OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fender Jazzmaster

La Fender Jazzmaster és una guitarra presentada per primer cop al NAMM Show l'any 1958. Va ser dissenyada amb la intenció que fos una guitarra de gamma més alta que la Fender Stratocaster. Tot i que la Jazzmaster té una aparença similar a la Fender Jaguar, aquestes dues guitarres no són similars pel que fa al so o als aspectes tècnics.
Si bé es va dissenyar pensant en guitarristes de jazz va ser utilitzada principalment per guitarristes de música surf ja als anys 60 (com ara The Ventures) i, més recentment, per diverses bandes d'indie rock (com ara Wilco).
La guitarra és de cos massis. Té un pont flotant amb una palanca inusualment llarga que permet rascar acords tot agafant la palanca amb una relativa facilitat. És de diapasó llarg (25.5) i té 21 trasts. Té dues pastilles que, malgrat que són més amples que les de la Stratocaster, també són de bobinat simple. La guitarra consta de dos circuits diferenciats amb controls de volum i to independents. Un d'aquests circuits utilitza únicament la pastilla del mànec mentre que l'altre permet tres combinacions de pastilles: bé la del pont, bé la del mànec o bé totes dues pastilles alhora.
# Regió d'Equatòria

La regió d'Equatòria fou una entitat administrativa descentralitzada del Sudan creada el 1983 amb l'antiga província d'Equatòria (1936-1973). Es va crear en ser suprimida la regió del Sudan del Sud substituïda per tres entitats menors i amb menys competències. El 1991 es va transformar en l'estat d'Equatòria en adoptar el sistema federal. Tenia una superfície de 197.969 km² i una població d'1.406.181 habitants (1983).

## Referències

Statoids
# Casanova de les Garrigues

La Casanova de les Garrigues és una obra del municipi de Cercs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una edificació d'ús rural tradicional. Planta rectangular amb teulada a doble vessant i carener paral·lel a la façana principal, orientada al costat de migdia. L'aparell és de pedra irregular sense escairar, unida amb morter i arrebossada superficialment. A la part baixa els carreus són més grossos i disposats en filades més regulars.
Presenta tres obertures en forma de porta a la planta baixa i tres obertures distribuïdes irregularment a la façana, en les dues plantes superiors. Interiors amb voltes de fusta reforçades amb maó i pilastres quadriculades en pedra. Arrebossat interior amb calç. Terres de rajola de tradició aràbiga. Conserva una teiera i una cuina econòmica. No existeix tancament a les obertures superiors que conserven marcs i llindes en fusta original. Edificacions originals adjacents (pallissa) restaurades. Com a Santa Maria i/o Vilosiu, segueix la mateixa tipologia d'aprofitar el relleu natural per afavorir el tancament d'una part de l'edificació.

## Història

El lloc on hi ha la Casanova, dins l'antic terme de Vilosiu, consta documentada la seva habitabilitat des de l'alta edat mitjana, juntament amb els Masos de Vilosiu i Santa Maria. Va continuar habitant-se al llarg de tota l'Edat Mitjana, efectuant-se successives reformes i ampliacions amb edificacions annexes. Consta referenciada en l'època moderna com una de les cases més importants de la zona. Va deixar de ser habitada regularment l'any 1960. Des de fa pocs anys l'Ajuntament de Cercs ha iniciat la rehabilitació de les Pallisses gran i petita com a centre d'activitats dels "Guies del Berguedà", interessant experiència de dinamització turística i cultural de la comarca.

## Referències

* 1 2 3 «Casanova de les Garrigues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2016].
# Alfons de la Cerda

Alfons de la Cerda (1270 - 1333), fou el fill gran de Ferran de la Cerda i de la seva esposa Blanca de França. Fou aspirant a la corona castellana durant els regnats de Sanç IV i Ferran IV de Castella, oncle i cosí seu, respectivament.
Fou fill de l'infant Ferran de Castella i de Blanca de França, i net per part de pare d'Alfons X el Savi i Violant d'Aragó i per part de mare del rei de França Lluís IX el Sant i de la reina Margarida de Provença. Fou germà de Ferran II de la Cerda, que es va casar amb Joana Núñez de Lara anomenada "la Palomilla" en castellà i germana de Juan Núñez de Lara.
Com a fill gran de l'infant Ferran (primogènit d'Alfons X) que havia mort abans que el seu pare, fou proclamat com legítim hereu de la corona de Castella per a molts nobles, inclosa la seva àvia Violant d'Aragó que va fugir amb els infants de la Cerda a la cort del seu germà Pere el Gran d'Aragó. Van lluitar en contra dels tres regnats que va regentar Maria de Molina fins que en la sentència arbitral de Torrellas (Aragó) va renunciar als seus drets a canvi d'una important suma en diners i terres.
Va ser pare, entre altres fills i filles, de Margarida de la Cerda, esposa de l'infant Felip de Castella, fill de Sanç IV i Maria de Molina.

## Referències

* ↑ de Arteaga, Almudena. Maria de Molina. Tres coronas medievales (en castellà). Martínez Roca.
# Can Miquel (Granera)

Can Miquel és una masia del terme municipal de Granera, a la comarca catalana del Moianès. Pertany a la parròquia de Sant Martí de Granera.
Està situada a 742,4 metres d'altitud, en el Barri de Baix, a la part occidental d'aquest barri.
S'hi accedeix pel Camí de Vila-rúbia, que arrenca de l'extrem meridional del Barri del Castell cap al nord-est, i arriba en uns 750 al lloc d'on surt cap al sud-est un camí de 75 metres que duu fins a Can Miquel.

## Bibliografia

* Garcia-Pey, Enric. Granera: recull toponomàstic. Barcelona: Institut Cartogràfic de Catalunya - Societat d'Onomàstica, 2004 (Col·lecció "Monografies", 26). ISBN 978-84-393-6526-8.
* Rodríguez Lara, José Luis. «Granera». A: Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009 (Col·lecció "Camí Ral", 30). ISBN 978-84-232-0735-0.
# Leucosfenita

La leucosfenita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom del grec leucos (λευκός) que significa blanc, i sphenos (σφηνώ) que significa falca, en al·lusió al seu color i hàbit.

## Característiques

La leucosfenita és un silicat de fórmula química BaNa₄Ti₂B₂Si$_{10}$O$_{30}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 6 i 6,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la leucosfenita pertany a «09.DP - Estructures transicionals ino-filosilicats» juntament amb els següents minerals: melifanita, prehnita, amstal·lita, kvanefjeldita, lemoynita, natrolemoynita i altisita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pegmatita Narssârssuk, situada a l'altiplà de Narsaarsuk, a Igaliku (Kujalleq, Groenlàndia). També ha estat descrita al Canadà, els Estats Units, el Tadjikistan, Rússia i el Japó.

## Referències

* ↑ «Leucosphenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 gener 2020].
# Afella N'Dra

Afella N'Dra (en àrab افلا ندرا, Afallā Ndrā; en amazic ⴰⴼⵍⵍⴰ ⵏ ⴷⵔⵄⴰ) és una comuna rural de la província de Zagora de la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.203 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Fene

Fene és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Aquest nucli costaner està situat al Nord Oest de Galícia, pertany a la comarca de Ferrol.

## Monuments

* Església del diví Salvador de Fene
* Ajuntament (casa constitucional)
* Pont medieval sobre el riu Belelle
* Monument al pallaso
* "Museo do Humor"

## Parròquies

* Barallobre (Santiago)
* Fene (San Salvador)
* Limodre (Santa Eulalia)
* Magalofes (San Xurxo)
* Maniños (San Salvador)
* Perlío (Santo Estevo)
* San Valentín (San Valentín)
* Sillobre (Santa Mariña)

## Economia

La seva principal activitat econòmica, durant la segona meitat del segle xx, va anar la construcció naval, desenvolupada des del 1941 amb la fundació d'Astano. Diverses crisis en el sector van desembocar en successives reconversions les conseqüències de les quals s'arrosseguen en l'actualitat, amb elevada taxa d'atur i una dubitativa recuperació econòmica.

## Enllaços externs

* Concello de Fene
# Casa del Ferrer (Puigcercós)

La Casa del Ferrer és una obra de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici construït a quatre vents de plant baixa, pis i golfes que s'acompanya de diferents naus d'ús agrícola i altres destinades a l'aviram. La porxada principal està arrebossada amb morter, mentre que la part posterior és de pedra vista. Els pilars que la sostenen i la paret lateral tenen un sòcol cimentat. La coberta de l'edifici és a dues vessants i presenta un ràfec sostingut per mènsules de formigó que volten la coberta. La vessant comprèn unes golfes que sobresurten de la teulada.
A la part posterior de l'edifici s'ha afegit una construcció de maons de formigó amb coberta a una vessant d'uralita.

## Referències

* 1 2 «Casa del Ferrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Aloidendron

Aloidendron es un gènere de plantes suculentes de la subfamília Asphodeloideae. Es va separar del gènere Aloe, molt més gran, al 2013.

## Taxonomia

Estudis filogenètics van indicar que vàries espècies que tradicionalment havien estat classificades com a membres del gènere Aloe eren genèticament diferents i tenien un clade completament separat. Al 2013 aquestes espècies es varen separar del gènere Aloe i van passar-ne a formar part d'un de nou anomenat Aloidendron.

## Taxonomia

A partir de l'octubre del 2017, la llista de control mundial de las famílies de plantes seleccionades (World Checklist of Selected Plant Families) accepta les següents espècies:
* Aloidendron barberae (Dyer) Klopper & Gideon F.Sm.
* Aloidendron dichotomum (Masson) Klopper & Gideon F.Sm.
* Aloidendron eminens (Reynolds & P.R.O.Bally) Klopper & Gideon F.Sm.
* Aloidendron pillansii (L.Guthrie) Klopper & Gideon F.Sm.
* Aloidendron ramosissimum (Pillans) Klopper & Gideon F.Sm.
* Aloidendron sabaeum (Schweinf.) Boatwr. & J.C.Manning
* Aloidendron tongaense (van Jaarsv.) Klopper & Gideon F.Sm.
# Cantó de Tomblaine

El cantó de Tomblaine és un cantó francès del departament de Meurthe i Mosel·la, situat al districte de Nancy. Té 12 municipis i el cap és Tomblaine.

## Municipis

* Art-sur-Meurthe
* Buissoncourt
* Cerville
* Erbéviller-sur-Amezule
* Fléville-devant-Nancy
* Gellenoncourt
* Haraucourt
* Laneuveville-devant-Nancy
* Lenoncourt
* Réméréville
* Tomblaine
* Varangéville

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1998 | Frédéric Jehl | UDF |
| 1998-2007 | Hervé Feron | PS |
| 2007-2011 | Claude Blaque | PS, després PG |
| 2011- | Jean-Pierre Laurency | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 16.443 | 18.626 | 21.583 | 21.820 | 22.801 | 23.224 | 24.146 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Leucosiris

Els leucosiris (grec antic: Λευκόσνροι; llatí: leucosyri) eren els habitants considerats siris pels grecs, que habitaven el nord de la Capadòcia. Eren diferents del siris de més al sud, de pell més fosca (per això es van dir leuco = blanc i siris, és a dir, siris blancs), segons diuen Heròdot, Estrabó i Plini el Vell.
Aquest poble es va establir entre el riu Iris i l'Halis probablement durant el govern de la regió per Assíria (segle VII aC o abans) i eren tributaris dels reis de Lídia, i de Pèrsia. En temps de Xenofont van formar part de Paflagònia i es diu que en aquell temps el príncep de Paflagònia tenia un exèrcit de 120.000 homes molts d'ells cavallers. Després van quedar separats de Paflagònia i integrats al Regne de Capadòcia on van donar nom al districte o estratègia de Leucosíria, que era el districte més proper a la mar Negra, entre els rius Iris i Halis. Claudi Ptolemeu dona el nom als habitants de la regió de l'Iris i els inclou dins de Capadòcia.
Sembla que els leucosiris eren colons instal·lats al territori durant les primeres conquestes dels assiris, però després del temps d'Alexandre el Gran gairebé no es mencionen a la història.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Leucosyri». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 28 maig 2021].
# Família de funcions pseudoaleatòries

En criptografia, una família de funcions pseudoaleatòries (PRF en anglès) és una col·lecció de funcions computables de manera eficient que emulen un oracle aleatori de la següent manera: cap algorisme eficient pot distingir (amb avantatge significant) entre una funció escollida a l'atzar de la família PRF i un oracle aleatori (una funció les sortides del qual han estat fixades de forma completament aleatòria). Les funcions pseudoaleatòries són una eina primordial per a la construcció de primitives criptogràfiques i en especial esquemes de xifratge segurs.
No s'ha de confondre les funcions pseudoaleatòries amb generadors pseudoaleatoris (PRG en anglès). La garantia d'un PRG és que una sortida individual sembla aleatòria si l'entrada ha estat escollida a l'atzar. D'altra banda, la garantia d'una PRF és que totes les seves sortides semblen aleatòries, sense tenir en compte com s'han escollit les entrades, sempre que la funció s'hagi escollit a l'atzar de la família PRF.
Una família de funcions pseudoaleatòries es pot construir a partir de qualsevol generador pseudoaleatori utilitzant, per exemple, la construcció de Goldreich, Goldwasser i Micali.

## Referències

* ↑ Oded Goldreich, Shafi Goldwasser, Silvio Micali "How to Construct Random Functions", Journal of the ACM, (1986) vol.33, no.4, p.792-807. doi:10.1145/6490.6503; preprint Arxivat 2008-12-02 a Wayback Machine.; web page and preprint Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine.
# 6è districte de Lió

El 6è districte (arrondissement) de Lió és un dels nou districtes de la Ciutat de Lió i un dels més elegants. Aquesta zona és servida per les línies del metro A i B i pel tramvia T3.

## Geografia
### Barris

* Les Brotteaux

### Carrers i places

* Boulevard des Belges
* Rue de Créqui
* Rue Duguesclin
* Rue Garibaldi
* Rue Tronchet
* Rue de Vendôme

## Monuments

* Église Sant-Pothin
* Gare des Brotteaux

## Activitats culturals

* Museu d'Art contemporani de Lió

## Referències

* ↑ «The 6th arrondissement of Lyon, famous district for the Parc de la Tête d'Or» (en anglès britànic). [Consulta: 17 març 2021].
# Federació Democràtica de Dones d'Alemanya

La Federació Democràtica de Dones d'Alemanya (en alemany: Demokratischer Frauenbund Deutschlands, o DFD) va ser una organització feminista a Alemanya de l'Est. Va formar part del Front Nacional de la República Democràtica Alemanya, comptant amb representació parlamentària en la Càmera Popular. En 1988, l'organització va arribar a comptar amb 1,5 milions de membres. Els objectius de l'organització eren els següents:
* Eliminació de les idees feixistes
* Educació per a dones
* Igualtat de drets
* Condicions de vida justes
* Educació dels nens en l'esperit de l'humanisme i la pau
* Cooperació amb el moviment internacional de dones

## Presidència

| Nom | Inici | Final |
| Elli Schmidt | 1949 | setembre de 1953 |
| Ilse Thiele | setembre de 1953 | novembre de 1989 |

## Referències

* ↑ Staatssozialismus und gesellschaftliche Differenzierung: eine empirische Studie, LIT Verlag Münster, ISBN 3825898938, pàg. 32
# Casa del Ferrer (Alins)

La Casa del Ferrer és una obra d'Alins (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de grans dimensions integrat per planta baixa i tres pisos amb amples galeries en la façana orientada a migdia i situada sota la paret mestre perpendicular al cavall que suporta la coberta de llicorella a dues vessants. La galeria del primer pis és parcialment encegada pel llosat d'un annex adossat a la casa. Les galeries del primer pis és parcialment encegada pel llosat d'un annex adossat a la casa. Les galeries del segon i del tercer pis són protegides per baranes de fusta amb balustres llisos, al centre de les quals s'aixequen bigues de fusta que suporten el cavall del llosat. En els laterals, grossos tornapuntes de fusta reforcen l'aiguavés de la coberta. L'aparell emprat és la pedra pissarrosa local, petita i sense desbastar, coberta per un arrebossat de calç.

## Referències

* ↑ «Casa del Ferrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Reial Club de Tennis Barcelona

El Reial Club de Tennis Barcelona 1899 (RCTB 1899) és una entitat esportiva catalana fundada el 1899 amb el nom de Barcelona Lawn-Tennis Club, i que fou aleshores la pionera en la pràctica del tennis a Espanya. El president actual és Jordi Cambra.

## Història

El 1902 va guanyar per primer cop la Copa de S. M. el Rei Alfons XII i, el 1903 juntament amb altres clubs, organitza el I Concurs Internacional de Lawn-Tennis. El 1912 arribà als 200 afiliats i el 1913 el rei li concedeix el títol de Reial. El 1932, Enrique Maier guanya el primer títol de Grand Slam per al club en l'adjudicar-se la prova de dobles mixts del torneig de Wimbledon al costat d'Elizabeth Ryan.
El 1952 es construí l'actual seu del club a Pedralbes, i el 1953 es disputa la primera edició del Torneig Comte de Godó. El 1960 es construí la pista central de concursos, que durant la dècada dels 60 fou l'escenari del gran boom del tennis espanyol gràcies a l'equip de Copa Davis. El 1972, Andrés Gimeno guanyà el Torneig de Roland Garros i l'entitat organitza el Màsters masculí.
El 1989, Arantxa Sánchez Vicario guanyà el Torneig de Roland Garros i el 1994 Conxita Martínez vençè al de Wimbledon, mentre que Arantxa Sánchez Vicario s'imposa novament al Roland Garros i a l'Obert dels Estats Units. El 1995 Arantxa accedeix a la primera posició mundial i Carles Moyà ho farà el 1999. El 1998 ambdós aconseguiren un doblet històric per al club en el Roland Garros. El 1999 el club va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Presidents del Club

* Ernest F.C. Witty (1899-1904)
* Thomas Morrison (1905)
* Frederick Witty (1906-1908)
* Kendall Park (1909-1910)
* Francesc de Moxó i de Sentmenat (1911-1920)
* Josep Vidal-Ribas i Güell (1920-1929)
* Alfons Macaya i Sanmartí (1929-1935)
* Carles Godó i Valls (1935-1960)
* Lluís Coma-Cros i Cazes (1960-1972)
* Jordi Soler i Cabot (1972-1976)
* Jesús Serra i Santamans (1976-1989)
* Joan Grau i Almirall (1989-1993)
* Joan M. Tintoré i Turull (1993-2008)
* Albert Agustí García-Navarro (2008-2018)
* Jordi Cambra i Sànchez (2018-)

## Tennistes destacats del club
### Homes

* Andrés Gimeno
* Alberto Berasategui
* Albert Costa
* Carles Moyà
* Emilio Sánchez Vicario
* Feliciano López
* Enrique Maier
* Fèlix Mantilla
* Fernando Vicente
* Galo Blanco
* Javier Sánchez Vicario
* José Luis Arilla
* Rafael Nadal
* Roberto Carretero
* Sergio Casal
* Tomàs Carbonell
* Tommy Robredo

### Dones

* Arantxa Sánchez Vicario
* Conchita Martínez

## Referències

* ↑ Jordi Cambra, la pasión por el tenis, La Vanguardia, 21 de novembre de 2018
* ↑ La nostra història Arxivat 2018-12-06 a Wayback Machine. al web del RCTB
* ↑ La génesis del Trofeo Conde de Godó, la Vanguardia, 24 d'abril de 2017
* ↑ El tenis español homenajea y ayuda a Andrés Gimeno, 20 Minutos, 20 d'octubre de 2011
* ↑ «Presidents del Club». Arxivat de l'original el 2018-12-05. [Consulta: 5 desembre 2018].

## Enllaços externs

* (català) (anglès) (castellà) Pàgina del Reial Club de Tennis Barcelona
# Can Robert

«Can Robert» té aquests significats:
* Can Robert (Arenys de Mar), edifici al municipi d'Arenys de Mar (Maresme)
* Can Robert (les Llosses), casa al municipi de les Llosses (Ripollès)
* Can Robert (passeig de la Ribera, Sitges), edifici de Sitges (Garraf)
* Can Robert (Sitges), edifici d'estil renaixentista al municipi de Sitges (Garraf)
# Leporinus jamesi

Leporinus jamesi és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Fall River

«Fall River» té aquests significats:
* Fall River (Massachusetts), població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts.
* Fall River Mills, població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia.