OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ciutat: diari de la tarda

Ciutat: diari de la tarda va ser un diari reusenc que va substituir breument l'any 1928, el diari Reus: diari de matí / diari de tarda que havia estat suspès per ordre governativa.

## Història

Va començar a sortir el dia 7 de gener de 1928 copiant el mateix format i la mateixa presentació del diari Reus. Segueix la mateixa intencionalitat política i critica principalment l'administració municipal. El redactors del diari en el primer editorial titulat «Salutació» diuen: «Heus ací una fulla que ix al carrer obeint volgudíssimes suggestions, per tal que la sana opinió reusenca no es trobi, encara que sigui temporalment, orfe d'expressió [...] Ciutat vol dir Reus, el nostre Reus estimat en el que havem nascut...».
Els principals col·laboradors són els mateixos que els del diari predecessor, principalment: Antoni Martí Bages, Àngel Grau, Joan Arnal, Ricard Ferraté, Josep Iglésies, Jaume Aiguader, Jaume Utrillo i altres. El director era Josep Bordas. El darrer número, l'onze, surt el 19 de gener de 1928 i en l'article «Comiat» diu: «vistos els inconvenients d'ordre tècnic» per a sortir com a diari de tarda, plega sense recança «perquè dimarts vinent, si no hi ha destorb, sortirà de nou nostre estimat confrare Reus».

## Aspectes tècnics

Imprès per Marian Roca al carrer de Galió, tenia quatre pàgines en format gran foli, a cinc columnes. El darrer número, només dues pàgines.

## Localització

* Col·lecció a la Biblioteca Central Xavier Amorós de Reus
* Col·lecció a la Biblioteca del Centre de Lectura de Reus

## Referències

* ↑ Anguera, Pere «Ciutat [32]». Avui, 14-XI-1976, pàg. 21.
* ↑ 200 anys de premsa diària a Catalunya 1792-1992. Barcelona: Arxiu Històric de Barcelona, 1995, p. 391.
* ↑ «Ciutat». [Consulta: 23-I-2014].
* ↑ «Ciutat». [Consulta: 23-I-2014].

## Vegeu també

* La Premsa a Reus 1813 - 1939
# Funningur

Funningur [ˈfʊnːɪŋgʊɹ], és una localitat situada a l'illa d'Eysturoy, a les illes Fèroe. Forma part del municipi de Runavík. L'1 de gener del 2021 tenia 45 habitants.
La localitat està situada enfront de la desembocadura del fiord de Funningsfjørður, a la seva riba esquerra, al final d'una vall que forma el riu Stórá. Des del poble es veu, a l'altre cantó de l'estret de Djúpini, l'illa de Kalsoy. Just a l'oest de Funningur hi ha les dues muntanyes més altes de les Illes Fèroe: el Slættaratindur (880 m) i el Gráfelli (856 m).
La Saga dels feroesos diu que el primer viking que es van arribar a les Illes Fèroe es va establir a Funningur. El seu nom era Grímur Kamban, un viking noruec que escapava de la tirania del rei Harald. Tanmateix, es tracta d'un error, ja que Harald va regnar a finals del segle ix, mentre que els primers colons nòrdics van arribar a l'arxipèlag després del 825 (en realitat, els monjos irlandesos van arribar-hi molt abans, entre els anys 625-650).
Al poble hi ha una típica església de fusta oberta el 1847.

## Referències

* ↑ «Statistical Database» (en feroès). Arxivat de l'original el 2020-07-06. [Consulta: 19 agost 2021]. «Base de dades estadística de les Illes Fèroe»
* ↑ «Mapa de les Fèroe» (en danès). Trap Danmark. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ «Slættaratindur» (en anglès). guidetofaroeislands.fo. [Consulta: 22 novembre 2019].
* ↑ «Fjøll» (en feroès). Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 16 desembre 2018]. «Llista de muntanyes de les Fèroe per alçada.»
* 1 2 «Funningur» (en anglès). .faroeislands.dk. [Consulta: 22 novembre 2019].

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe

## Enllaços externs

* Web de l'Ajuntament de Runavík
# Fèlix Arnaudin

Simon Arnaudin conegut com a Fèlix Arnaudin (La Bohèira, 30 de maig de 1844 - 6 de desembre de 1921) fou un escriptor i fotògraf occità especialista en el folklore de les Landes. Va deixar 3.000 fotografies al Museu d'Aquitània a Bordeus.
Es pot dir que fou al mateix temps lingüista, folklorista, historiador, etnòleg, fotògraf i escriptor. Es feu conegut estudiant el folklore de les Landes de Gascunya, en un temps de total transformació econòmica i social. El seu treball està centrat en les rondalles i cançons gascones, en la terra, les viles, els pastors i els pagesos. Va consagrar la vida a la preservació d'aquest patrimoni.

## Context històric

Fèlix Arnaudin vivia en el que avui és conegut com a bosc de les Landes que, a la seva època, era un mosaic de boscos (roure i pins), camps de cultius i terres ermes per les que pasturaven uns 600.000 corders. El país vivia llavors en un sistema pastoral que fou trencat durant la meitat del segle xix per la reforestació. La data simbòlica d'aquest canvi és la llei del 19 de juliol de 1857 sobre el desenvolupament de les Landes, que incentivava que els municipis plantessin arbres a les terres comunals, i que significà el final del sistema pastoral en aquella zona.

## Bibliografia

* Jean-Joël Le Fur, Sur les traces de Félix Arnaudin ou Les métamorphoses des Landes, Centre départemental du patrimoine et Éditions Confluences, Montauban, 2008 ISBN 978-2-35527-004-8
* Félix Arnaudin (1844-1921), 40 ans d'images à travers la Grande-Lande, habitat et architecture rurale de la Grande-Lande, musée d'Aquitaine, Ville de Bordeaux, 1991, 287p
* Jacques Sargos, Bernard Manciet, Pierre Bardou, Guy Latry, avec la collaboration de François Moniot et Jean Cabanot, Félix Arnaudin, imagier de la Grande Lande, Co-édition : Centre Régional des Lettres d'Aquitaine, l'Horizon Chimérique, Ultreïa, Parc Naturel Régional des Landes de Gascogne, Périgueux, 1993, 157p ISBN 2-907202-47-2
* Pierre Bardou, Guy Latry, François Moniot, Michel Poirert et Eric Audinet, Geneviève Dupuis-Sabron, François Hubert, François Lalanne, Catherine Vigneron, Félix Arnaudin, Œuvre photographique: 1874-1921, éditions confluences, Mérignac, avril 2015, 347p ISBN 978-2-35527-169-4
* Félix Arnaudin, Chants populaires de la Grande-Lande, Tome 1, Œuvres complètes III, Parc Naturel des Landes de Gascogne, Éditions Confluences, 1995, 452p
* François Lalanne, Œuvres complètes, Index Général, Félix Arnaudin, Parc Naturel Régional des Landes de Gascogne, éditions Confluences, Beerse (Belgique), 2007, 447p ISBN 978-2-914-24091-8
* Normand Charbonneau, Mario Robert, La gestion des archives photographiques, Presses de l'Université du Québec, Sainte-Foy, 2001, 306p ISBN 2-7605-1068-9

## Enllaços externs

* Exposició fotogràfica: Fèlix Arnaudin al Museu d'Aquitània de Bordeus
# François Louis Phelippes-Tronjolly

François Anne Louis Phelippes de Coatgoureden de Tronjolly, conegut com Phelippes-Tronjolly (Rennes (Bretanya), 15 de febrer, 1751 - Idem. 28 de febrer, 1828), va ser un magistrat francès.

## Biografia

François Louis Phelippes-Tronjolly era fill de François Jacques Phelippes, sieur de Tronjolly, capità de la milícia burgesa de Rennes, i de Marie Anne Thomasse Fauvel. Casat amb Mathurine Gilonne Anne Clemenceau, era el sogre de l'enginyer Jacques Piou.
Va ser conseller, primer advocat del rei al senescal i a la seu presidencial de Rennes, comensal de la casa del rei, assessor jutge-tutor de les Monedes, fiscal sindical de la Comunitat, substitut del fiscal general a la seu reial de la Policia i administrador del "Collège de Rennes".
Va anant adquirint noves idees abans de 1789. Fiscal al tribunal de Paimboeuf després jutge al tribunal revolucionari sota el Terror. Es va oposar a Jean-Baptiste Carrier i als comitès en diverses ocasions. Detingut després de la marxa de Jean-Baptiste Carrier, va ser jutjat a París, durant el judici del Comitè Revolucionari de Nantes. Absolt, va declarar després contra Jean-Baptiste Carrier.

## Referències

* ↑ Relevé généalogique [archive] sur Geneanet
* ↑ PIOU Jacques François Marguerite [archive], Comité des travaux historiques et scientifiques

## Fonts

* Jules Michelet, Gérard Walter, Histoire de la Révolution française. Volume 2, 1952
# François Mahé

François Mahé (Arradon, 2 de setembre de 1930 - ?, 31 de maig de 2015) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1950 i 1965, aconseguint 45 victòries, les més importants de les quals una etapa al Tour de França, i dues a la Volta a Espanya.

## Palmarès

* 1949
** 1r a Auray
* 1950
** Campió de Bretanya de persecució per equips
** 1r a Elven
** 1r a Bubry
* 1951
** 1r del Tour de Calvados i vencedor d'una etapa
* 1952
** 1r del Tour de l'Orne i vencedor de 2 etapes
** 1r del Circuit dels 2 Clochers
** 1r a Maëlan
** 1r a Toulé
** 1r a Scaer
** 1r a Bannalec
** 1r a Guéméné-sur-Scorff
* 1954
** 1r a Brest
** 1r a Bannalec
** 1r del Circuit dels 2 Clochers
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1955
** 1r a Malansac
** Vencedor del premi de la regularitat del Tour del Sud-oest
* 1956
** 1r a Scaer
** 1r del Tour de l'Est i vencedor d'una etapa
* 1957
** 1r a Plougasnou
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Luxemburg
* 1958
** 1r a Querrien
** Vencedor de la contrarellotge per equips de la Volta a Espanya
* 1959
** 1r del Premi de Bain-de-Bretagne
* 1960
** 1r del Critèrium dels Asos Bretons
** 1r del Circuit de l'Armòrica
** 1r de la Ronda de Camors
** 1r a Boussacs
** 1r a Chauffailles
* 1961
** 1r a Vannes (darrere derny)
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1962
** 1r a Plévin
** 1r a Mael-Carhaix
* 1963
** 1r del Gran Premi de Canes
* 1964
** 1r a la Sena
* 1965
** 1r a Grandchamp
** 1r a Vannes

### Resultats al Tour de França

* 1953. 10è de la classificació general. Porta el mallot groc una etapa
* 1954. 15è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1955. 10è de la classificació general
* 1956. Abandona (12a etapa)
* 1957. 11è de la classificació general
* 1958. Abandona (21a etapa)
* 1959. 5è de la classificació general
* 1960. 14è de la classificació general
* 1961. Abandona (2a etapa)
* 1962. 20è de la classificació general
* 1963. 19è de la classificació general
* 1964. Abandona (5a etapa)
* 1965. 43è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1958. 11è de la classificació general
* 1961. 2n de la classificació general i vencedor de 2 etapes

## Referències

* ↑ «Décès de François Mahé», 31-05-2015.

## Enllaços externs

* Palmarès de François Mahé (francès)
# Vignola (Mòdena)

Vignola és un municipi situat a la Província de Mòdena, a l'Emília-Romanya, Itàlia.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Agelau (fill d'Hèracles)

Agelau (en grec antic Ἀγέλαος) d'acord amb la mitologia grega, va ser un dels Heràclides, fill d'Heracles i d'Òmfale. Heròdot diu que va ser rei de Lídia.

## Referències

* ↑ «The Children of Herakles». [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 11. ISBN 8429741461.
# Cadena de televisió

Una cadena de televisió (canal és un anglicisme semàntic) és l'aplec o la totalitat de les emissores que transmeten un mateix programa audiovisual produït en un centre emissor principal. Hi ha diferents tipus de cadenes, com ara cadenes generalistes (TV3. Catalunya) i cadenes especialitzades en un cert tipus de contingut: notícies, esport, programes infantils, films...

## Referències

* ↑ «canal 7.». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Cadena de televisió». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# François Louis Paul Gervais

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Gervais».
François Louis Paul Gervais (26 de setembre del 1816 - 10 de febrer del 1879) fou un paleontòleg i entomòleg francès.
Gervais nasqué a París, on obtingué els diplomes de doctor de ciència i de medicina, i el 1835 començà la seva investigació paleontològica com a ajudant al laboratori d'anatomia comparada al Museu Nacional d'Història Natural. El 1841 obtingué la càtedra de zoologia i d'anatomia comparada a la Facultat de Ciències de Montpeller, de la qual fou elegit degà el 1856. Entre el 1848 i el 1852 publicà la seva important obra Zoologie et paléontologie françaises, que suplementaven les publicacions paleontològiques de Georges Cuvier i Henri Marie Ducrotay de Blainville; se'n publicà una segona edició, molt millorada, el 1859. El 1856 acceptà la càtedra de zoologia a la Sorbona, vacant després de la mort de Louis Pierre Gratiolet; deixà aquest lloc el 1868 per acceptar la direcció de la secció d'anatomia comparada al Muséum national d'histoire naturelle, les col·leccions anatòmiques de la qual foren molt enriquides pels seus esforços.

## Obres

* Histoire naturelle des insectes (4 vols., 1836-1847) amb Charles Athanase Walckenaer
* Zoologie et paléontologie françaises (1848-1852)
* Histoire naturelle des Mammifères (1853)
* Zoologie médicale (1859), amb Pierre-Joseph van Beneden
* Recherches sur l'ancienneté de l'homme et la période quaternaire (1867)
* Zoologie et Paléontologie générales (1867)
* Ostéographie des cétacés vivants et fossiles (1869), amb Pierre-Joseph van Beneden
# Casa Torres (la Vall de Boí)

La Casa Torres és una obra de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Habitatge construït aprofitant una torre i tres dels paraments de l'antic recinte emmurallat. Dona accés, pel carrer de la Muralla, a l'interior del recinte, i per una altra porta oberta a la façana exterior de la torre des de l'any 1926.
La casa s'estructura en dos cossos amb cobertes de pendent únic, i d'alçada diferent. Té planta baixa i dos pisos, amb finestres al carrer Muralla, a la façana de la torre i al parament de muralla que fa l'angle amb el portal d'entrada.
També forma part de la casa la dependència situada sobre el portal de la muralla.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Torres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Ciutat 404

Ciutat 404 (xinès simplificat: 核城, pinyin: Hé Chéng, literalment 'Ciutat Nuclear') o Comuna Fictícia (xinès simplificat: 虚拟社区, pinyin: Xūnǐ Shèqū) són els noms que rep una ciutat de la República Popular de la Xina construïda expressament a finals de la dècada del 1950 mentre s'investigava la creació de la primera Bomba Atòmica del país.
Ubicada en un lloc aïllat a prop del desert del Gobi, en la zona minera de Gansu, al seu terme es trobava el primer reactor nuclear de caràcter militar de la República Popular. S'ha especulat que el malnom 404 faria referència al fet que la ciutat no apareix en cap mapa, i de fet no té nom oficial. Però sembla que rep el nom de la planta 404, també coneguda com el Complexe d'Energia Atòmica Jiuquan, ubicada a la localitat. Tot i que arribà a tindre més de 100.000 habitants, actualment sols hi viu un miler de persones.

## Referències

* 1 2 3 «404: An isolated town». China.org.cn, 28-11-2016.
* ↑ You, Tracy. «Inside China's top secret nuclear town». Daily Mail, 31-12-2016. [Consulta: 6 agost 2020].
* 1 2 3 «Ciudad 404: El lugar secreto donde China creó su primer arma nuclear». Russia Today, 26-12-2016.
* ↑ «404: The City Left Behind by China's Nuclear Ambition». Wired, 20-01-2020. ISSN: 1059-1028.
* ↑ «La ciudad secreta de cien mil habitantes que nunca apareció en los mapas». Diari ABC, 31-01-2017. [Consulta: 6 agost 2020].
# Abu-Jàfar al-Utbí

Abu-Jàfar al-Utbí (àrab: أبو جعفر العُتبي, Abū Jaʿfar al-ʿUtbī) fou un visir samànida sota l'emir Abd-al-Màlik I ibn Nuh (954-961) del 956 al 959 i després altre cop (aquesta vegada conjuntament amb Abu-Alí Muhàmmad al-Balamí) sota Mansur I ibn Nuh (961-976). Intentà reforçar el poder de l'emir contra l'ambició dels caps militars turcs; va tenir una bona administració i va restaurar la capacitat econòmica dels emirs omplint el seu tresor. Hauria construït una mesquita a la capital Bukharà.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 1021
# Afrouruguaians

Els afrouruguaians són els uruguaians d'ascendència africana, principalment els descendents dels esclaus. La majoria dels afrouruguaians es troben a Montevideo.
El terme "afrouruguaià" es refereix també als fenòmens culturals desenvolupats pels actuals descendents dels esclaus negres colonials, ja que les poblacions africanes que van arribar a l'Uruguai durant la colònia i van experimentar amb el temps un profund mestissatge amb la població criolla i nadiua. El 1996, la població visiblement d'ascendència africana a l'Uruguai conformava aproximadament el 6% de la població total del país, és a dir, unes 164.200 persones. No obstant això, d'acord amb el project nord-americà Joshua, hi ha 57.000 afrouruguaians.

## Història

La presència de persones d'origen africà a l'Uruguai data de l'arribada dels colonitzadors europeus, amb la fundació de Colonia del Sacramento el 1680 i de Montevideo el 1726.
Durant aquesta època existia en tot el subcontinent l'esclavitud. Aquesta va ser abolida durant la independència de l'Uruguai, però va trigar a ser abolida en el veí Brasil, per la qual cosa va haver nombrosos esclaus brasilers que també van contribuir de manera significativa a l'actual comunitat afrouruguaiana.

## Afrouruguaians destacats

* Edgardo Ortuño
* José Roberto Suárez
* Juan Julio Arrascaeta
* Lágrima Ríos
* Martha Gularte
* Pilar Barrios
* Rosa Luna
* Ruben Galloza
* Rubén Rada
* Virginia Brindis de Salas

## Bibliografia

* Rodríguez, Romero Jorge. Mbundo malungo a mundele: historia del movimiento afrouruguayo y sus alternativas de desarrollo. Rosebud Ediciones. Montevideo, 2006. ISBN 9974-638-21-6.

## Referències

* ↑ (castellà) Informació sobre els afrouruguaians Arxivat 2008-12-23 a Wayback Machine.
* ↑ (anglès) Afro-Uruguayans, Joshua Project. U.S. Center for World Mission Arxivat 2013-06-12 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) Els afrouruguaians i les seus aportacions a la cultura nacional Arxivat 2008-12-07 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* (castellà) UNESCO: Música afrouruguaiana Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Afroamericans
# Afshan D’souza-Lodhi

Afshan D'souza-Lodhi (Dubai, Emirats Àrabs Units) és una escriptora i activista resident al Regne Unit.
Nascuda a Dubai, de pares indis i pakistanesos, va créixer a Manchester. Estudià Filosofia i feu un màster en literatura i cultura postcolonials. S'ha dedicat a escriure obres de teatre, prosa i poesia. És editora en cap de The Common Sense Network i ha rebut nombrosos premis per a les seves obres de teatre i poesia. Darrerament, també s'ha encarregat d'escriure i dirigir un curtmetratge per al canal britànic Channel 4. També ha publicat un assaig destacat dins la col·lecció Its Not About The Burqa. La seva obra més recent, Santi & Naz, descrita per The Guardian com a "tendra però fortament política", posa l'amistat femenina en el teló de fons de la partició de l'Índia i el Pakistan. Amb tocs lleugers i humorístics, la peça comenta l'homosexualitat i la seva recent legalització a l'Índia. Tot i que Afshan ha viscut la seva vida dins de l'islam, actualment qüestiona la seva pròpia fe i cerca consol en altres pràctiques de fe. A més de la seva pròpia escriptura, Afshan també s'ocupa d'ajudar a desenvolupar la trajectòria d'altres artistes més joves i emergents. Ha estat resident al Royal Exchange Theatre i al Manchester Literature Festival, i ha col·laborat amb l'Eclipse Theatre, la Tamasha Theatre Company i el Paul Polars de Burston Polari. Afshan també fa part del comitè de direcció del Projecte de seguiment de l'actuació de la policia, una organització independent que desafia l'assetjament i la violència policial.

## Referències

* ↑ «Afshan D'souza-Lodhi». Revista Idees. Centre d'Estudis de Temes Contemporanis de la Generalitat de Catalunya, Núm. 47, 2019 [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ «Afshan D'Souza-Lodhi». Global laboratory Georgetown. [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ «Afshan D'Souza-Lodhi». Bradford Literature Festival. Arxivat de l'original el 20 de juliol 2020. [Consulta: 20 juliol 2020].
# Amaury Triaud

Amaury H.M.J. Triaud (1984, Bordeus, França) és un astrofísic francès, especialitzat en la detecció i caracterització d'exoplanetes.
Triaud realitzà els seus estudis secundaris al Lycée St Martin, Angers, País del Loira, França, completant el batxillerat en l'especialitat de matemàtiques el 2002. Després va seguir els seus estudis universitaris a la Universitat de Saint Andrews a Escòcia on es va graduar el 2007 amb un Màster en Física. Amplià estudis a la Universitat de Bordeus, França (2003-04), a la Universitat Schiller de Jena, Alemanya (2005), a l'Observatori de la Universitat de Ginebre, Suïssa (2006) i novament a la Universitat de Saint Andrews (2006-07). El 2007 es va traslladar a la Universitat Ginebra, Suïssa, per seguir un programa de doctorat de quatre anys que el va completar a l'agost de 2011 sota la supervisió de Didier Queloz.. Posteriorment ha realitzat estades post-doctorals a l'Observatori de Ginebra, al Massachusetts Institute of Technology, a la Universitat de Toronto, Canadà, i a la Universitat de Cambridge.
El nombre, la varietat i la taxa de citacions de les seves publicacions són un testimoni dels seus èxits. Va realitzar la confirmació de la velocitat radial de candidats a exoplanetes observats pel projecte WASP (Recerca Gran Angular de Planetes) mitjançant la tècnica dels trànsits. Això va portar a la confirmació de 48 nous sistemes exoplanetaris propers. Triaud va optar per centrar-se a mesurar l'angle entre l'eix de rotació de l'estrella i l'òrbita del planeta. Múltiples observacions utilitzant l'espectrògraf HARPS de l'Observatori Europeu Austral (ESO) van donar a conèixer les primeres proves de planetes en òrbites retrògrades i van trobar que una gran part dels planetes jovians calents no ocupen òrbites coplanars amb la seva estrella. Aquests resultats van sacsejar àmpliament el pensament mantingut sobre la formació planetària i de migració d'escenaris i van desencadenar una onada de treballs teòrics i observacions addicionals.
El 2017 participà com a segon autor en el descobriment de quatre exoplanetes semblants a la Terra del sistema TRAPPIST-1, del qual ja se'n coneixien altres tres.

## Premis

Rebé el Premi MERAC 2014, de la Societat Astronòmica Europea, per a la millor tesi doctoral en astrofísica observacional, per la seva tesi sobre el descobriment i caracterització de molts sistemes exoplanetaris nous.

## Referències

* 1 2 «Curriculum Vitae» (en anglès). Amaury H.M.J. Triaud. [Consulta: 23 febrer 2017].
* ↑ Gillon, M «Seven temperate terrestrial planets around the nearby ultracool dwarf star TRAPPIST-1». Nature, 542, 23-02-2017, pàg. 456-460. DOI: 10.1038/nature21360.
* ↑ Lloc web de l'EAS
# Vilviestre del Pinar

Vilviestre del Pinar és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Comarca de la Sierra de la Demanda.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 827 | 810 | 762 | 751 |
# The Barretts of Wimpole Street

«The Barretts of Wimpole Street» té aquests significats:
* The Barretts of Wimpole Street (pel·lícula de 1934), pel·lícula estatunidenca dirigida per Sidney Franklin
* The Barretts of Wimpole Street (pel·lícula de 1957), pel·lícula britànica dirigida per Sidney Franklin
# Deportivo La Guaira Fútbol Club

El Deportivo La Guaira Fútbol Club és un club de futbol veneçolà de la ciutat de Caracas.
Va ser fundat el 21 de juliol de 2008 amb el nom Real Esppor Club.

## Palmarès

* Copa veneçolana de futbol:
** 2014, 2015

## Referències

* ↑ Official Site
* ↑ «Venezuela - List of Cup Winners and Runners Up». rsssf.com. [Consulta: 9 febrer 2018].
# Climax

* No s'ha de confondre amb clímax.
«Climax» té aquests significats:
* Climax (Geòrgia), població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia
* Climax (Kansas), població dels Estats Units a l'estat de Kansas
* Climax (Minnesota), població dels Estats Units a l'estat de Minnesota
* Climax Springs, població dels Estats Units a l'estat de Missouri
* Coventry Climax, companyia britànica que es dedicava principalment a la fabricació de motors d'automòbil
* Climax (pel·lícula), pel·lícula francesa escrita i dirigida per Gaspar Noé, estrenada l'any 2018.