OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 159

El 159 (CLIX) fou un any comú començat en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* A l'Índia, comença el regnat de Shivashri Satakarni, com a rei de la dinastia Satavahana d'Andhra.

## Naixements

* Imperi Romà: Gordià I, emperador. (m. el 238).
* 30 de desembre: Dama Bian, muller de Cao Cao (m. el 230)

## Referències

* ↑ Daniélou, Alain. A Brief History of India (en anglès). Simon and Schuster, 2003-02-11. ISBN 978-1-59477-794-3.
* ↑ Gillespie, Alexander. The Causes of War: Volume 1: 3000 BCE to 1000 CE (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2013-10-16, p. 86. ISBN 978-1-78225-208-5.
# Eustacio Chamorro

Eustacio Chamorro fou un futbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1930, però no disputà cap partit.

## Referències

* ↑ 1930 FIFA World Cup Uruguay Arxivat 10-11-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Eustacio Chamorro Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Rasa de la Costa del Tabac

La Rasa de la Costa del Tabac és un torrent afluent per l'esquerra de la Rasa del Clot de la Vall, al massís del Port del Comte per la banda de la Vall de Lord.

## Descripció

Neix a 2.270 msnm a la zona del Prat de l'Orri al costat mateix (banda nord) del remuntador que porta aquest nom i a escassos 10 metres abans del seu final. De direcció global N-S, baixa per la Costa del Tabac confonent-se en bona part del curs amb la pista d'esquí La Rasa Pauet. Desguassa a la Rasa del Clot de la Vall a 1.938 msnm després d'haver alimentat una bassa construïda com a infraestructura de l'estació d'esquí.

## Municipis que travessa

Tot el seu recorregut el realitza pel terme municipal de la Coma i la Pedra.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de la Costa del Tabac està integrada per un total de 2 cursos fluvials: la mateixa rasa i un afluent per l'esquerra. La suma de les longituds d'aquests dos corrents fluvials és de 2.692 m.
Xarxa hidrogràfica de la Rasa de la Costa del Tabac :
| Codi del corrent fluvial | Coordenades del seu origen | longitud (en metres) |
| Rasa de la Costa del Tabac | 42° 11′ 24.18″ N, 1° 32′ 16.18″ E﻿ / ﻿42.1900500°N,1.5378278°E﻿ / 42.1900500; 1.5378278 | 1.851 |
| E1 | 42° 11′ 11.30″ N, 1° 32′ 25.30″ E﻿ / ﻿42.1864722°N,1.5403611°E﻿ / 42.1864722; 1.5403611 | 841 |

## Perfil del seu curs

Perfil del curs de la Rasa de la Costa del Tabac :
| metres de curs | 0 | 250 | 500 | 750 | 1.000 | 1.250 | 1.500 | 1.750 | 1.908 |
| Altitud (en m.) | 2.270 | 2.239 | 2.231 | 2.194 | 2.137 | 2.080 | 2.000 | 1.939 | 1.938 |
| % de pendent | - | 12,4 | 3,2 | 14,8 | 22,8 | 22,8 | 32,0 | 24,4 | 1,0 |

## Referències

* 1 2 3 4 Mapa de l'ICC
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 42° 11′ 28.79″ N, 1° 32′ 20.83″ E﻿ / ﻿42.1913306°N,1.5391194°E﻿ / 42.1913306; 1.5391194
* ↑ Segons el web de la Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya la longitud d'aquest corrent fluvial és 1.845 m.
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 42° 11′ 14.38″ N, 1° 32′ 29.23″ E﻿ / ﻿42.1873278°N,1.5414528°E﻿ / 42.1873278; 1.5414528
* ↑ «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 28 juliol 2009].
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 805 m.
# Espuri Postumi Albí (cònsol 110 aC)

Espuri Postumi Albí (llatí: Spurius Postumius Sp. f. Sp. n. Albinus) era fill d'Espuri Postumi Albí Magne. Formava part de la gens Postúmia, una antiga i famosa família patrícia, i era de la branca dels Postumi Albí.
Va ser cònsol l'any 110 aC i va rebre la província de Numídia per dirigir la guerra contra Jugurta. Encara que va fer molts preparatius en arribar a la província no va prendre cap decisió i va esperar la promesa rendició del rei númida, que mai va arribar. Es va suposar que la inactivitat havia estat intencionada i que havia estat comprat per Jugurta. Albinus va deixar la província i va deixar el comandament al seu germà Aulus Postumi Albí que va ser derrotat per Jugurta. Espuri Postumi va retornar, però l'exèrcit estava tan desorganitzat que no va poder fer res i va entregar el comandament al cònsol Metel el 109 aC. La llei Mamília, que condemnava a tots els que fossin culpables de traïdoria en favor de Jugurta, el va afectar i el van condemnar en virtut d'aquesta llei.

## Referències

* ↑ Biblioteca electrònica del NARPAN, El Iugurta català del segle XIV Edició de Montserrat Lluch Juncosa
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 92.
# Casa de Rus (Castellar de n'Hug)

La Casa de Rus és una masia del municipi de Castellar de n'Hug (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia situada en un despoblat, entre plans de conreu abandonats, actualment en un lloc de pasturatge sotmès al repoblament forestal. És de grans dimensions amb coberta a dues aigües de teula àrab estructurada en planta baixa, dos pisos superiors i golfes. Hi ha un gran nombre d'obertures, de petites dimensions, allindanades i disposades de forma aleatòria a les façanes. També trobem alguns cossos annexes destinats a corrals i pallissa.

## Història

El 961 trobem la primera referència històrica del lloc de Rus. Al 983, en tornem a trobar una referent a l'església de St. Vicenç deRus a la villa de Rus. El 1290 trobem citat el lloc altre cop, de la mateixa manera que el retrobem en diverses ocasions durant els s. XIV i XV.

## Referències

* 1 2 «Casa de Rus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Alfred Jermaniš

Alfred Jermaniš (21 de gener de 1967) és un futbolista eslovè. Va disputar 29 partits amb la selecció d'Eslovènia.

## Estadístiques

Selecció d'Eslovènia :
| Anys | Partits | Gols |
| 1992 | 1 | 0 |
| 1993 | 2 | 0 |
| 1994 | 9 | 1 |
| 1995 | 7 | 0 |
| 1996 | 3 | 0 |
| 1997 | 2 | 0 |
| 1998 | 5 | 0 |
| Total | 29 | 1 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Camillo Federici

Camillo Federici (Garessio, 9 d'abril de 1749 - Pàdua, 23 de desembre de 1802) va ser un dramaturg i actor italià, el veritable nom del qual era Giovanni Battista Viassolo.
Va estudiar dret a Torí, però aviat va mostrar un gust per la literatura i el teatre: l'èxit rebut en les seves primeres proves li va portar a seguir una carrera com a actor i dramaturg, i va realitzar moltes presentacions en aquesta doble capacitat en diverses empreses. Va prendre el pseudònim de Camillo Federici pel títol d'una de les seves primeres obres, Camillo e Federico.
El 1777 es va casar i poc després es va retirar dels escenaris per dedicar-se exclusivament a escriure. Es va establir a Pàdua, i la fama de les seves obres es va estendre ràpidament per tot Itàlia: la major part d'elles pertanyen al gènere del melodrama, amb el temps es va anar empobrint la seva vena inventiva, encara que Federici va anar incorporat algunes característiques noves de la literatura alemanya contemporània d'autors com Schiller, Iffland i Kotzebue.
El 1791 va caure greument malalt i durant diversos anys no va poder treballar: en absència de normes sobre drets d'autor, les seves obres van ser publicades per uns altres sense el seu consentiment. En 1802 es va dedicar a la preparació d'una edició completa, però va aconseguir només quatre volums abans de caure malalt novament i morir.
La publicació en catorze volums de les seves obres va ser acabada el 1816 i una altra edició en vint-i-sis volums es va publicar a Florència en els anys 1826-1827.

## Algunes obres

* L'avviso ai mariti
* El scultore e il cieco
* Enrico IV al passo della Marna
* La bugia vive poco
* La cambiale di matrimonio (1791), que Rossini utilitzaria per compondre la seva primera òpera.
# Kolódkino

Kolódkino (en rus: Колодкино) és un poble de l'óblast de Kaluga, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 2 habitants, pertany al districte de Bórovsk.

## Referències

* ↑ Чижков А.Б. Зорин А.А.. Калужские усадьбы. Каталог с картой расположения усадеб, 2007.
# 1586
## Naixements
### Països Catalans

* 1 de gener - Barcelona: Pau Claris i Casademunt, 94è president de la Generalitat de Catalunya.

### Resta del món

* 20 d'abril - Lima: Rosa de Lima, religiosa peruana canonitzada per l'Església catòlica (m. 1617).
* 15 de setembre - Anvers (Marquesat d'Anvers): Antoon Sanders o Antonius Sanderus, canonge, historiador, filòsof i teòleg flamenc.
* Agen: Francés de Corteta, poeta

## Necrològiques

* 27 d'agost, Madrid, Espanya: George de La Hèle, músic de l'escola francoflamenca actiu a Espanya.
* 17 d'octubre, Arnhem (Països Baixos): Philip Sidney, poeta anglès (n.1554).

## Referències

* ↑ Lacueva Muñoz, Jaime J. «Santa Rosa de Lima» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «Sir Philip Sidney | English author and statesman» (en anglès). [Consulta: 17 octubre 2021].
# Euroregió Mar Negra

L'Euroregió Mar Negra (búlgar Черноморски еврорегион, translit. Chernomorski evroregion, romanès Euroregiunea Mării Negre) és una euroregió costanera localitzada a Bulgària i Romania.

## Creació

El Congrés del Consell d'Europa aprovà la creació de l'euroregió Mar Negra el 26 de setembre de 2008, quan el decret constituent fou signada per 14 autoritats de quatre estats.

## Composició

L'euroregió és formada per:
* Província de Burgàs, Província de Dòbritx i Província de Varna a Bulgària (16.296,14 km², 1.060.000 habitants)
* Província de Constanţa i Província de Tulcea a Romania (15.570 km², 980.000 habitants)
La ciutat més gran és Varna, mentre que Constanţa és l'àrea metropolitana més gran.

## Principals ciutats

Les principals ciutats amb més de 10.000 habitants de la regió són
| Ciutat | Població | Àrea | Estat |
| Varna | 330,486 | | Bulgària |
| Constanţa | 302,040 | 446,595 | Romania |
| Burgàs | 197,301 | | Bulgària |
| Tulcea | 92,379 | | Romania |
| Dòbritx | 89,472 | | Bulgària |
| Medgidia | 44,850 | | Romania |
| Mangalia | 41,153 | | Romania |
| Năvodari | 34,669 | | Romania |
| Cernavodă | 19,890 | | Romania |
| Aitos | 19,537 | | Bulgària |
| Karnobat | 18,394 | | Bulgària |
| Pomorie | 14,170 | | Bulgària |
| Ovidiu | 13,458 | | Romania |
| Nesebar | 13,347 | | Bulgària |
| Provadiya | 13,090 | | Bulgària |
| Kavarna | 11,368 | | Bulgària |
| Balchik | 11,321 | | Bulgària |
| Hârşova | 11,198 | | Romania |
| Murfatlar | 10,857 | | Romania |
| Măcin | 10,625 | | Romania |
| Babadag | 10,037 | | Romania |

## Objectius

L'Euroregió cerca promoure iniciatives pera a encoratjar l'ús amb cura dels recursos de la Mar Negra i el seu desenvolupament sostenible, així com els processos de regionalització de la zona.

## Referències

* ↑ https://wcd.coe.int/ViewDoc.jsp?id=1345813&Site=Congress&BackColorInternet=e0cee1&BackColorIntranet=e0cee1&BackColorLogged=FFC679
* ↑ (anglès) Bulgarian Provinces area and population 1999 — National Center for Regional Development — page 90-91
* 1 2 (búlgar)Institut Nacional Estadístic Búlgar - Dates del cens de 2011 Arxivat 2011-04-24 a Wayback Machine.
* ↑ Institut Nacional Estadístic Romanès
* ↑ http://www.zmc.ro/

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-11-03 a Wayback Machine.
# Retrat robot

Un retrat robot és una reconstrucció plàstica d'una persona de la qual es tenen imatges fidedignes. El retrat robot es realitza a través de la descripció d'algú que la coneix. S'utilitza habitualment per a investigacions policials, amb la finalitat de poder identificar delinqüents o a persones desaparegudes. L'expressió «retrat robot» apareix consignada en el Termcat.

## Ús policial

Aquest recurs es va començar a utilitzar en la dècada de 1950. La policia es valia de retratistes experts que dibuixaven els trets d'aquestes persones a partir de testimonis orals. Posteriorment la Smith & Wesson, la major empresa d'armes de foc dels Estats Units va elaborar el seu sistema consistent en una sèrie de gairebé dos mil fulls de triacetat de cel·lulosa que es projectaven sobre una pissarra lluminosa. Es disposava d'un repertori exhaustiu de cada tret facial (nas, ulls, llavis, mentó, front, cabells, ulls) i de possibles elements complementaris (ulleres, barba, bigoti, cicatrius) que es sobreposaven en un full fins a la reconstrucció aproximada del rostre de la persona que es desitjava identificar. Actualment hi ha programes informàtics que faciliten aquesta tasca.

## Referències

* ↑ Curt R. Bartol; Anne M. Bartol. Introduction to forensic psychology. Sage Publications, 12 març 2004, p. 92–. ISBN 9780761926061 [Consulta: 12 abril 2011].
* ↑ Retrat robot al Termcat
# Euphorbia nicaeensis

Euphorbia nicaeensis és una espècie fanerògama pertanyent a la família de les euforbiàcies endèmica del nord d'Àfrica, sud d'Europa fins a Turquia. La subespècie E. nicaeensis subsp. nicaeensis d'aquesta lleteresa rep en català els noms de llerca, herba de les berrugues, herba de llet, llet de bruixa, lletera de Niça, lletera groga, mal d'ulls, lleteresa nicenca o lleterola de bosc.
Planta sufruticosa, que es caracteritza per presentar les seves tiges erectes, simples, en general afil·les i cobertes de cicatrius foliars en la major part de la seva longitud, les seves fulles, d'un gris glauc, són patents, de més de 2,5 cm de longitud, disposades en rosetes apicals, i inflorescències amb més de 5 radis. Resulta molt característic el color ocre-ataronjat de les seves tiges. Euphorbia nicaeensis va ser descrita per Pax i Bruyns i publicat en Flora Pedemontana 1: 285. 1785.

## Referències

* ↑ Kew
* ↑ http://www.anthos.es/
* ↑ Euphorbia nicaeensis, PlantList
* ↑ Distribució a Kew
* ↑ «Euphorbia nicaeensis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# C. atratus

«C. atratus» té aquests significats:
* Cigne negre (Cygnus atratus), espècie d'ocell de la família dels anàtids
* Creagrutus atratus, espècie de peix de la família dels caràcids
# Kom Abu Billo

Kom Abu Billo és una localitat d'Egipte a la part occidental del delta del Nil, uns 70 km al nord-oest del Caire. És a pocs kilòmetres al nord de Khatatba, on la carretera gira a l'oest cap a la branca Rosetta del Nil en direcció al Wadi Natrun. L'excavació és entre Al-Khatatba i Al-Birigat, al costat oest del canal. El seu nom egipci fou Mefkat (Turquesa) o Nebet Merkaf (senyora de Turquesa). Els grecs la van anomenar Terenuthis derivat de Ta rennouti ("La Terra de Natjar-te Renenutet") doncs els lloc era centre del culte a la deessa cobra Renenutet, deessa de la fertilitat i protectora del faraó a l'altra vida; els coptes l'anomenaren "Terenouti" i modernament Tarrana.
El seu nom àrab és Kom Abu Billo, que és concretament el lloc de la necròpolis dels temps grecoromans on al nord hi havia un temple d'Apol·lo (Temple = Kom; Apol·lo = Abu Billo). El temple de Het-Hert fou descobert el 1887 per F.L. Griffith, però no fou excavat fins al 1969-1974; fou construït sota Ptolemeu II Filadelf (285 aC-246 aC) i s'han trobat també objectes del seu antecessor Ptolemeu I Sòter; a la seva vora un cementiri d'animals, associat al culte del temple; al temple o a una part s'adorava a Hathor; també s'han trobat estàtues amb els noms de Yinepu, Aset, Taweret i Bes. El cementiri té tombes des de la dinastia VI fins al segle iv. Una estela egípcia coneguda com "L'estela de Terenuthis" té dibuixat un mort entre dos columnes i té un text en demòtic grec a sota; les ofrenes eren variades i incloïen raïm i vi. La ciutat es dedicava a l'agricultura, la cacera i la pesca però també hi havia vinaters, ollers, joiers i altres artesans. S'han trobat molts objectes, ceràmiques, anells d'or i plata, braçalets, arracades d'or, agulles, vasos d'ivori, amulets i d'altres; la poteria pintada de diferents color és d'època entre l'imperi Nou i principis de la nostra era; s'han trobat àmfores per vi.
La ciutat fou seu d'un bisbe sufragani d'Antinoe a la Tebaida Primera (Thebais Prima). Michel Le Quien esmenta dos bisbes de la ciutat: Arsinthius el 404; i Eulogius, present al concili d'Efes del 431. Fou lloc de refugi dels monjos davant els atacs dels nòmades maziks. La ciutat de Tarraneh (Tarrana), a un parell de km a l'est, va substituir a la ciutat a l'alta edat mitjana (vers el segle VI). A uns 15 km es troben els llacs de Nitria i Scetis.

## Referències

* Kom Abu Billo a egyptsites.com (anglès)
* Lloc web de la missió arqueològica francesa Arxivat 2019-08-22 a Wayback Machine. (francès)
* Bloc de la missió arqueològica francesa (francès)
# 506
## Esdeveniments

* Alaric II promulga el seu breviari de lleis, resum del dret romà vigent conegut com a Breviari d'Alaric o Lex Romana Wisigotorum.
* Guerra romano-sassànida del 502–506: La ciutat de Dara a Mesopotàmia és fortificada per l'emperador Anastasi I Dicor com a frontera contra Pèrsia.

## Referències

* ↑ Orlandis, José. Historia Reino Visigodo Español. Los acontecimientos, las instituciones, la sociedad, los protagonistas (en castellà). Madrid: Rialp, 2003. ISBN 84-321-3469-4.
# Richard Hakluyt

Richard Hakluyt (?, c. 1552 - Londres, 23 de novembre de 1616) va ser un escriptor, traductor i historiador anglès, conegut especialment pel seu suport dels assentaments anglesos a Amèrica del Nord.
Entre 1583 i 1588 va ser capellà i secretari de l'ambaixador anglès a la cort francesa Edward Stafford. Ordenat sacerdot, va exercir càrrecs d'importància a la catedral de Bristol i a l'abadia de Westminster, i també va ser capellà de Robert Cecil, secretari d'estat d'Isabel I i de Jacobo I. Va ser el principal promotor de la sol·licitud a Jacobo I de la patent reial de 1606 que autoritzava la colonització anglesa de Virgínia.

## Obres

Entre les seves obres destaquen les següents, totes elles sense traducció completa coneguda al català:
* Divers Voyages Touching the Discoverie of America and the Islands Adjacent unto the Same, Made First of All by Our Englishmen and Afterwards by the Frenchmen and Britons: With Two Mappes Annexed Hereunto, publicado en Londres en 1582.
* A Particuler Discourse Concerninge the Greate Necessitie and Manifolde Commodyties That Are Like to Growe to This Realme of Englande by the Westerne Discoueries Lately Attempted, 1584.
* The Principall Navigations, Voiages, and Discoveries of the English Nation: Made by Sea or Over Land to the Most Remote and Farthest Distant Quarters of the Earth at Any Time within the Compasse of These 1500 Years, Londres, 1589.
* The Principal Navigations, Voiages, Traffiques and Discoueries of the English Nation, Made by Sea or Overland... at Any Time Within the Compasse of these 1500-1600 Yeeres.
Entre els seus treballs també s'expliquen les traduccions a l'anglès de diversos autors francesos i espanyols: Jacques Cartier, René Goulaine de Laudonnière, Pere Màrtir d'Angleria, Antonio Galvão i Hernando de Soto.
Després de la seva mort, els seus manuscrits van ser recopilats pel seu contemporani Samuel Purchas, qui va compondre amb ells la seva obra Hakluytus Posthumus.

## Referències

* Parks, George Bruner. Richard Hakluyt and the English voyages. New York: American Geographical Society, 1928.
* Taylor, E.G.R. The original writings and correspondence of the two Richard Hakluyts. Hakluyt Society second series LXXVI. London: Hakluyt Society, 1935. 2 vol.
* Hakluyt, Richard. Principales viajes, expediciones, tráfico comercial y descubrimientos de la nación inglesa. Madrid: Atlas, 1988-1992. 2 vol.
* Mancall, Peter C. Hakluyt’s promise. An Elizabethan's obsession for an English America. New Haven & London: Yale University Press, 2007.

## Enllaços externs

* web oficial de la Hakluyt Society
# Almarudita

L'almarudita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de l'osumilita. Rep el seu nom de la Universitat de Viena (Àustria), en llatí: ALma MAter RUDolphina.

## Característiques

L'almarudita és un silicat de fórmula química K(□,Na)₂(Mn$^{2+}$,Fe$^{2+}$,Mg)₂(Be,Al)₃[Si₁₂O$_{30}$]. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2002. Cristal·litza en el sistema hexagonal. Es troba en forma de cristalls tabulars de fins a 1,5 mil·límetres d'ample. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6. És l'anàleg de la milarita sense calci ni aigua. Pot distingir-se de la friedrichbeckeïta, la seva anàloga amb magnesi, i de la groguenca roedderita només mitjançant anàlisi química quantitativa.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'armenita pertany a «09.CM - Ciclosilicats, amb dobles enllaços de 6 [Si6O18]12$^-$ (sechser-Doppelringe)» juntament amb els següents minerals: armenita, brannockita, chayesita, darapiosita, eifelita, merrihueïta, milarita, osumilita-(Mg), osumilita, poudretteïta, roedderita, sogdianita, sugilita, yagiïta, berezanskita, dusmatovita, shibkovita, trattnerita, oftedalita i faizievita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1982 a la pedrera Caspar, al volcà Bellerberg, a Ettringen (Eifel, Alemanya), l'únic indret on ha estat trobada. Sol trobar-se associada a altres minerals com: tridimita, sil·limanita, sanidina, quars, hematites i braunita, així com amb altres membres del subgrup dels clinopiroxens i del supergrup dels amfíbols.

## Referències

* ↑ «Almarudite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 juliol 2016].
# Caac

Caac (caːac) és una llengua austronèsia parlada majoritàriament a l'àrea tradicional de Hoot Ma Waap, al municipi de Poum, a la Província del Nord, Nova Caledònia. Té uns 1.200 parlants nadius.
Té la varietat cawac, parlada a la Conception de Mont Dore des de 1865.

## Referències

* ↑ Fitxa del Caac a Ethnologue
# Kémia

La kémia o kamia (literalment « quantitat » en àrab tunisià) és un assortiment d'amuse-gueules que se serveix al moment de l'aperitiu (l'anís en els peu-negres) o en acompanyament de begudes alcoholitzades a tots els taulells de bistrots algerians i tunisians.
Aquest costum tradicional a Algèria i a Tunísia segueix els consells mèdics recomanant d'associar la ingesta d'alcohol a l'alimentació. És pròxima de l'aperitivo italià.
La kémia s'acompanya perfectament amb una partida de belotte o de shkouba.

## Composició

* Tramussos (tramousses en pied-noir)
* olives, picants de preferència
* musclos a l'escabetx
* cacauets
* pistatxos
* ametlles torrades
* pastanagues amb comí (zroudia mchermla)
* n'tchouba
* cocas (coques)
* calentica
* chakchouka
* sfiria
* merguez kemia d'Alger
* kebda mcharmla, fetge en salsa dersa
* diverses verdures marinades
* glibettes, llavors de gira-sol o de carabassa torrades
* melha o bnina, llavors de lli torrades
* cigrons torrats, coneguts sota el nom de torraïcos, mot d'origen espanyol
* foul, faves amb comí amb un filet de suc de llimona
* patates amb harissa
* branques de fonoll
* caracoles (caragols)
* sipions al negre (sípies petites cuites amb la seva tinta)
* altres peixos i fruits de mar, torrats o fregits
* torchi, naps o altres verdures marinats
* botàtiga
* kaki, trosset de pa sec amb sal grossa
* diferents amanides i salses com l'amanida tunisiana, l'amanida méchouia, l'amanida de pop tunisiana, el omek houria, la tastira o la salsa kerkennienne.

## Referències

* ↑ «La kemia, quemia, simia ; http://alger-roi.fr». alger-roi.fr. [Consulta: 1r setembre 2016].
* ↑ roudacuisine «Zroudia mchermla (carottes mchermel) زرودية مشرملة - Rouda cuisine» (en francès). Rouda cuisine, 2010 [Consulta: 16 desembre 2016].

## Vegeu tambmé

* Amuse-gueule
* Antipasti
* Mezze
* Tapes

## Enllaços externs

* Les receptes de kémia més corrents i algunes altres
* Algunes receptes per a una kémia Arxivat 2011-12-28 a Wayback Machine.