OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Línia 2 del metro de París

Mapa Metro Línia 2 :
La línia 2 del metro de París és una de les setze línies del metro de París. Segueix una ruta semicircular al nord de la ciutat, en gran part als antics boulevards extérieurs. És la segona línia que es va inaugurar a la capital, la primera secció es va posar en servei al desembre del 1900 i es va acabar totalment el 1903, fent una ruta semicircular entre Porte Dauphine i Nation.
Té una longitud de 12,4 quilòmetres, és la setena per ús amb uns 62 milions de viatgers l'any 2004. En un tram de dos quilòmetres, la línia circula a través d'un viaducte amb quatre estacions aèries.
L'any 1903 va ser escena d'una de les majors tragèdies del metro de París: l'incendi del metro Couronnes.

## Història
### Cronologia

* 13 de desembre de 1900: obertura del tram Porte Dauphine - Étoile.
* 7 d'octubre de 1902: perllongament fins a Anvers.
* 31 de gener de 1903: obertura de l'estació Rue de Bagnolet (des de 1970 Alexandre Dumas).
* 2 d'abril de 1903: obertura completa de la línia.
* 10 d'agost de 1903: un curt circuit provoca un incendi a l'estació Couronnes, provocant la mort de 84 persones.
* 14 d'octubre de 1907: renomenada Línia 2 Nord (en francès, Ligne 2 Nord).
* 16 de maig de 2005: inauguració del sistema d'informació en línia (SIEL).
* 17 de gener de 2007: va entrar en fase de test comercial la pre-sèrie MF01.
* 11 de juny de 2008: entra en servei la primera sèrie MF01.
# Línia 3 (Metro de São Paulo)

Línia 1 do Metro de São Paulo o Línia 3 Vermella (en portuguès: Linha 3 do Metrô de São Paulo) és una línia de ferrocarril de trànsit ràpid del Metro de São Paulo. la línia és més extensa i també més ocupada, actualment compta amb 18 estacions i una longitud de 22,0 quilòmetres. Va ser inaugurat el 10 de març 1979 i la seva última ampliació es va inaugurar el 17 de desembre de 1988.

## Enllaços externs

* (portuguès) Història de la Línia 3 do Metro de São Paulo Arxivat 2011-01-12 a Wayback Machine.
* (portuguès) Mapa del sistema Arxivat 2011-01-12 a Wayback Machine.
# Los Angeles Memorial Coliseum

El Los Angeles Memorial Coliseum, també denominat Estadi Olímpic de Los Angeles, és un estadi olímpic situat a la ciutat de Los Angeles (Estats Units d'Amèrica), construït l'any 1923, l'únic fins al moment en ser seu de dos Jocs Olímpics d'Estiu diferents en les edicions de 1932 i 1984.
Als Estats Units rep el nom popular de The Grand Old Lady.
Actualment és l'estadi de l'equip de l'NFL Los Angeles Rams.

## Jocs Olímpics

L'estadi fou dissenyat pels arquitectes nord-americans John Parkinson i Donald Parkinson per als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932. S'iniciaren les obres el 21 de desembre de 1922 i l'estadi s'ignaugurà oficialment l'1 de maig de l'anys següent amb una capacitat per a 76.000 persones. S'utilitzà a ple rendiment en la cerimònia d'obertura i de clausura així com en les proves atlètiques dels Jocs Olímpics de 1932, ampliant-se la seva capacitat fins als 101.574 seients. La torre de la Flama Olímpica encara continua dempeus al capdamunt dels arcs de l'entrada del colosseu, igual que els Anells Olímpics.
En l'edició dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 es tornà utilitzar l'estadi per a la celebració de les cerimònies d'obertura, clausura i les poves atlètiques. Amb motiu d'aquests Jocs a la plaça de l'estadi s'instal·laren dues estàtues, la d'una dona i un home, obra de Robert Graham, cèlebres per la seva gran exactitud anatòmica i modelades a partir del cos de Terry Shroeder i Jackie Joyner-Kersee, dos atletes que participaren en els Jocs Olímpics d'aquell any.

## Futbol americà

Després de la realització dels primers Jocs Olímpics l'Estadi fou utilitzat per a la realització dels partits de futbol americà dels diferents clubs existents a la ciutat. Actualment és l'estadi de l'equip de l'NFL Los Angeles Rams.

## Esdeveniments celebrats

* Jocs Olímpics de Los Angeles 1928
* Super Bowl 1967
* Super Bowl 1973
* Jocs Olímpics de Los Angeles 1984
* Copa d'Or de la CONCACAF 1991
* Copa d'Or de la CONCACAF 1996
* Copa d'Or de la CONCACAF 1998
* Copa d'Or de la CONCACAF 2000

## Enllaços externs

* (anglès) Portal Oficial
* (anglès) Los Angeles Sports Council Arxivat 2019-05-02 a Wayback Machine.
* (anglès) USC Trojans.com Arxivat 2008-08-22 a Wayback Machine.
# Línia 6 del metro de París

Mapa Metro Línia 6 :
La línia 6 del metro de París és una de les setze línies del metro de París. forma una línia semicircular al sud de París entre les estacions de Charles de Gaulle - Étoile a l'oest i Nation a l'est.
Juntament amb la línia 2 forma un ruta circular i per aquesta raó originàriament un tram de la línia portava l'índex 2 sud o Circulaire sud. La línia 6 té una longitud de 13,6 quilòmetres, 6,1 aèris i és equipat per material rodant pneumàtic.

## Història
### Cronologia

* 2 d'octubre de 1900: el tram entre Etoile i Trocadéro obra com una ampliació de la línia 1.
* 6 de novembre de 1903: es perllonga la línia de Trocadéro fins a Passy i esdevé línia 2 sud.
* 24 d'abril de 1906: la línia 2 sud s'amplia fins a Place d'Italie.
* 14 d'octubre de 1907: la línia 2 sud s'incorpora a la línia 5.
* 1 de març de 1909: s'obra la línia 6 entre Place d'Italie i Nation.
* 12 d'octubre de 1942: el tram entre Etoile i Place d'Italie es traspassa de la línia 5 a la línia 6 (Place d'ITalie - Nation).
* 1974: les vies es reconverteixen per a material pneumàtic.
# Luminol

El luminol (C₈H₇N₃O₂) és un compost químic que emet quimioluminescència, amb una brillantor blava, quan entra en contacte amb un agent oxidant. És un sòlid cristal·lí blanc, lleugerament groguenc, soluble en la majoria de dissolvents orgànics polars però insoluble en aigua.
El luminol és utilitzat pels investigadors forenses per tal de detectar traces de sang en l'escena del crim, ja que reacciona amb el ferro de l'hemoglobina. També s'utilitza en biologia cel·lular per a detectar coure, ferro i cianurs, a més de la detecció de proteïnes específiques per la Transferència Western (Western blot en anglès).
Per l'anàlisi d'una àrea, es pot ruixar la zona de forma regular amb luminol, de forma que les traces d'oxidants donen lloc a una brillantor blava de la substància, que pot ser vista en la foscor. La brillantor dura uns 30 segons, però els seus efectes es poden percebre en una fotografia de llarga exposició. És important aplicar el luminol uniformement, per evitar una aparença esbiaixada, com ara zones en què sembla que hi hagi més sang perquè han rebut més esprai. La intensitat de la brillantor no indica la quantitat original de sang, només la distribució de les traces que hi queden.

## Síntesi

El luminol pot ser sintetitzat per una seqüència sintètica de dues etapes. Es parteix de l'àcid 3-nitroftàlic. Primer, la hidrazina (N₂H₄) s'escalfa amb l'àcid 3-nitroftàlic en un dissolvent d'alt punt d'ebullició, com el trietilenglicol. En aquestes condicions té lloc una reacció de condensació, amb pèrdua d'aigua, i es forma la 3-nitroftalhidrazida. La reducció del grup nitro a grup amino amb hidrosulfit de sodi (Na₂S₂O₄) produeix el luminol.
El luminol es va sintetitzar per primer cop a Alemanya el 1902, però no es va anomenar luminol fins a finals dels anys 1920.

## Referències

* ↑ Ernest Huntress, Lester Stanley, Almon Parker «The Preparation of 3-Aminophthalhydrazide for Use in the Demonstration of Chemiluminescence». J. Am. Chem. Soc., 56, 1, 1934, pàg. 241–242. DOI: 10.1021/ja01316a077.
* ↑ Synthesis of luminol
# Makalata rhipidura

Makalata rhipidura és una espècie de mamífer rosegador de la família de les rates espinoses. És endèmica del nord-est del Perú. Es tracta d'un animal arborícola de costums nocturns. El seu hàbitat natural són els boscos humits de plana de l'Amazones. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Zeballos, H.; Vivar, E.; Patterson, B. Makalata rhipidura. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 25 febrer 2015.
# Los atracadores

Los atracadores és una pel·lícula espanyola de 1962 dirigida per Francesc Rovira-Beleta. Fou seleccionada a l'Ós d'Or en el 12è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Sinopsi

Tres joves de diferents classes socials Vidal i els seus amics Ramón i Compadre, es fan petits delinqüents que es diverteixen assaltant farmàcies. En robar la recaptació d'un cinema cometen el seu primer assassinat i llavors, ja no podran detenir una carrera criminal que acabarà tràgicament.
Los atracadores és una pel·lícula que representa un al·legat contra la pena de mort i una denúncia del suport social que se li dona a la violència i a les armes. De manera que presenta a uns joves que se senten desencantats de la vida per diversos motius i veuen en la violència i en el poder de les armes una manera de creure's importants. Uns plantejaments que segueixen en actualitat. En les interpretacions destaca un jove Julián Mateos que va collir una gran èxit de crítica.

## Repartiment

* Pierre Brice - El Señorito
* Manuel Gil - Ramón Orea Bellido 'Chico'
* Julián Mateos - Carmelo Barrachina 'Compadre'
* Agnès Spaak - Isabel
* Antonia Oyamburu
* Rosa Fúster
* Carlos Ibarzábal
* Alejo del Peral
* Mariano Martín
* Carmen Pradillo
* Carlos Miguel Solá
* Camino Delgado - (com a Mª Camino Delgado)
* Ana Morera
* Gustavo Re - Còmplice del màgic que assetja Isabel
* Joaquín Ferré
* Enrique Guitart - Abogado
* María Asquerino - Asunción

## Premis

Va ser guardonada amb el Premi Sant Jordi a la millor pel·lícula espanyola.

## Referències

* ↑ Los atracadores. Ficha IMDb
* ↑ «IMDB.com: Awards for The Robbers». imdb.com. [Consulta: 7 febrer 2010].
* ↑ Los atracadores. Revista de cine filmaffinity
* ↑ Presentación de Los atracadores. Historia de nuestro cine. Rtve
* ↑ Tubau, Iván. Hollywood en Argüelles. Barcelona: Universidad de Barcelona, 1984, p. 21. ISBN 84-7528-116-8.
# Los amantes pasajeros

Los amantes pasajeros (en català "els amants passatgers") és una pel·lícula espanyola del 2013 escrita i dirigida per Pedro Almodóvar. És la dinovena pel·lícula de la carrera del director i suposa una tornada a la comèdia. Tant el cartell com el disseny gràfic fou realitzat per Javier Mariscal.

## Argument

En un vol a Mèxic DF d'un Airbus A340 de la companyia Península, sorgeix un problema greu, en què els passatgers, en veure's en perill de mort, a poc a poc començaran a treure els seus secrets més íntims.
Alguns dels passatgers són un particular trio d'hostesses, en Fajas (Carlos Arece), en Joserra (Javier Cámara) i l'Ulloa (Raúl Arévalo); una vident anomenada Bruna (Lola Dueñas), que encara és verge, car espanta els homes; el copilot de l'avió Benito Morón (Hugo Silva); el comandant de l'avió Álex Acero (Antonio de la Torre Martín), un feliç pare de família, amb un xicot alcohòlic; el senyor Más (José Luis Torrijo), un empresari corrupte que fuig d'Espanya; l'Infante (José María Yazpik), un home de qui se sap poca cosa; la Norma Boss (Cecilia Roth), la dona feta error; en Ricardo Galán (Guillermo Toledo), un actor fracassat; una parella que viatgen a Cancun de lluna de mel (Miguel Ángel Silvestre i Laya Martí).

## Repartiment

* Carlos Areces: Fajas.
* Javier Cámara: Joserra Berasategui.
* Raúl Arévalo: Ulloa.
* Lola Dueñas: Bruna.
* Hugo Silva: Benito Morón.
* Antonio de la Torre: Álex Acero.
* José Luis Torrijo: El sr. Más.
* José María Yazpik: Infant.
* Cecilia Roth: Norma Boss.
* Penélope Cruz: Jessica.
* Antonio Banderas: León.
* Carmen Machi: La portera.
* Blanca Suárez: Ruth.
* Guillermo Toledo: Ricardo Galán.
* Paz Vega: Alba.
* Miguel Ángel Silvestre: El promès.
* Laya Martí: La promesa.
* Nasser Saleh: Jove étnic

## Referències

* ↑ «"'Los amantes pasajeros', el regreso de Pedro Almodóvar a la comedia"». rtve.es, 31-01-2013. [Consulta: 23 maig 2014].
* ↑ «"Almodóvar contrata a Mariscal para el cartel y el diseño gráfico de 'Los amantes pasajeros'"». rtve.es, 03-08-2013. [Consulta: 23 maig 2014].
* ↑ «Los amantes pasajeros». La butaca. Arxivat de l'original el 2017-12-31. [Consulta: 31 desembre 2017].
# Los amantes del Círculo Polar

Los amantes del Círculo Polar és una pel·lícula espanyola de Julio Medem estrenada el 1998.

## Argument

Otto i Ana es coneixen des de la seva més tendra infantesa. Es retroben al cercle polar, a Lapònia quan ja són adults. La pel·lícula té una trama circular, estructura que es repeteix en altres aspectes (per exemple, en els noms dels seus personatges principals, Otto i Ana, són dos palíndroms). Els dos es troben un dia després de l'escola, quan al morir el pare d'Ana, la seua mare es casa amb el pare d'Otto.
En un principi Ana creu que Otto és la reencarnació del seu pare, però finalment acaben enamorant-se. Per diverses raons, els dos joves se separen, i Otto es converteix en pilot de missatgeria entre Espanya i el cercle polar àrtic. Ana va a la mateixa àrea per fugir del seu passat, i intenta posar-se en contacte amb ell de nou. A la fi, un dels personatges principals mor en un accident. Des del punt de vista d'Ana, Otto mor, i des del punt de vista d'Otto, Ana mor.

## Repartiment

* Najwa Nimri: Ana
* Fele Martínez: Otto
* Maru Valdivieso: Olga
* Nancho Novo: Álvaro
* Peru Medem: Otto nen
* Pep Munné: Javier

## Producció

Los amantes del Círculo Polar va ser rodada a Madrid i en diverses localitzacions de Finlàndia. Julio Medem basa part de la pel·lícula en la seva pròpia experiència d'amors adolescents en el seu barri. que també incloïa una referència a la seva mare basca i pare alemany en una escena en la qual un pagès basc rescata un paracaigudista alemany encallat. Medem deia que això era «una manera de reunir els dos costats de la meva família».

## Al voltant de la pel·lícula

Els temes desenvolupats són recurrents a l'obra de Medem: mort, atzar, amor decebut, evasió a vastos paisatges naturals, sexe, etc.

## Premis i nominacions

* La pel·lícula va rebre dos premis a la XIIIa edició dels Premis Goya:
** Millor muntatge (Ivan Aledo)
** Millor banda sonora original (Alberto Iglesias)
* Najwa Nimri va aconseguir l'Ondas per la seva interpretació del personatge d'Ana

## Referències

* ↑ Localitzacions per a Los Amantes del Círculo Polar (anglès)
* ↑ Viatge Personal de Medem, Lorenza Muñoz, 23-4-1999, Los Angeles Times (anglès)
* ↑ Explorant l'amor a l'àrtic, trobant l'èxit a Espanya, Leslie Camhi, 29-3-1999, New York Times (anglès)
# Marc Bouillon

Marc Bouillon (Soignies, 15 de juny de 1968) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1991 i 1998. En el seu palmarès destaca la victòria al Gran Premi Cholet-País del Loira de 1993.

## Palmarès

* 1990
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bèlgica amateur
* 1992
** 1r al Gran Premi d'Affligem
* 1993
** 1r al Gran Premi Cholet-País del Loira
* 1994
** Vencedor d'una etapa del Circuit Franco-Belga
** Vencedor de 2 etapes del Tour de Namur
* 1996
** 1r a la Ruta Adélie de Vitré

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1992. 107è de la classificació general
* 1993. Abandona

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Marc Livi Emilià

Marc Livi Emilià (en llatí: Marcus Livius M. f. Aemilianus) va ser un personatge romà del segle ii aC. Hom no li coneix cap càrrec ni magistratura, i solament és destacat com a ancestre de la branca dels Emilis Drusos, de la qual formava part l'emperadriu Lívia Drusil·la. Es coneix per una inscripció en marbre al Capitoli on apareix el consolat del seu fill.
La seva filiació és desconeguda, però generalment es considera fill de sang d'un membre de la gens Emília, probablement Luci Emili Paulus, el pare de Luci Emili Paulus Macedònic. Posteriorment, hauria estat adoptat per un membre de la gens Lívia, generalment considerat Marc Livi Salinàtor. Salinàtor era net (o potser fill) d'un cert Marc Livi Drus, el cognom del qual hauria estat pres per Marc Livi Emilià per anomenar el seu fill, Gai Livi Drus.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 1077.
# Marc Livi Macat

Marc Livi Macat (en llatí Marcus Livius Macatus) va ser un militar romà del segle iii aC. Formava part de la gens Lívia, una gens d'origen plebeu però de les més importants de la noblesa romana.
El propretor Marc Valeri Leví el va nomenar comandant de la ciutat i la ciutadella de Tàrent l'any 214 aC que va defensar amb èxit dels atacs d'Hanníbal durant aquell any. Però dos anys després, el 212 aC la ciutat va ser ocupada per sorpresa i Livi Macat va haver de refugiar-se a la ciutadella que va poder conservar, tot i els atacs els cartaginesos.
La situació es va anar fent desesperada amb el pas del temps, i el 210 aC Dècim Quinti va ser enviat amb una flota per portar provisions als assetjats, però aquesta flota va ser derrotada pels púnics davant de la ciutat. Aquest desastre el va compensar Livi, que va obtenir una victòria per terra i va conservar la ciutadella fins que l'any 209 aC Quint Fabi Màxim va reconquerir Tàrent, i va alliberar els assetjats.
El senat va discutir intensament l'any 208 aC si Livi Macat havia de ser castigat per perdre la ciutat o premiat per conservar la ciutadella durant cinc anys. Finalment es va aprovar una tercera via consistent en què si havia de ser castigat això ho havien de decidir els censors i no els senadors. Macat va tenir el suport del seu parent Marc Livi Salinator. El cònsol Quint Fabi Màxim, en relació a que havia conquerit Tàrent perquè Macat tenia la ciutadella, va dir: " Certe, nam nisi ille amisisset, ego nunquam recepissem" (Cert. Però si ell no l'hagués perdut, jo no l'hauria pogut recuperar mai).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 877-878.
# Marc Canti

Marc Canti (en llatí Marcus Cantius), va ser un magistrat i polític romà del segle iii aC.
Va ser elegit tribú de la plebs de Roma l'any 293 aC. Va llençar una acusació contra Luci Postumi Megel, però aquest va evitar el judici en ser nomenat llegat d'Espuri Carvili Màxim, vencedor dels samnites aquest mateix any.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita X, 46
# MKM

MKM té els següents significats:
* Partit Comunista Hongarès dels Treballadors (del seu nom en hongarès Magyar Kommunista Munkáspárt), partit polític d'Hongria
* Moviment Democristià Hongarès (del seu nom en hongarès Magyar Kereszténydemokrata Mozgalom), partit polític d'Eslovàquia
* Museum Küppersmühle, museu d'art contemporani amb seu a Duisburg, a Alemanya
* Mitsubishi Kagaku Media, empresa de la indústria química dins del conglomerat Mitsubishi
* MKM Stadium (del nom del patrocinador MKM Building Supplies), estadi ubicat a Kingston upon Hull, al Regne Unit
* Mkm també és l'abreviatura de la murakamiïta, mineral de la classe dels silicats
# Macrià Major

Macrià Major (en llatí Macrianus) va ser un dels trenta tirans mencionats per Trebel·li Pol·lió a la Història Augusta.
Quan l'emperador Valerià I va iniciar la guerra contra Pèrsia va donar el comandament a Macrià que havia demostrat el seu valor a Itàlia primer, i després a Tràcia i a Àfrica, de jove i finalment a Il·líria i a Dalmàcia. Es diu que com a resultat de la seva mala direcció, la campanya va acabar amb la captura de l'emperador l'any 260 pel rei persa Sapor I.
Llavors Macrià i el prefecte Balista després de recollir les restes de les tropes, van decidir en conferència solemne amb l'estat major de rebutjar les reclamacions al tron de l'efeminat Gal·liè, fill de Valerià, i que Macrià assoliria la porpra. Macrià va renunciar al tron per la seva edat, però el va acceptar pels seus fills Quiet i Macrià Menor.
Va deixar el govern d'Orient al seu fill Quiet i va marxar amb l'altre fill Macrià Menor cap a Occident. A la frontera entre Tràcia i Il·líria es van trobar amb les forces dirigides per Aureol, i van ser derrotats i morts l'any 262.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 886.
# Malokubanski

Malokubanski - Малокубанский (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les planes de Kuban-Priazov, prop de la vora esquerra del riu Ieia. És a 11 km a l'oest de Novopokróvskaia i a 162 km al nord-est de Krasnodar.
Pertany al possiólok de Kubanski.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Mapa topogràfic a maps.vlasenko.net (rus)
# Malomússino

Malomússino (en rus: Маломусино) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 97 habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Mas Vell del Lledoner

El Mas Vell del Lledoner és una masia de Vallirana (Baix Llobregat) protegida com a bé cultural d'interès local en el seu conjunt, format per diferents edificis, entre els quals destaca la capella, que és una obra inclosa de manera individual a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un conjunt d'edificis formant un clos tancat, al que s'accedeix per la carretera, amb un camí paral·lel, a través d'un cobert amb una arcada superior i arc rebaixat de pedra. En el pati, a la dreta, hi ha l'antic mas de planta quadrada i coberta a dues aigües amb el carener de façana mirant a migjorn. L'entrada té el portal rodó i sobre aquest hi ha una finestra d'estil renaixentista amb reminiscències gòtiques. Oposada a aquesta façana, en el mateix pati, hi ha l'antiga Capella de Sant Francesc documentada el 1558.

### Capella

La capelleta del mas és una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una capelleta de planta quadrada amb portal rodó i campanar de cadireta, situada en el clos de la masia Vella del Lledoner. El portal ve emmarcat amb una motllura toral que es modifica en els extrems del semicercle, per sota aquest nivell, i a cada costat, hi ha unes finestretes. L'espadanya no sembla de la mateixa època que la resta, segurament es tracta d'una reforma posterior.
La capella des del seu origen fou dedicada a Sant Francesc, ja que segons una vella tradició s'allotjà Sant Francesc d'Asís en el mas. Per aquest motiu, el 1558, Bernat Romagosa hi edificà la capella.

## Història

La finca del Lledoner és de les més extenses dels termes de Cervelló i Vallirana, s'estén en ambdós termes. En el segle xvi Bernat Romagosa edificà la capella dedicada a Sant Francesc, ja que hi havia la tradició que el Sant d'Asís s'hi havia allotjat, ja que el mas era llavors hostal, aquest caràcter hom l'entreveu encara en la seva disposició que conserva de l'antiga planta del cos principal. El llinatge Romagosa es conserva encara, ja que el propietari actual (1986) és Lluís Romagosa.

## Vegeu també

* Figuera del Mas Vell del Lledoner

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas Vell del Lledoner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
* 1 2 3 4 «Capella del Mas Vell del Lledoner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Margaret Maass

Margaret "Peggy" Maass (Scotch Plains, Nova Jersey, 17 de novembre de 1959) va ser una ciclista nord-americana. Va combinar la pista, on va guanyar una medalla als Campionats del Món de Persecució, amb la carretera.

## Palmarès en pista

* 1988
** Campiona dels Estats Units en Quilòmetre

## Palmarès en ruta

* 1984
** Vencedora de 2 etapes al Tour de Texas
** Vencedora d'una etapa al Coors Classic
* 1986
** Campiona dels Estats Units en Critèrium
* 1987
** Vencedora d'una etapa al Coors Classic
* 1989
** 1a al GP Tokyo
** 1a al GP Osaka
** Vencedora d'una etapa al Tour de Texas
** Vencedora de 2 etapes al Ore-Ida Women's Challenge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl