ciutat va crear-se a la desembocadura del Kupfer al riu Kocher. El nucli antic es troba al marge esquerre del Kocher, a una costa, al cim de la qual es troba la ruïna de l'antig burg de Forchtenberg. L'eixample es troba al marge dret.

### Nuclis

La ciutat actual és el resultat de la fusió el 1972 de les ciutats de Forchtenberg i Sindringen (barris de Holzweiler Hof, Neuzweiflingen Trautenhof), Schiesshof i Ziegelhütte) i els municipis d'Ernsbach (i el barri Waldberg), Muthof i Wohlmuthausen (barris de Hohensall, Metzdorf, Orbachshof, Schwarzenweiler i Haberhof).

## Història

Un primer esment d'assentament a l'actual barri de Wülfingen data del 771. El 1042 va ser la seu del comtat de Kochergau (= contrada del Kocher). que el 1210 passà als senyors de Dürn que van construir el burg a la costa del Bergsporn. El nom prové d'una transformació de vor dem berg (davant de la muntanya). La ciutat va crear-se al peu del burg.

## Llocs d'interès

* Escut dels Hohenlohe a la Porta de Würzburg
* La torre Bürgerturm
* Muralla i torre

## Persones

* Hans i Sophie Scholl, resistents contra dictadura nazi, executats el 1943 a l'edat de 22 i 25 anys
# Francesco Napoletano

Francesco Napoletano, amb nom de naixement Francesco Galli (Nàpols, circa 1470-Venècia, 1501), va ser un pintor italià, alumne de Leonardo da Vinci.

## Biografia

Va ser un dels alumnes seguidors de Leonardo, el més enigmàtic però també el més dotat artísticament. En sabem molt poc i el seu catàleg és molt problemàtic. El punt de partida per a tractar de reconstruir la seva figura és una taula signada, exposada al Museu de Zuric, la Madonna in tron tra i Santi Giovanni Battista e Sebastiano. Fins a la descoberta d'alguns documents trobats al Fons Notarial de l'Arxiu de l'Estat de Milà, els historiadors estaven d'acord a pensar que Francesco era un alumne tardà de Leonardo. D'un document datat el 21 d'agost de 1501, situat a Venècia, es dedueixen algunes dades fonamentals sobre la seva vida: Francesco procedia de família napolitana, però no se sap amb certesa on va néixer de fet; en aquesta data, va ser probablement quan va morir i va deixar dos fills encara menors d'edat, cosa que suggereix que es va morir molt jove; el seu veritable cognom era Galli.
Un document de l'any següent aclareix les causes de la mort: Francesco va morir malalt de la pesta. Aquests documents han estat útils per a confirmar que Francesco va ser un dels primers seguidors de Leonardo; junt amb Boltraffio, Marco d'Oggiono i Salai, va formar part dels estudiants del primer taller de Leonardo a Milà l'any 1490.

## Obres

* Madonna in trono tra i santi Giovanni Battista e Sebastiano, Zúric, Kunsthaus.
* Madonna col Bambino in trono e due angeli, Estocolm, National Museum.
* Madonna col Bambino, Milà, Pinacoteca de Brera.
* San Sebastiano (taula del políptic de San Nicola da Tolentino), Brescia, Pinacoteca Tosio Martinengo.
* Cristo Redentore, Sarasota, Ringling Museum of Art.
* Ritratto di giovane, Kansas City (Missouri), Museu Nelson-Atkins, Col·lecció Samuel U. Kress.
* Madonna Lia, Milà, pinacoteca del castell Sforzesco.

## Referències

* M.T. Fiorio, Francesco Napoletano (e Pseudo Francesco Napoletano) in I Leonardeschi, l'eredità di Leonardo in Lombardia, Milà, 1998 (italià).
* P. C. Marani, Leonardo e i leonardeschi a Brera, Milà, 1987 (italià).

## Enllaços externs

* Madonna Lia Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine..
# Forum Flaminii

Forum Flaminii grec antic: Φόρον Φλαμίνιον o Ιφόρος Φλαμινίου) va ser una ciutat d'Úmbria, a la via Flamínia, quan comença a entrar als Apenins, a uns 5 km de Fulginium i uns 20 km de Nuceria.
La va fundar el censor Gai Flamini quan construïa la via que porta el seu nom, cap a l'any 220 aC, però no se'n coneixen esdeveniments històrics. Estrabó parla de la seva situació vora la via Flamínia, que feien del Forum Flaminii un lloc important per la gran circulació que hi havia. Plini el Vell i algunes inscripcions demostren que va ser un municipi romà.
El 256 els emperadors Trebonià Gal i Volusià van ser derrotats i morts pel pretendent Emilià en aquesta ciutat.
Des del segle v era la seu d'un bisbe, que va existir fins al segle viii quan la ciutat va ser destruïda pels longobards i els seus habitants es van establir a Fulginium. En parlen l'Itinerari d'Antoní i la Taula de Peutinger. Les seves ruïnes corresponen a un lloc a 3 km de l'actual San Giovanni pro Fiamma (o San Giovanni in Forifiamma).

## Referències

* ↑ «Forum Flaminii: a Pleiades place resource» (en anglès). [Consulta: 5 octubre 2018].
* 1 2 Smith, William (ed.). «Forum Flaminii». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 16 maig 2023].
# Frantic (cançó)

Frantic és el vint-i-setè senzill de la banda estatunidenca Metallica, presentat com a segon senzill de l'àlbum St. Anger.
La lletra de la cançó, com la majoria de l'àlbum, tracta les lluites de la banda en el passat amb les addicions, particularment el problema del cantant James Hetfield amb l'alcohol i la seva posterior rehabilitació. En el documental Some Kind of Monster, Ulrich revela que inicialment tenien la intenció d'anomenar l'àlbum Frantic.
El videoclip, dirigit per Wayne Isham i filmat a Mont-real (Canadà), es va estrenar juntament amb el llançament del senzill. Consisteix en un home conduint un vehicle fins que s'estavella contra un camió contenidor en un encreuament. En aquest moment té un analepsi de tota la seva vida i algunes escenes extra de Metallica tocant la cançó en carrerons. Tot i que el cotxe queda al revés, finalment, l'home sobreviu a l'accident i reacciona rient a riallades fins que un altre cotxe colpeja el cotxe del protagonista. El videoclip conclou en aquest moment sense deixar entreveure si l'home sobreviu.

## Llista de cançons

* Les cançons en directe van ser enregistrades l'1 de juny de 2003 en el Download Festival de Donington (Regne Unit), i el 21 de juny de 2003 en el Doctor Music Festival de Barcelona (Espanya).
# Francisco Aguilera Fernández

Francisco Aguilera Fernández, conegut com a Paco Aguilera (Barcelona, 1906-1986), fou un guitarrista català. Francisco Aguilera era fill de la bailaora malaguenya La Camisona i pare de Paco Aguilera, El Rondeño. Va fer de guitarrista per a espectacles de Manolo Caracol i de Lola Flores, amb els quals va enregistrar diversos discos. Va acompanyar els cantaores més famosos als anys quaranta del segle xx.

## Referències

* 1 2 Castro, María Jesús. Història de la música catalana, valenciana i balear. Barcelona: Edicions 62, 2003, p. 27. ISBN 84-297-5283-8 [Consulta: 21 octubre 2015].
# Francisco Abad Abad

Francisco Abad Abad (Novelda, Vinalopó Mitjà 1922 - Tiana, Barcelona, 29 d'agost de 2012) va ser un activista social català.
El 1937, en plena guerra civil, ingressa al sindicat UGT i treballà en una fàbrica d'armes i municions, tot i només tenir quinze anys. Acabada la guerra civil espanyola treballà en la fàbrica manipulació de marbre i pedra a Novelda. El 1948 es trasllada a València, per treballar en la construcció fins que el 1954 es trasllada a Sant Adrià de Besòs, on s'incorpora a l'incipient moviment d'associació veïnal. El 1957 marxà a viure al barri de Llefià (Badalona) on ingressa a l'HOAC i a la Federació Catalana del PSOE, amb la que participarà en el Congrés de Suresnes del PSOE.
Durant la transició democràtica es trasllada a viure al barri del Sud-oest del Besòs (Barcelona), i entra a formar part de l'Associació de Veïns com a president de la ponència de cultura, sempre en la doble condició de militant socialista i militant d'una entitat catòlica (HOAC). Participà en la fundació del Grup de Teatre Provençals, que després s'anomenaria Cap d'Estopa. També ha participat en la reivindicació mercè la qual s'han aconseguit diversos equipaments socials i culturals per al barri i en iniciatives culturals i de foment de l'esport. També ha estat cofundador de l'ACR Besòs i de l'Associació d'Amics de la Rambla de Prim. El 2001 fou guardonat amb la Medalla d'Honor de Barcelona.
Va morir el 29 d'agost del 2012 a Tiana (Barcelona) rodejat de la seva família.
# Joan I Nunyez de Lara

Joan I Nunyez de Lara el major (?-1294) fou senyor de la Senyoria d'Albarrasí el segle xiii.

## Matrimonis i descendència

Pel seu matrimoni amb Teresa Álvarez de Azagra, amb qui va tenir una filla anomenada Teresa va rebre la Senyoria d'Albarrasí. Del seu segon matrimoni, amb Teresa Díaz de Haro va tenir tres fills: Joan, qui heretaria el senyoriu, Nunyo i Joana.

## La successió al tron de Castella

A la mort de Fernando de la Cerda, el fill gran d'Alfons X el Savi, rei de Castella, i confrontats els partidaris Sanç i Alfons de la Cerda per la successió al tron de Regne de Castella, va recolzar Alfons amb el suport del Regne de Navarra i el Regne de França, prenent Osma i Tordesillas entre altres viles.
A la tornada del desafiament de Bordeus Joan Nunyez de Lara va posar un parany a Pere el Gran per fer-lo presoner per lliurar-lo al rei de França i també atacar el Regne d'Aragó. El juny de 1283, Pere el Gran, que es trobava a Tarassona emprèn una acció militar a Navarra i Treviño com a resposta de l'atac navarrès a Aragó en el qual es van conquerir i cremar diverses viles, entre elles el Castell d'Ull.

## La pèrdua del senyoriu

L'hivern de 1284 mentre Joan Nunyez de Lara es trobava a Treviño cercant reforços navarresos per defensar-se dels aragonesos, que l'havien declarat la guerra arran de la seva traïció l'any anterior, Pere el Gran va emprendre el Setge d'Albarrasí, que havia quedat ben defensada. De l'abril al setembre de 1284, els assetjants van construir un poblat en l'actual carrer de los Palacios perquè els seus soldats estiguessin a cobert i més còmodes que en tendes o cabanes en vistes a passar allí l'hivern, però no calgué doncs Joan Nunyez de Lara, es va rendir i exiliar a França.

## Referències

* ↑ La buena Madre p.214-223
* ↑ (castellà) José Luis Castán Esteban, Història de la Senyoria d'Albarrassí Arxivat 2011-09-06 a Wayback Machine.
# José Ignacio San Martín López

José Ignacio San Martín López (Sant Sebastià, 26 de juny del 1924 - Madrid, 6 de juny de 2004) va ser un militar espanyol, coronel d'Artilleria del Exèrcit de Terra, condemnat a 10 anys de presó per la seva participació en el cop d'estat del 23 de febrer de 1981 per un delicte de rebel·lió militar.

## Biografia

Llicenciat en Ciències Econòmiques per la Universitat Central de Madrid, diplomat d'Estat Major de l'Exèrcit i de la Armada, així com en Ciències Polítiques en París. Va ocupar diverses destinacions com a economista en els sindicats del franquisme. Va ser professor d'Estat Major i va manar el Grup d'Artilleria Autopropulsada ATP XII al Sàhara Espanyol. Durant el tardofranquisme i la presidència del Govern de l'almirall Luis Carrero Blanco, va ser director general de l'Organització Contrasubversiva Nacional (OCN) i del després reanomenat Servei Central de Documentació (SECED), serveis d'espionatge de la dictadura on va organitzar l'àrea de contrasubversión infiltrada en l'oposició a la dictadura. També va dirigir el Servei d'Informació de la Presidència del Govern (SIPG).
Quan Carlos Arias Navarro va ser nomenat president, va cessar en el SECED i, més tard, va ser nomenat director general de trànsit.
Al temps de produir-se el cop d'estat de febrer de 1981 era Cap d'Estat Major de la Divisió Cuirassada Brunete a la seva base d'El Goloso en Madrid i va ser qui va distribuir les unitats de la mateixa que van ocupar Radio Televisió Espanyola en la matinada del 23 al 24 de febrer de 1981 mentre en el Congrés dels Diputats els diputats i el govern romanien retinguts pel coronel Antonio Tejero. Va ser condemnat a 10 anys de presó i separació del servei pel Tribunal Suprem en la sentència definitiva del 22 d'abril de 1983, i fou posat en llibertat condicional el 27 de juny de 1986. Va ser autor del llibre Servicio especial, sobre la seva trajectòria en els serveis d'intel·ligència de Carrero Blanco.

## Referències

* ↑ Jose Ignacio San Martín, ex coronel condenado por el golpe del 23-F, El Mundo, 7 de juny de 2004, consultat el 24 de febrer de 2011.
* ↑ José Ignacio San Martín, coronel condenado por el 23-F, El País, 8 de juny de 2004, consultat el 24 de febrero de 2011.
* ↑ Golpistas de hojalata, El Periódico de Aragón, 23 de febrer de 2006, consultat el 24 de febrero de 2011.
* ↑ Paul Preston (2005); The Triumph of Democracy in Spain, Methuen and Co. Ltd., pág. 96
# Castell de Pena

Castell de Pena és un castell del municipi d'Ogassa (Ripollès) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

El castell estava situat al puig de Sant Amanç entre Saltor i Bruguera. Resten el topònim al puig de Sant Amanç i un claper de pedres bé que sense cap característica. Només es coneix per la documentació.

## Història

El castell de Pena apareix documentat per primera vegada l'any 1024, a l'acta de consagració de l'església de Sant Martí d'Ogassa; en aquell moment el senyor del castell era Joan Oriol, el qual, l'any 1073 cedí la parròquia i el castell al monestir de Sant Joan de les Abadesses però es reservà la castlania i altres drets. La família Oriol prengué el nom de la baronia de Sales, de la qual eren senyors, i continuaren posseint drets al castell de Pena i a Ogassa, mentre que la castlania romangué en mans de Guillem Gaufren d'Espasén i els seus descendents, que eren una branca lateral de la família, tot reconeixent la senyoria dels abats del monestir.
El 1334, l'abat Ramon de Bianya encomanà la batllia del terme de Pena i del castell a Pere de Ribes. A partir d'aquest moment el castell perdé protagonisme en favor de les parròquies del terme.

## Referències

* 1 2 3 «Castell de Pena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# The Times of Israel

The Times of Israel és un diari digital d'Israel fundat el 2012 pel periodista David Horovitz, que n'és l'editor, i el gestor de fons d'inversió americà Seth Klarman. Cobreix notícies d'Israel, l'Orient Mitjà i de tot el món. Inicialment publicava només en anglès, però després també va començar a fer-ho en àrab, francès i persa. El primer de maig de 2019 va iniciar la seva versió en hebreu, Zman Yisrael.
El febrer de 2014, dos anys després del seu inici, The Times of Israel assegurà tindre 2 milions de lectors. El 2017, els lectors pujaven a 3,5 milions únics per mes. El 2019 el diari tenia una mitjana de 5 milions d'usuaris únics cada mes i 25 milions de pàgines visualitzades. També mantenia una plataforma de blogs amb 9.000 escrits publicats.

## Referències

* ↑ Forbes: The World's Billionaires: Seth Klarman April 2014
* ↑ «About The Times of Israel | The Times of Israel».
* ↑ «Times of Israel Adds French Edition». Jewish Telegraphic Agency, 25-02-2014.
* ↑ «New York Jewish Week, the Times of Israel’s new local partner, launches its new website», 11-01-2017.
* ↑ «Introducing: The Times of Israel Community», 06-11-2019.