# Ofiolita

Una ofiolita és una porció d'escorça oceànica i el mantell superior subjacent que s'ha aixecat i exposat sobre el nivell del mar. Aquestes porcions són sovint emplaçades en roques de l'escorça continental. El terme ofiolita és una combinació dels mots grecs ophio i lithos; ophio en grec vol dir 'serp' (ὄφις), i lithos (λίθος) significa 'pedra'. S'utilitza el terme ophio pel color verd que presenten les ofiolites, semblant al d'algunes serps, formades per espilites i serpentines.
El terme ofiolita va ser utilitzat originàriament per Alexandre Brongniart referint-se a un conjunt de roques verdes (serpentina, diabasa) dels Alps; Gustav Steinmann va modificar més tard el seu ús per incloure-hi la serpentina, laves encoixinades, i el sílex ("trinitat de Steinmann"), de nou basat en les mostres dels Alps. El terme va ser poc utilitzat en altres àrees fins a finals de 1950 i a principis de 1960. Aquest reconeixement va anar lligat a dos esdeveniments: (1) l'observació d'anomalies magnètiques en el fons del mar, en paral·lel als sistemes de dorsals oceàniques, interpretades per Drummond Matthews per representar la formació de nova escorça en la dorsal oceànica i la seva posterior difusió simètrica lluny del punt de formació; i (2) l'observació d'un complex de dics dins l'ofiolita de Tróodos (Xipre) per Ian Graham Gass. Actualment, és àmpliament acceptat que les ofiolites representen l'escorça oceànica que mitjançant processos tectònics ha estat aixecada i emplaçada al continent. La seva gran importància es relaciona amb la seva aparició en cadenes muntanyoses com els Alps o l'Himàlaia, que documenten l'existència d'antigues conques oceàniques que ara han estat consumides per subducció. Aquesta visió va ser un dels pilars fonamentals de la tectònica de plaques. Les ofiolites sempre han tingut un paper central en la teoria de la tectònica de plaques i la interpretació de les antigues cadenes muntanyoses.

## Distribució d'ofiolites

Les ofiolites es troben associades a zones d'orogènesi tant antigues com actuals. Per això, es troben freqüentment tant en zones de subducció i col·lisió continental com en antics escuts on aquests sistemes s'han preservat. Les ofiolites més recents es troben principalment en el cinturó Alpide i en el cinturó de Foc del Pacífic. Una de les agrupacions d'ofiolites més estudiades és la Creixent Ofiolítica Periàrab (del francès croissant ophiolitique peri-árabe) que abasta les ofiolites de Xipre, el sud d'Anatòlia, Oman, els Emirats Àrabs Units (EAU), l'Iran i les muntanyes Zagros. Aquesta agrupació conté dues de les ofiolites més estudiades, la de Tróodos a Xipre i la de Semail a Oman i els Estats Units. Aquestes ofiolites van ser subduïdes quan es va tancar l'oceà Tetis durant el Mesozoic.
| Nom | País | Província geològica | Edat de la roca (Ma) | Edat de l'emplaçament (Ma) |
| Massís de Lherzolita de Collo | Algèria | Serralada de l'Atles | | |
| Ofiolites de Famatina | Argentina | Serralades Pampeanes | Ordovicià | Devonià |
| Ofiolita del Pic Mantiqueira | Brasil | Serra de la Mantiqueira | | |
| Ofiolita de Golyamo Kamenyane | Bulgària | Ròdope | | |
| Complex Ofiolític de Rocas Verdes | Xile | Andes Patagons | | |
| Ofiolita de Xingaze | Xina | Tibet | 110-100 | <50 |
| Ofiolita de Troodos | Xipre | Muntanyes de Troodos | | |
| Complex Ofiolític de La Tetilla | Colòmbia | Serralada Occidental | | |
| Complex de Gabal Gerf | Egipte, Sudan | Escut Nuvi-Aràbic | 750 | |
| Ofiolita de Jormua | Finlàndia | Escut Bàltic | 1950 | |
| Ofiolita de Halmahera | Indonèsia | Halmahera | | |
| Complex Ofiolític de Neyriz | Iran | Zagros | | |
| Complex Ofiolític de Miyamori | Japó | Muntanyes de Kitakami | | |
| Ofiolita d'Ibara | Japó | Cinturó de Maizuru | 281-310 | |
| Ofiolita de Yakuno | Japó | Cinturó de Maizuru | | |
| Ofiolita de Northland | Nova Zelanda | Al·lòcton de Northland | | |
| Ofiolita de Semail | Oman, Emirats Àrabs Units | Muntanyes d'Al Hajar | | |
| Massís Ultramàfic de Tapo | Perú | Serralada Oriental | 718 ± 41 | |
| Complex Ofiolític de Dunzhugur | Rússia | Massís de l'Altai | 1020 | |

## Referències

* ↑ Brogniart, A. (1813)
* ↑ Steinmann, G (1927)
* 1 2 Vine F.J. and Matthews D.H. (1963)
* ↑ Gass, I.G. (1968)
* ↑ Moores E.M. and Vine, F.J. (1971)
* ↑ Marc Leblanc y Abdelkader Temagoult. 1989. Chromite pods in a lherzolite massif (Collo, Algeria)" Evidence of oceanic-type mantle rocks along the West Mediterranean Alpine Belt
* ↑ Davis, Roeske, McClelland, Snee. 1999. Closing the ocean between the Precordillera terrane and Chilenia: Early Devonian ophiolite emplacement and deformation in the southwest Precordillera
* ↑ LÉO A. HARTMANN and FARID CHEMALE-JÚNIOR. 2003. Mid amphibolite facies metamorphism of harzburgites in the Neoproterozoic Cerro Mantiqueiras Ophiolite, southernmost Brazil
* ↑ Fernando Gervilla, Isabel Fanlo, Thomas N. Kerestedjian, Ricardo Castroviejo, Jose Maria, Gonzalez-Jimenez, Jose Alberto Padron y José Feliciano Rodrígues. 2011. Alteration Mechanism of Chromite in Podiform Chromitites from two Metamorphosed Ophiolitic Complexes: Golyamo Kamenyane (Bulgaria) and Tapo (Peru)
* ↑ Cunningham. 1994. Uplifted ophiolitic rocks on Isla Gordon, southernmost Chile: implications for the closure history of the Rocas Verdes marginal basin and the tectonic evolution of the Beagle Channel region
* ↑ Charles Stern and Maarten de Wit. Verdes ophiolites,, southernmost South America
* ↑ Nicolas, Adolphe. Kluwer Academic Publishers. Structures of Ophiolites and Dynamics of Oceanic Lithosphere (en anglès), 1989, p. 187-197.
* 1 2 3 4 5 6 7 Troodos 1987: Ophiolites and Oceanic Lithosphere. Autores varios. 1987.
* ↑ P. Spadea, M. Delaloye, A. Espinosa, A. Orrego and J. J. Wagner. Ophiolite Complex from La Tetilla, Southwestern Colombia, South America
* ↑ M. Zimmer,A. KrGner, K.P. Jochum, T. Reischmann y W. Todt. 1995. The Gabal Gerf complex: A Precambrian N-MORB ophiolite in the Nubian Shield, NE Africa. Chemical Geology.
* ↑ Asuka Tsurua, Richard J. Walkera, Asko Kontinenb, Petri Peltonenc and Eero Hanskid. 2000. isotopic systematics of the 1.95 Ga Jormua Ophiolite Complex, northeastern Finland
* ↑ J. Malpas, K. B. Spörli, Philippa M. Black and I.E.M. Smith. 1992. Northland ophiolite, New Zealand, and implications for plate-tectonic evolution of the southwest Pacific. Geology.
* ↑ Colombo C.G. Tassinaria, Ricardo Castroviejo, Jose F. Rodrigues, Jorge Acosta and Eurico Pereira. 2011. A Neoproterozoic age for the chromitite and gabbro of the Tapo ultramafic Massif, Eastern Cordillera, Central Peru and its tectonic implications
* ↑ E.V. Khaina, E.V. Bibikovab, A. Krönerc, D.Z. Zhuravlevd, E.V. Sklyarove, A.A. Fedotovaa y I.R. Kravchenko-Berezhnoya. 2002. The most ancient ophiolite of the Central Asian fold belt: U–Pb and Pb–Pb zircon ages for the Dunzhugur Complex, Eastern Sayan, Siberia, and geodynamic implications