OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tully (Nova York)

Tully és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 924 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tully tenia 924 habitants, 404 habitatges, i 242 famílies. La densitat de població era de 557,4 habitants per km².
Dels 404 habitatges en un 33,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,6% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 39,9% no eren unitats familiars. En el 32,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 33,1% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.000 $ i la renda mediana per família de 46.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.375 $ mentre que les dones 21.902 $. La renda per capita de la població era de 19.688 $. Entorn del 6% de les famílies i el 9,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tully». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tully». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Perry (Geòrgia)

Perry és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2008 tenia 12.990 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Perry tenia 9.602 habitants, 3.720 habitatges, i 2.574 famílies. La densitat de població era de 225,8 habitants/km².
Dels 3.720 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 19,7% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.418 $ i la renda mediana per família de 38.480 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.870 $ mentre que les dones 21.136 $. La renda per capita de la població era de 18.266 $. Entorn del 15,6% de les famílies i el 18,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Perry». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Perry». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Moviment per l'Autodeterminació

El Moviment per l'autodeterminació (cors, Mivimentu per l'Autodeterminazione, MPA) és un moviment independentista cors fundat el 1990 com a escissió d'A Cuncolta Naziunalista (ACN). Fou dirigit per Alain Orsoni, germà de Guy Orsoni, Dominique Bianchi, Leo Battesti, Yves Stella i José Petri. Fou considerada la pantalla legal del FLNC-Canal Habitual. Tenia uns 300 militants, i eren partidaris de combinar la lluita armada amb l'acció política.
El seu precedent fou el Moviment Cors per l'Autodeterminació (MCA), que a les eleccions a l'Assemblea de Còrsega de 1984 va obtenir el 5,2% i tres escons. A les eleccions a l'Assemblea de Còrsega de 1992 va promoure la coalició U Rinnovu, però després de mantenir contactes amb Edmond Simeoni la deixà per a donar suport a Corsica Nazione. Afeblida per les escissions de 1994 i 1996 i per les lluites internes del FLNC, molts militats es passaren a Corsica Viva i el 1997 es va dissoldre.
# Porqueira

Porqueira és un municipi de la Província d'Ourense a Galícia. Pertany a la Comarca da Limia.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 3.058 | 2.899 | 3.104 | 1.952 | 1.130 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||
# Glossopsitta

Glossopsitta és un gènere d'ocells de la família dels psitàcids.

## Llistat d'espècies

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per tres espècies:
* lori mesquer (Glossopsitta concinna).
* lori de coroneta porpra (Glossopsitta porphyrocephala).
* lori cara-roig (Glossopsitta pusilla).
# Can Llorell (Cabrera de Mar)

Can Llorell és una obra de Cabrera de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Conjunt format per tres cases adossades. La masia és del grup III amb tres crugies cossos, perpendiculars a la façana principal. Amb la planta baixa, planta pis i golfes pel cos central, i la planta baixa i planta pis pels dos cossos laterals. La teulada és a dues vessants amb frontó a la façana principal i aiguavessos paral·lels a aquesta.
La masia fou ampliada per la banda est a finals del XIX i principis del XX per un edifici d'estil historicista eclèctic i modernista i per la galeria porticada adossada al sud-est de la masia. Consta de dos cossos laterals i un de central més elevat, coronat per un capcer circular. Davant l'entrada principal hi ha un porxo quadrat que fa de balcó del pis superior.

## Referències

* 1 2 «Can Llorell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Daouda Malam Wanké

Daouda Malam Wanké (Yellou, 1946 o 1954 - Niamey, 15 de setembre de 2004) militar i polític de Níger, president del seu país el 1999.
El seu any de naixement és discutit. Va néixer en una localitat prop de Niamey. Va entrar a l'Exèrcit nigerí, aconseguint el grau de coronel. El 9 d'abril de 1999, va dur a terme un cop d'estat militar contra el president Ibrahim Baré Maïnassara. Aquest (que havia arribat al seu torn al poder per un altre cop tres anys abans) va ser assassinat. Durant dos dies, la incertesa política va regnar a Níger, ja que el primer ministre, Ibrahim Hassane Mayaki, i diversos altres reclamaven la Presidència. L'11 d'abril, finalment, Wanké va assumir el càrrec, dirigint un govern de transició que va prometre celebrar eleccions a finalitats d'aquest any.
El govern de Wanké va complir la seva promesa, i va lliurar el poder al president electe, Tandja Mamadou, al desembre de 1999.
Wanké tenia molts problemes de salut, incloent malalties cardiovasculars i una alta pressió arterial. Durant els últims mesos de la seva vida, va viatjar a Líbia, el Marroc i Suïssa per sotmetre's a tractament mèdic. Finalment va morir a Niamey, sobrevivint-li la seva esposa i els seus tres fills.
# Club Martini

El Club Martini fou un club format l'any 1956, a la seu de les oficines principals de Martini & Rossi de Barcelona, rambla Catalunya-ronda Universitat, amb l'objectiu de reunir i presentar a la ciutat, inicialment un cop a la setmana, personalitats de l'àmbit nacional i estranger del món de l'espectacle, l'esport i la vida cultural en general.
Se citava, normalment divendres per la tarda, un personatge i, envoltat de periodistes, es feia una presentació. Ben aviat es va convertir en lloc de tertúlia i les oficines de Martini & Rossi van ser insuficients per acollir les recepcions. L'Hotel Ritz en va ser la nova seu. Va donar més projecció a les reunions socials fins a arribar a convertir el club en Terraza Martini. Posteriorment es va trobar el local idoni i la Terraza Martini es va ubicar, finalment, a l'últim pis d'un dels edificis de passeig de Gràcia cantonada Gran Via. Cada cop amplià més les seves funcions fins a arribar a convertir-se en lloc de presentació de llibres i d'exposicions.
Part del seu fons entre 1955 i 1960 gràfic es conserva a l'Arxiu Fotogràfic de Barcelona. El fons aplega fotografies, majoritàriament retrats de personatges del món de l'espectacle, la cultura o l'esport d'àmbit nacional i de l'estranger que van visitar el Club Martini de Barcelona. En una part de la visita al Club es van retratar els convidats il·lustres en el moment de signar el llibre de visites i també durant les entrevistes que els feien els locutors de Radio España de Barcelona. L'autoria de les fotografies és de Ramon Dimas, Morera i Falcó i Xavier Miserachs, entre d'altres.

## Referències

* 1 2 Domènech, Sílvia (dir.); Torrella, Rafel; Ruiz, Montserrat. Barcelona fotografiada: 160 anys de registre i representació: guia dels fons i les col·leccions de l'Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona (CC-BY-SA-3.0). Arxiu Municipal de Barcelona, Institut de Cultura de Barcelona, 2007, p. 325. ISBN 978-84-9850-029-5.
# Tití lleó de gropa daurada

El tití lleó de gropa daurada (Leontopithecus chrysopygus) és una espècie de mico de la família dels cal·litríquids.

## Descripció

* Pesa 540–690 g.
* Fa 26-33 cm de llargària.
* Té un pelatge negre brillant amb clapes de color vermellós daurat a les natges, les cuixes i la base de la cua.
* La llarga cabellera que li emmarca la cara és de color negre.
* Les seves mans tenen dits llargs especialitzats per sondejar les esquerdes que hi ha a l'escorça dels arbres per trobar-hi insectes.
* Presenta dimorfisme sexual: els mascles són més grossos que les femelles.

## Reproducció

Assoleix la maduresa sexual als 2 anys. La gestació té una durada de 125-132 dies i els naixements de les cries tenen lloc entre el setembre i el març.

## Alimentació

Menja fruites, insectes, flors, nèctar, baies, llavors, fulles tendres, ous d'aus i petits vertebrats (com ara, granotes, sargantanes i pollets).

## Hàbitat

Viu als boscos tropicals fins als 700 m d'altitud, incloent-hi els boscos humits de la plana costanera del litoral. Prefereix zones de vegetació densa, especialment quan hi ha bromèlies.

## Distribució

Es troba a São Paulo (Brasil).

## Costums

És diürn i arborícola. A la nit, tots els membres del grup dormen plegats en el forat d'un arbre.

## Estat de conservació

Es creia extingit des del 1905 fins que va ésser redescobert el 1970 en una reserva al sud-oest de São Paulo. En aquell moment s'estimà que la seva població era de menys de 100 individus. Avui dia, se'n coneixen sis poblacions amb un total de menys de 1.000 individus i les seves principals amenaces són la desforestació (per a obtenir fusta, carbó vegetal i terrenys per a les plantacions, les pastures i la indústria), la caça, els incendis forestals i la fragmentació del seu hàbitat.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 ARKive Arxivat 2010-07-27 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 Rowe, N., 1996. The Pictorial Guide to the Living Primates. Pogonias Press, Charlestown, Rhode Island.
* ↑ Emmons & Feer, 1997. Neotropical Rainforest Mammals. Univ. of Chicago Press, Chicago, Illinois.
* ↑ Animal Info (anglès)
* ↑ Emmons & Feer, 1997.
* 1 2 Animal Info (anglès)
* ↑ Macdonald, D., (2001). The New Encyclopedia of Mammals. Oxford University Press, Londres.
* ↑ Rylands, A.B. et al., 1997. Neotropical primate conservation - the species and the IUCN/SSC Primate Specialist Group network. Primate Cons. 17.
# Pictilabrus brauni

Pictilabrus brauni és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hutchins, J.B. i S.M. Morrison, 1996. Pictilabrus brauni, a new species of labrid fish from South-western Australia. Rev. Fr. Aquariol. 23(1-2):39-42.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Moviment per la Democràcia

Moviment per la Democràcia (eslovac Hnutie za demokraciu, HZD) va ser un partit polític d'Eslovàquia que fou creat com a escissió del Moviment per una Eslovàquia Democràtica el 2002. El primer líder del partit va ser Ivan Gašparovič, l'actual president d'Eslovàquia, substituït per Jozef Grapa.
Es presentà a les eleccions legislatives eslovaques de 2002 i va obtenir el 3,28% dels vots, insuficient per a obtenir representació parlamentària. A les eleccions legislatives eslovaques de 2006 només va obtenir el 0,6%. Va ser membre de l'Aliança per l'Europa de les Nacions.
Després de 2010 va romandre inactiu, fins a la seva dissolució al 2021 en benefici del nou Moviment República.

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 2002 | 94.324 | 3,3 | 0 / 150 | Nou |
| 2006 | 14.728 | 0,63 | 0 / 150 | = |

## Referències

* ↑ a.s, SITA Slovenská tlačová agentúra. «HZD v sobotu zrejme zanikne» (en eslovac), 19-02-2010. [Consulta: 16 agost 2024].
# Porphyrospiza

Porphyrospiza és un gènere d'ocells de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere està format per tres espècies:
* Porphyrospiza caerulescens - frigil blau.
* Porphyrospiza alaudina - frigil becgroc.
* Porphyrospiza carbonaria - frigil carboner.
# Glenn Torpy

El Mariscal en Cap de l'Aire Sir Glenn Lester Torpy, GCB, CBE, DSO, ADC, BSc, RAF (nascut el 27 de juliol de 1953) és l'actual Cap de l'Estat Major de l'Aire britànic.

## Carrera Militar

Torpy ingressà a la Royal Air Force com a Oficial Pilot el 8 de setembre de 1974, després d'obtenir el Bachelor of Science d'enginyeria aeronàutica a l'Imperial College de Londres.
L'inici de la seva carrera, després d'abandonar l'Acadèmia de la RAF de Cranwell va incloure vols amb el Jaguar, abans de qualificar-se com a en el Hawk.
Els seus comandaments inicials van incloure una estada com a Comandant d'Esquadró en Tornado, abans de ser nomenat Comandant del 13è Esquadró. Durant la Guerra del Golf participà de manera activa amb el 13è, sent condecorat amb l'Orde del Servei Distingit.
Després de diversos nomenaments d'estat major, va ser nomenat Comandant de l'Estació de la RAF a Bruggen (Alemanya). Després va ser nomenat Assistent del Cap d'Estat Major (Operacions) al Quarter General Conjunt a Northwood.
Entre 2001 i 2003 va ser el Comandant del 1r Grup. Entre 2003 i 2004 va ser Comandant en Cap del Strike Command, sent nomenat Cap d'Operacions Conjuntes el 26 de juliol de 2004 al Quarter General Conjunt. El 13 d'abril del 2006 va passar a ser el Cap de l'Estat Major de l'Aire. El 31 de juliol del 2009 va ser rellevat per Stephen Dalton.

## Historial Militar i Honors
### Condecoracions

* Gran Creu de l'Orde del Bany – 14/06/2008
** Comandant de l'Orde del Bany – 01/01/2005
* Comandant de l'Orde de l'Imperi Britànic – 01/01/1999
* Medalla de la Guerra del Golf
* Medalla d'Iraq
* Medalla del Jubileu d'Or de la Reina Elisabet II 2002
* Comandant de la Legió del Mèrit (Estats Units) – 31/10/2003

## Referències

* ↑ The London Gazette, 24 December 1974. Retrieved 12 August 2008.
* ↑ http://www.rafweb.org/Stations/Station%20OCs-Germany.htm
* ↑ http://www.rafweb.org/Grp01.htm Arxivat 2012-06-13 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.rafweb.org/Cmd_H5.htm Arxivat 2014-10-19 a Wayback Machine.
* ↑ Air Marshal Stephen Dalton appointed next Chief of the Air Staff Arxivat 2009-04-11 a Wayback Machine. Retrieved 17 October 2008.
# Can Maspons

Can Maspons de la Vall és una masia situada al barri de la Vall del municipi de Santa Eulàlia de Ronçana, a la comarca del Vallès Oriental, a Catalunya. Aquesta edifici es troba inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

El document més antic conservat a la casa és de l'any 1425, en el qual s'entreveu una existència anterior. Estava integrada per diversos masos: Can Maspons, Can Bertran i Esmandia. Tot i que no existeixen dades documentals referents a la construcció de la casa, sembla que la casa actual té una ala de construcció més antiga que el cos principal.
Apareix també en els fogatges de 1497 i 1553. La casa té suficient documentació com per establir la seqüència genealògica dels Maspons. En que és més difícil d'establir és la datació de les diferents etapes constructives de la casa. Probablement el cos principal és del segle XV-XVI. L'entrada a l'era té la inscripció del 1845, que també apareix en un cobert exterior.

## Descripció

Masia de grans dimensions, que forma un barri tancat al davant amb dos portals d'accés. Hi ha diversos cossos annexes que mostren les diferents ampliacions en funció de la necessitat de cada època. En el cos principal també s'endevinen moltes modificacions. Sembla que l'estructura originària era de tipus basilical i que posteriorment s'amplià, actualment presenta la teulada a dues vessants. Als dos costats del cos principal hi ha cossos afegits.
En el centre de la façana hi ha un portal dovellat d'arc rebaixat, a sobre un balcó emmarcat per grossos carreus i que marca l'eix de simetria. Hi ha quantitat d'obertures i d'espitlleres de defensa.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Maspons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Talença

Talença (en occità Talança, en francès Talence) és una ciutat de Gascunya. administrativament és un comú francès, al departament de la Gironda (regió de Nova Aquitània). L'any 2018 tenia 43.670 habitants.

## Evolució demogràfica

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 489 | 1 181 | 1 340 | 1 194 | 1 322 | 1 288 | 1 232 | 1 402 | 1 434 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 693 | 2 430 | 2 577 | 3 604 | 3 873 | 4 621 | 6 642 | 7 921 | 9 221 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 11 227 | 11 832 | 13 224 | 15 823 | 17 130 | 18 944 | 20 380 | 21 650 | 22 695 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 25 874 | 29 161 | 34 127 | 34 692 | 34 485 | 37 210 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1965-1983 | Henri Deschamps | SFIO, després PS |
| 1983-1994 | Gérard Castagnéra | RPR |
| 1994- | Alain Cazabonne | UDF, després MoDem |

## Agermanaments

* Alcalá de Henares
* Chaves
* Trícala

## Educació

* École nationale supérieure d'électronique, informatique, télécommunications, mathématiques et mécanique de Bordeaux

## Personatges il·lustres

* Philippe Sollers, escriptor.
* José Bové, sindicalista.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana

## Bibliografia

* Maurice Ferrus, Histoire de Talence, Éditions Res Universis, 1993 ISBN 978-2-7428-0215-9
# Cheilio

Cheilio és un gènere de peixos de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Cheilio inermis (Forsskål, 1775)

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Torre García

Torre García és una torre de guaita que està situada a la platja de Torregarcía, al terme municipal de la ciutat d'Almeria (província d'Almeria, Andalusia, Espanya). Catalogada amb el número AL-CAS-026 i d'accés lliure. Va ser construïda al segle xvi i actualment es troba prohibit l'accés a ella a causa del seu mal estat de conservació.

## Història

Es presumeix origen islàmic (Torre de Graçia, 1501). Situada entre la Torre del Alquyán i la Estançia del Cap de Gata, i al costat de les ruïnes d'una antiga fàbrica de salaons romana, comptava amb una dotació de tres homes. El 21 de desembre de 1502 el guarda Andrés de Jaén va trobar als seus voltants una imatge de la Mare de Déu del Mar, que el 1806 arribaria a ser Patrona de la ciutat. En aquest lloc es va construir una ermita el 1953. Per informes de Joan d'Almeria el 1526 es dedueix que estava derruïda. S'inicia la seva reconstrucció entre 1571 i 1575.
Segons informe de 1759 estava en bon estat i tenia dos torrers. Ventura Buzetta informa l'1 de desembre de 1773 de la despesa de 1000 reals de velló en el recalç, repelliment de parts i reparació de la volta. Roman ben conservada fins entrat el segle XIX; el 1849 Miguel de Santillana informa del seu regular estat. Els carabiners habiten en aquells dies una casa propera.
El 1940 es col·loca un taulell amb la imatge de la Verge de la Mar i una làpida. El 1987 l'arquitecte d'Almeria don Jesús Martínez Durbán projecta la seva restauració, obra realitzada entre el 9 d'octubre de 1987 i el 4 de setembre de 1989 sota la direcció dels arquitectes don Pedro Nau Yagüe i don Francisco Salvador Granados: es consoliden paraments, es col·loca escala metàl·lica permanent d'accés i es reposa el coronament.
A partir de 1987 queda inclosa en el parc natural del Cap de Gata-Níjar.

## Protecció

Es troba sota la protecció de la Declaració genèrica del Decret de 22 d'abril de 1949 i la Llei 16/1985 de 25 de juny (BOE número 155 de 29 de juny de 1985) sobre el Patrimoni Històric Espanyol. La Junta d'Andalusia va atorgar un reconeixement especial als castells de la Comunitat Autònoma d'Andalusia en 1993. És Bé d'Interès Cultural des de 1993.

## Referències

* ↑ «Ley 16/1985 de 25 de junio (BOE número 155 de 29 de junio de 1985)». Arxivat de l'original el 22 de febrer de 2012. [Consulta: 6 novembre 2018].
* ↑ Ministerio de Cultura y Deporte. «Consulta a la base de datos de bienes inmuebles». [Consulta: 21 desembre 2019].

## Bibliografia

* Gil Albarrasí, Antonio. Documents sobre la defensa de la costa del Regne de Granada (1497-1857), Almería-Barcelona, 1a ed. maig de 2004, Dep. Legal B-22.652-2004, ISBN 84-88538-21-9, pp.488-490

## Enllaços externs

* Ibercastillos, por Emiliano Martínez de Dios
* CastillosNet,