OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anneke Levelt Sengers

Anneke Levelt Sengers (Amsterdam, 4 de març de 1929 - Gaithersburg, 28 de febrer de 2024) va ser una física neerlandesa coneguda pel seu treball sobre els estats crítics dels fluids. Es va retirar de l'Institut Nacional d'Estàndards i Tecnologia (NIST) el 1994, després de 31 anys de carrera. El 2005, Levelt Sengers va ser copresidenta (junt amb Manju Sharma) del Consell InterAcademy de l'informe consultiu Women for Science publicat el juny del 2006.

## Biografia

Anneke Levelt Sengers va estudiar física i química a la Universitat d'Amsterdam, i el 1958 i va completar el seu doctorat a la mateixa universitat. La seva tesi, Measurements of the Compressibility of Argon in the Gaseous and Liquid Phase, va ser promoguda conjuntament per Antonius M. J. F. Michels i Jan de Boer. Va emigrar als Estats Units el 1963 i es va unir a l'Institut Nacional d'Estàndards i Tecnologia.
El 1990, Levelt Sengers es va convertir en membre de la Reial Acadèmia Neerlandesa de les Arts i les Ciències. El 1992, la Universitat Tècnica de Delft li va donar un doctorat honoris causa. Va ser membre de la Societat Americana d'Enginyers Mecànics, de l'American Physical Society, de l'Associació Americana per a l'Avanç de la Ciència i l'Acadèmia Nacional de Ciències dels Estats Units. Va ser guardonada amb el Premi L'Oréal-Unesco per a les dones i la ciència el 2003. El 2015, el programa IANAS Women for Science va anunciar que un premi per a dones joves científiques seria anomenat Premi Anneke Levelt-Senger (sic) en honor seu.

## Referències

* ↑ Tiffany K. Wayne. American Women of Science Since 1900: Essays A-H. 1. Greenwood publishing group, 2011, p. 614. ISBN 978-1-59884-158-9.
* ↑ «Stamboom, Family Tree, Kwartierstaat Johanna Maria Henrica Levelt Born : 04 Mar 1929 Amsterdam ....Stamboomplus». [Consulta: 7 març 2024].
* 1 2 «(Anneke) Levelt Sengers - Institute for Physical Science and ...». Arxivat de l'original el 2014-11-21. [Consulta: 20 abril 2021].
* ↑ «Anneke Sengers Obituary (2024)». The Washington Post. [Consulta: 7 març 2024].
* 1 2 «Johanna M.H. Anneke Levelt Sengers (Scientist Emeritus)». Selected Employee Profiles. Arxivat de l'original el 4 març 2016. [Consulta: 29 octubre 2015].
* ↑ Anneke Sengers. «Women for Science» (en anglès). INTERAMERICAN NETWORK OF ACADEMIES OF SCIENCES, 2011. Arxivat de l'original el 16 d’agost 2017. [Consulta: 7 maig 2021].
* ↑ «Johanna Levelt Sengers». Royal Netherlands Academy of Arts and Sciences. Arxivat de l'original el 30 de gener 2016. [Consulta: 24 gener 2016].
* ↑ «Levelt Sengers Garners L'Oréal UNESCO Award» (en anglès), 31 /3/2003. [Consulta: 7 maig 2021]. .
* ↑ International Journal of Thermophysics. DOI: 10.1007/BF00503231.
* ↑ «The University of Trinidad and Tobago - School of Postgraduate Studies, Research and Development». The University of Trinidad and Tobago, 19-10-2015. [Consulta: 30 octubre 2015].
# Yússuf

Yússuf és el nom dels següents personatges:
Yússuf (també transcrit com a Iússuf, Yusuf, Iusuf) forma part del nom de molts personatges:
* Muwàffaq-ad-Din Abu-Muhàmmad ibn Yússuf Abd-al-Latif al-Baghdadí
* Abd-al-Qàdir ibn Alí ibn Yússuf al-Fassí
* Abdullahi Yusuf Ahmed, dirigent somali
* Abu-Abd-Al·lah Muhàmmad ibn Yússuf ibn Hud al-Judhamí al-Mutawàkkil ala-L·lah, emir de Múrcia
* Abu-l-Hajjaj Yússuf, governador de Balansiya
* Abu-Hammú (II) Mussa ibn Abi-Yaqub Yússuf ibn Abd-ar-Rahman ibn Yahya ibn Yaghmuràssan, emir abdalwadita
* Abu-Hayyan Athir-ad-Din Muhàmmad ibn Yússuf al-Gharnatí
* Abu-l-Fat·h Yússuf, visir gaznèvida
* Abu-l-Mahàssin Jamal-ad-Din Yússuf Ibn Taghribirdí, historiador àrab egipci
* Abu-l-Mudhàffar Yússuf al-Mústanjid bi-L·lah, califa abbàssida
* al-Hajjaj ibn Yússuf, general i governador omeia
* Abu-Yaqub Yússuf az-Zuhaylí al-Badissí, savi i sant marroquí del segle XIV
* Abu-Yússuf Yaqub al-Ansarí al-Kufí, legislador religiós fundador de l'escola hanefita
* Abu-Yússuf Yaqub al-Baridí, un dels fills d'al-Baridí
* Abu-s-Saj Díwdad ibn Yússuf Díwdast, general al servei dels abbàsides i després del saffàrides
* Abu-l-Jayx ibn Yússuf al-Muwàffaq, conegut com a Mujàhid, emir de Dàniya
* Abu-Yaqub Yússuf, califa almohade
* Abu-Yússuf Yaqub al-Mansur, califa almohade
* Àhmad ibn Yússuf, secretari del califa al-Mamun
* Àhmad ibn Yússuf al-Mustaín, emir húdida
* al-Adid Abd-Al·lah ibn Yússuf
* Alí ibn Yússuf, emir de Creta
* Alí ibn Yússuf, emir almoràvit
* al-Massud Yússuf, príncep aiúbida i darrer emir del Iemen
* Al-Mansur ibn Yússuf, governador d'Ifríqiya i emir d'Ashir
* Ibrahim ibn Yússuf, valí d'Isbiliya i general almoràvit
* Muhammad Abdi Yusuf, polític de Somàlia
* Muhàmmad ibn Alí ibn Yússuf, emir de Mayurqa
* Yússuf ibn Abi-s-Saj, emir de l'Azerbaidjan
* Yússuf Dhu-Nuwàs, rei toba de Himyar
* Yússuf ibn Muhàmmad ibn Yússuf al-Marwazí, ostikan (governador) d'Armènia
* Yússuf ibn Raixid as-Sulamí, ostikan d'Armènia
* Yússuf Bulugguín ibn Ziri, emir sanhaja d'Ashir
* Yusuf Haji Nur, jutge somali
* Yússuf ibn Abd-ar-Rahman al-Fihrí, valí de l'Àndalus
* Yússuf ibn Àhmad al-Mútaman, emir húdida
* Yússuf ibn Taixfín, emir almoràvit
* Yússuf ibn Úmar, emir de Creta

## Notes

* ↑ Per a l'elaboració d'aquesta llista s'ha respectat la forma emprada a la Viquipèdia i s'ha seguit estrictament una ordenació alfabètica. S'ha pres com a criteri per a la inclusió a la llista que en el nom de l'article hi aparegués el nom Yússuf, tot i que no en fos el nom principal
# Urt

Urt (en francès Urt, en basc Ahurti) és un municipi d'Iparralde al territori de Lapurdi, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània). Situada en la ribera de l'Adur, a 15 km de Baiona, limita al nord amb Sent Laurenç de Gòssa del departament de Landes, a l'oest amb la comuna landesa de Sent Bertomiu, Urketa i Beskoitze, al sud Hazparne i amb Bardoze i Guishe a l'est.

## Enllaços externs

* (francès) Monasteris benedictins d'Ahurti
# Ain Bou Ali

Ain Bou Ali (en àrab آيت بو علي, Āyt Bū ʿAlī; en amazic ⵄⵉⵏ ⴱⵓ ⵄⵍⵉ) és una comuna rural de la província de Moulay Yaâcoub, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.282 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Clorur de ferro(II)

El clorur de ferro(II), és el compost químic de fórmula FeCl₂. És un sòlid paramagnètic amb un punt de fusió alt. El FeCl₂ cristal·litza des de l'aigua com un tetrahidrat verdós en què es troba més comuna. També hi ha un dihidrat. Aquest compost és soluble en aigua i les solucions aquoses de FeCl₂ són grogues.

## Producció

Les seves formes hidratades s'obtenen pel tractament de residus de la producció de l'acer amb àcid clorhídric:
    Fe + 2 HCl → FeCl₂ + H₂
També és un subproducte de la producció de titani les menes minerals del qual també contenen ferro.

## Aplicacions

El clorur de ferro(II) té moltes aplicacions però menys que les dels compostos relacionats (sulfat de ferro(II) i clorur de ferro(III)). El clorur de ferro(II) serveix com a agent floculant en el tractament d'aigües residuals especialment si aquestes contenen cromat. És un precursor de pigments magnètics d'òxids de ferro(III). A més es fa servir d'agent reductor en les reaccions de la síntesi orgànica.

## Referències

* ↑ Egon Wildermuth, Hans Stark, Gabriele Friedrich, Franz Ludwig Ebenhöch, Brigitte Kühborth, Jack Silver, Rafael Rituper “Iron Compounds” in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry Wiley-VCH, Wienheim, 2005.
# Uvs Nuur

L'Uvs Nuur (mongol: Увс Нуур; tuvan: Убсу-Нур - Ubsu-Nur) és el llac més gran a Mongòlia a 753 m damunt nivell del mar i cobreix una àrea de 3.350 km². La seva part del nord-est se situa a la República de Tuva de la Federació Russa. La ciutat més gran a la costa és Ulaangom. És un llac poc profund i molt salí, l'única resta d'un mar enorme que cobria una àrea molt més gran fa uns quants milers d'anys.
El llac Uvs Nuur és el centre de la conca d'Uvs Nuur, que cobreix una àrea de 700.000 km² i representa un dels paisatges d'estepes naturals més ben conservats d'Euràsia. És el lloc on el desert més septentrional del món es troba amb la tundra més meridional del món. A banda de l'Uvs Nuur, la conca comprèn altres llacs més petits, principalment el llac Ureg Nuur, a 1.450 m damunt nivell del mar. A mesura que aquests llacs són més al nord, més importància tenen per a la migració dels Anseriformes.
Ja que la conca abraça el límit geoclimàtic entre Sibèria i l'Àsia central, les temperatures poden variar de -58 °C a l'hivern a 47 °C a l'estiu. Malgrat el seu clima dur, la depressió allotja 173 espècies d'ocells i 41 espècies de mamífers, incloent-hi la pantera de les neus, globalment amenaçada, l'argali, i l'ibex asiàtic.
La densitat de població és baixa. La manca d'indústria i el fet que la majoria dels seus habitants segueixen els camins tradicionals com la pastura nòmada fan que l'impacte sobre el paisatge i l'ecosistema romangui relativament verge.
El 2003, la UNESCO va incloure la conca de l'Uvs Nuur com a patrimoni de la Humanitat. La raó que es donava era que era "un dels vessants intactes més grans de l'Àsia central on es poden trobar 40.000 jaciments arqueològics de tribus nòmades històricament famoses com els escites, els turcs i els huns.".

## Vegeu també

* Depressió dels Grans Llacs

## Referències

* ↑ «Ubsu-Nur Accepted into World Network of Biosphere Reserves». ISAR. Arxivat de l'original el 2007-09-20. [Consulta: 14 agost 2007].
* ↑ «The Ubsunur Hollow». Greenpeace. Arxivat de l'original el 2019-09-26. [Consulta: 14 agost 2007].
* ↑ «Uvs Nuur Basin». whc.unesco.org.
* ↑ «Russia's First World Heritage Site».
# Annei

L'emperador Annei (安寧天皇, Annei Tennō) va ser el tercer emperador del Japó que apareix en la tradicional llista d'emperadors.
No existeixen dades exactes sobre aquest emperador, cosa que ha dut a considerar-lo com a llegendari pels historiadors. En el Kojiki i el Nihon Shoki només n'anomena el seu nom i genealogia. La tradició li atribueix el naixement el 567 aC i la mort el 511 aC i situa el començament del seu regnat el 549 aC, succeint el seu pare Suizei.
El seu nom pòstum significa literalment "tranquil·litat estable".
Si bé la tradició afirma que va existir realment, els estudis històrics moderns tendeixen a demostrar que aquest personatge no va existir mai.

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# Babiana villosa

Babiana villosa és una espècie de planta perenne de la família de les iridàcies endèmica del sud d'Àfrica, en concret del sud-oest del Cap, típica de les zones del fynbos. És una espectacular planta de flors vermelles que amb cura creix molt bé en cultiu i s'adapta als recipients profunds, jardineres, llits elevats i rocalles. Segons la Red List of South African Plants, es troba en estat de quasi amenaçada (Near Threatened en anglès) degut a la gran pèrdua d'hàbitat que resulta de l'ampliació dels cultius, sobretot de l'oliva o de la vinya. El nom genèric Babiana deriva del mot germànic baviaantje el qual significa "petit babuí". El nom al·ludeix a les observacions fetes pels primers colons al Cap els quals es van adonar que la majoria dels babuïns locals Papio ursinus del sud eren molt parcials als seus corms. El botànic britànic JB Ker Gawler va establir formalment el gènere Babiana quan va descriure B. plicata Ker Gawl. (Ara B. fragrans), l'espècie tipus, en la revista botànica de Curtis en 1802. L'epítet específic villosa fa referència als pèls suaus i curts que vesteixen les superfícies de les fulles.

## Morfologia

Aquesta planta que durant l'hivern creix i a l'estiu "dorm" o està inactiva, pot arribar fins als 20 cm d'alçada. Té un corm profund envoltat per diverses capes de túniques exteriors fibroses esteses en un coll prominent. Presenta de 5 a 6 fulles grans, prisades, en forma de llança i que estan cobertes de pèls suaus curts. La tija de la flor té una coberta densa de pèls i té un o dos branques. Les flors tenen un periant tubulars molt estrets i són actinomorfes (divisible en dues meitats iguals en qualsevol pla) i els tèpals varien de color vermell o rosat en ombra o a la llum. Tenen grans anteres prominents de color porpra fosc o negres. La floració té lloc des de finals d'agost fins a finals de setembre i les flors només s'obren completament en dies encara calents. La fruita madura és una càpsula de llavors seques que es divideix longitudinalment, el que permet la dispersió de les nombroses llavors marró fosc i irregulars.

## Distribució i hàbitat

Babiana villosa és un endemisme del sud d'Àfrica. Actualment la majoria de les poblacions estan fora dels límits de les reserves naturals i sobreviuen principalment a les butxaques fragmentades del renosterveld i a les terres agrícoles de propietat privada. És endèmica del bioma fynbos i es produeix en pisos, turons i vessants de les muntanyes de Malmesbury a Tulbagh, Wolseley i Wellington al sud-oest del Cap. S'ha tornat rara a Malmesbury i ara es troba més comunament al voltant Tulbagh i Wolseley al riu Breede Alt Valle. Creix en sòls argilosos, pedregosos fèrtils en la vegetació del Breede Shale Renosterveld, sovint en associació amb altres geòfits de floració primaveral incloent Geissorhiza erosa de flors vermelles, l'orquídia de color rosa Satyrium erectum i la flor de formes blaves Lachenalia unifolia.

## Notes

* ↑ http://www.theplantlist.org/tpl1.1/record/kew-326815
* ↑ http://www.plantzafrica.com/plantab/babianavillosa.htm Arxivat 2016-07-31 a Wayback Machine.
# Xiprer de Yunnan

* Aquest article tracta sobre el xiprer de Yunnan. Vegeu-ne altres significats a «xiprer de la Xina».
El xiprer de Yunnan (Cupressus duclouxiana) és una espècie de conífera del de la família Cupressaceae. En xinès es coneix com "gan xiang bai".
De forma natural es fa únicament a la Xina, en boscos temperats. És una espècie amenaçada; en queden pocs exemplars de grans dimensions, i la majoria es preserven tan sols com a arbres sagrats per als budistes.

## Descripció

Pot créixer fins als 25 metres d'alçada. Les branques creixen en totes direccions i les fulles són molt petites (trets diferencials amb la similar espècie Cupressus sempervirens). Creix en altures entre els 1.400 i els 3.000 m a les regions xineses de Guizhou, sud-oest de Sichuan, centre i nord-oest de Yunnan, i sud-est de Xizang, encara que es creu que ha estat introduïda en la major part d'aquests llocs. El seu hàbitat natural hauria estat en les gorges profundes dels rius Iang-Tsé, Mekong i Salween, en el sud-oest de la Xina.
A la Xina era costum plantar-lo a prop de les pagodes. A Europa és emprat amb finalitats ornamentals. El seu nom és un homenatge al religiós, botànic aficionat i recol·lector de plantes François Ducloux (1864-1945), que operà a la regió xinesa de Yunnan.

## Sinònims

Xiprer de la Xina, xiprer de Ducloux. Alguns botànics han enquadrat aquesta espècie dins d'altres: Cupressus austrotibetica (Silba) i Cupressus sempervirens (Franchet non Linnaeus), però comunament es consideren espècies diferents.

## Referències

* ↑ «Cupressus duclouxiana (Chinese cypress) description». [Consulta: 18 febrer 2023].

## Enllaços externs

* L'espècie en la Llista vermella d'espècies amenaçades (anglès)
* Descripció i dibuixos al Cupressus Conservation Project (francès)(llatí)
* Descripció a la base de dades Gymnosperm Arxivat 2010-06-13 a Wayback Machine. (anglès)
# Ursus thibetanus formosanus

Ursus thibetanus formosanus és una subespècie de l'os del Tibet (Ursus thibetanus) i el mamífer més gros de tot Taiwan.

## Descripció

* Pesa entre 110 i 440 lliures.
* Presenta un pelatge espès de color negre terrós.

## Reproducció

L'aparellament té lloc a l'hivern. Després d'un període de gestació de vuit mesos la femella té entre un i tres cadells, els quals romandran amb sa mare durant un o dos anys.

## Alimentació

És omnívor i s'alimenta principalment de fulles, brots o branquetes tendres, fruites, arrels, insectes i animals petits. També es nodreix de cadàvers i carronya, si en troba.

## Hàbitat i distribució geogràfica

Es troba en boscos de muntanya als dos terços orientals de Taiwan i entre els 3.300-10.000 peus d'altitud.

## Costums

* A l'hivern, en comptes d'hibernar, simplement es trasllada a elevacions més baixes a la recerca d'aliment.
* És molt territorial i marca el seu territori amb esgarrapades als arbres o orinant a terra.
* També és molt solitari, llevat de l'època de l'aparellament o durant la criança dels cadells.
* Menja de nit i passa el dia descansant en arbres buits o en coves.

## Longevitat

La seva esperança de vida és de 25-30 anys.

## Estat de conservació

Es troba protegit pel CITES, el qual prohibeix tota mena de comerç internacional de productes derivats d'aquesta espècie. No obstant això, la caça furtiva i la destrucció del seu hàbitat continuant amenaçant la seva existència.

## Referències

* ↑ NCBI (anglès)
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Bears of the World Arxivat 2010-05-07 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* Tsai, C.-L., Chou, Y.-C., Shih, C.-C., Cheng, H.-C., Yang, C.-C., Kao, H.-W., 2009: The complete mitochondrial genome of the Formosan black bear (Ursus thibetanus formosanus). Zootaxa, 1971: 50-58.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
* BioLib (anglès)
* The Current Status of Formosan Black Bear in Taiwan Arxivat 2012-02-19 a Wayback Machine. (anglès)
* Status and Management of the Formosan Black Bear in Taiwan (anglès)
* The Status and Management of Asiatic Black Bears in Taiwan (anglès)
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Alfio Basile

Alfio Basile (Bahía Blanca, Província de Buenos Aires, Argentina, 1 de novembre de 1943), conegut popularment com a "Coco", és un exfutbolista argentí de prestigiosa trajectòria i entrenador de futbol.
Com a jugador, va fer principalment de defensa a Racing Club i CA Huracán. Després de la seva etapa com a jugador, va iniciar una perllongada i reeixida trajectòria com a entrenador dirigint a diversos equips de l'Argentina, Espanya, Uruguai, i a la selecció de futbol de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Futbol Factory profile (castellà)». Arxivat de l'original el 20 d'octubre 2007. [Consulta: 24 març 2018].
* ↑ "The NYTimes - WORLD CUP '94: Argentine Coach Set To Resign"
* ↑ "BBC - Maradona named as Argentina coach"
# Comitè d'Estat Major

El Comitè d'Estat Major (Military Staff Committee) és un òrgan del Consell de Seguretat de l'ONU conformat per representants militars de les cinc potències amb dret de veto. D'acord amb l'article 47 de la Carta de les Nacions Unides, la seva tasca consisteix a «assessorar i assistir el Consell de Seguretat en totes les qüestions relatives a les [seves] necessitats militars».
La seva presidència va rotant mensualment entre els cinc membres que el componen.

## Referències

* ↑ «United Nations Military Staff Committee | United Nations Security Council». [Consulta: 2 gener 2023].
* ↑ «Military Staff Committee» (en anglès americà). [Consulta: 2 gener 2023].
* ↑ Nations, United. «Military Staff Committee» (en anglès), 24-09-2014. [Consulta: 2 gener 2023].
# Anne van Doeveryn

Anne van Doeveryn (1549 $^{(Gregorià)}$ - 1625) va ser una beguina i poeta de llengua holandesa.
Anne va néixer a Brussel·les el 1549, filla d'Adolphe van Doeveryn. Va fer la seva professió al Gran Beguinatge de Lovaina l'any 1575, on va treballar com a brodadora. En el seu temps lliure feia flors artificials per decorar l'església, a més de llegir traduccions vernacles de la Bíblia i dels Pares de l'Església, i escriure poesia. Va estudiar llatí amb l'ajuda del capellà del beguinatge, i va traduir la Vida d'Agnès de Roma d'Ambròs de Milà i els Proverbis de Bernat de Claravall, a banda de fer poesia. Va morir al beguinatge el 31 de gener de 1625 i va ser enterrada a l'església.

## Referències

* 1 2 3 Edward Van Even, "Doeveryn, Anne van", Biographie Nationale de Belgique, vol. 6 (Brussels, 1878), 113-114.
* ↑ Ryckel, Josephus Geldolphus a. Vita S. Beggae, dvcissae Brabantiae [.... Adjuncta est Historia begginasiorvm Belgii] (en llatí). typis Corn. Coenestenii, 1631, p. 249-254.
# Babiana odorata

Babiana odorata és una espècie de planta bulbosa perenne de la família de les iridàcies endèmica del Sud d'Àfrica, en concret del sud-oest del Cap, típica de les zones del fynbos.

## Descripció

És una espectacular planta de flors molt vistoses que amb cura creix molt bé en cultiu i s'adapta als recipients profunds, jardineres, llits elevats i rocalles. Segons la Red List of South African Plants, es troba en estat d'amenaçada (endangered en anglés). El seu nom comú és baboon flower (flor de babuí), ja que aquests primats els agrada moltíssim alimentar-se de les flors d'aquesta planta. El nom genèric “babiana” deriva del mot germànic baviaantje el qual significa "petit babuí". El nom al·ludeix a les observacions fetes pels primers colons al Cap els quals es van adonar que la majoria dels babuïns Papio ursinus locals del sud eren molt parcials als seus corms. El botànic britànic JB Ker Gawler va establir formalment el gènere Babiana quan va descriure B. plicata Ker Gawl. (ara B. fragrans), l'espècie tipus, en la revista botànica de Curtis en 1802. L'epítet específic odorata fa referència a la seva fragància i olor.

## Morfologia

Presenta una tija principal d'uns 15 cm d'on hi surten les fulles lanceolades, estretes, rígides, amb pèls curts o gairebé sense pilositat. Les flors bilabiades i fragants són d'un color groc pàl·lid amb marques fosques en els tèpals més inferiors. Presenten una corol·la en forma de tub curt d'uns 10-14 mm de llarg. Les bràctees inferiors estan dividides en dues i l'ovari és densament pilós.

## Ecologia

Babiana odorata és un endemisme del sud d'Àfrica. Actualment la majoria de les poblacions estan fora dels límits de les reserves naturals i sobreviuen principalment a les butxaques fragmentades del renosterveld i a les terres agrícoles de propietat privada. És endèmica del bioma fynbos i es produeix en pisos, turons i vessants de les muntanyes de Malmesbury a Tulbagh, Wolseley i Wellington al sud-oest del Cap. S'ha tornat rara a Malmesbury i ara es troba més comunament al voltant Tulbagh i Wolseley al riu Breede Alt Valle. Creix en sòls argilosos, pedregosos fèrtils en la vegetació del Breede Shale Renosterveld (en africà: "terra de rinocerons"), sovint en associació amb altres geòfits de floració primaveral incloent Geissorhiza erosa de flors vermelles, l'orquídia de color rosa Satyrium erectum i la flor de formes blaves Lachenalia unifolia.

## Referències

* ↑ «Threatened Species Programme | SANBI Red List of South African Plants» (en anglès). Red List of South African Plants. [Consulta: 17 desembre 2021].
* ↑ «Babiana stricta, Baboon Flower, Bulb/Tuber/Rhizome etc.,». [Consulta: 17 desembre 2021].

## Bibliografia

* John Manning. Field Guide to FYNBOS. Struik Publishers, 2008, p. 132. ISBN 9781770072657.
# William Grant Naboré

William Grant Naboré (Roanoke, 1941) és pianista nord-americà i professor de música clàssica.
William Grant Naboré va anar a Roma el 1958 per estudiar a "l'Académie nationale Sainte-Cécile" amb Carlo Zecchi i més tard amb Renata Borgatti. Després dels seus estudis, va prendre classes amb Rudolf Serkin i amb Alicia de Larrocha a Barcelona.
Va estudiar música de cambra amb Pierre Fournier a Ginebra i va guanyar el primer premi a Virtuosity i el premi Paderewski del Conservatori de Música de Ginebra.
Ocupa la càtedra "Theo Lieven" per a estudis avançats de piano i música de cambra a la Universitat de Música del Conservatori de Lugano.

## Referències

* ↑ «Nabore» [archive], www.conservatorio.ch (consultat el 24 novembre 2017)