OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Magnesiofluorohastingsita

La magnesiofluorohastingsita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup del nom arrel hastingsita. El nom fluoromagnesiohastingsita també s'ha usat per a aquest mineral.

## Característiques

La magnesiofluorohastingsita és un silicat de fórmula química {Na}{Ca₂}{Mg₄Fe$^{3+}$}(Al₂Si₆O$_{22}$)F₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2005. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.DE - Inosilicats amb 2 cadenes dobles periòdiques, Si₄O$_{11}$; clinoamfíbols» juntament amb els següents minerals: antofil·lita, cummingtonita, clinoholmquistita, grunerita, manganocummingtonita, manganogrunerita, permanganogrunerita, ferrofluoropedrizita, ferrifluoroleakeïta, actinolita, ferritschermakita, ferroactinolita, ferrohornblenda, ferrotschermakita, joesmithita, magnesiohornblenda, tremolita, tschermakita, cannilloïta, fluorcannil·loïta, parvomanganotremolita, fluorotremolita, potassicfluoropargasita, edenita, ferroedenita, ferrokaersutita, ferropargasita, hastingsita, kaersutita, magnesiohastingsita, pargasita, sadanagaïta, fluoroedenita, potassicferroferrisadanagaïta, potassicsadanagaïta, potassicpargasita, potassicferrosadanagaïta, potassicfluorohastingsita, potassicclorohastingsita, fluoropargasita, parvomanganoedenita, potassiccloropargasita, potassicferrocloroedenita, potassicmagnesiohastingsita, potassicferropargasita, cromiopargasita, ferro-taramita, barroisita, ferroferribarroisita, ferroferriwinchita, ferribarroisita, ferroferritaramita, ferroferricatoforita, ferrobarroisita, ferrorichterita, ferrowinchita, ferrokatophorita, ferritaramita, magnesiotaramita, richterita, winchita, taramita, fluororichterita, katophorita, potassicfluororichterita, potassicrichterita, ferrighoseïta, ferriwinchita, fluorotaramita, arfvedsonita, eckermannita, ferroeckermannita, ferroglaucòfan, glaucòfan, potassicmanganileakeïta, manganoarfvedsonita, ferrileakeïta, magnesioriebeckita, magnesioarfvedsonita, nyboïta, riebeckita, manganomanganiungarettiïta, ferroferrinyboïta, clinoferroferriholmquistita, ferrinyboïta, ferroferrileakeïta, ferroferrifluoroleakeïta, sodicferriclinoferroholmquistita, magnesiofluoroarfvedsonita, ferripedrizita, potassicferrileakeïta, fluoronyboïta, manganidellaventuraïta, fluoropedrizita, potassicarfvedsonita, ferriobertiïta, potassicmagnesiofluoroarfvedsonita, ferroferripedrizita, potassicmagnesioarfvedsonita, pedrizita, ferropedrizita, fluoroleakeïta i ferroferriobertiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Uroi, a la localitat de Simeria (Província de Hunedoara, Romania). També ha estat descrita a Itàlia, Alemanya, Rússia i els Estats Units.

## Referències

* ↑ «Magnesio-fluoro-hastingsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r gener 2020].
# Pare Andreu de Palma

Pare Andreu de Palma, de naixement Manuel de Lete i Triay (Palma, 10 d'octubre de 1889 - Convent de Sarrià, Barcelona, 9 de juny de 1963) fou un religiós i escriptor mallorquí.
Estudià batxillerat als agustins de Palma, enginyeria de Montes a la Universitat Agustina de l'Escorial (1907-1908) i dret a la Universitat de Barcelona (1914). El 1915 ingressà a l'Orde dels Germans Menors Caputxins i el 1920 fou ordenat sacerdot. Fou administrador de la Revista de Estudios Franciscanos (1920-1925) i fundà l'Associació de Pessebristes de Tarragona.
Alhora, fou un reconegut lul·lista, raó per la qual el 1935 Francesc Sureda i Blanes el nomenà membre fundador de la Maioricensis Schola Lullistica, de la que en fou magíster el 1951. El 1936 va signar la Resposta als catalans, manifest de solidaritat dels intel·lectuals mallorquins amb Catalunya. El 18 de juliol de 1936 era a Manresa i sortí ràpidament en vaixell cap a Mallorca amb Henri Probst, Miquel Ferrà i Llorenç Riber. Durant la guerra va fer conferències sobre pessebrisme i va escriure una crònica sobre l'expedició d'Alberto Bayo i de la persecució religiosa, que fou molt aprofitada políticament pel règim franquista.

## Obres

* Las antiguas calles de Tarragona y Prat de Llobregat (ensayo histórico), 1958
* Algunos años de labor cultural (1905-1960), 1960
* Mallorca en guerra contra el marxismo, 1937

## Referències

* ↑ «El Pare Andreu de Palma, historiador frustrat de la Guerra Civil». A: Miscel·lània d'homenatge a Josep Benet. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1991, p. 537–560. ISBN 978-84-7826-268-7 [Consulta: 9 juliol 2020].
* ↑ Trias Mercant, Sebastià. «Andreu de Palma». A: Diccionari d'escriptors lul·listes. Edicions UIB, 2009, p. 33–36. ISBN 978-84-8384-089-4 [Consulta: 9 juliol 2020].
* ↑ «.xml Pare Andreu de Palma». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Hernández Jaume, Josep Lluís «Manuel de Lete i Triay». Diccionari enciclopèdic d'historiografia catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 8 juliol 2020].
* ↑ Josep Massot i Muntaner Els intel·lectuals mallorquins davant el franquisme Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1992
# Javier Martínez de Morentín

Javier Martínez de Morentin López (Los Arcos, Navarra, 23 de novembre de 1887-Sòria, 27 de gener de 1949) fou un polític carlí navarrès, diputat a les Corts durant la Segona República Espanyola

## Biografia

Durant la dictadura de Primo de Rivera fou president de la Federació Agro-Social de Navarra (1924-1929) i diputat de la Diputació Foral de Navarra per la merindad d'Estella en 1928. A les eleccions de novembre de 1933 i de febrer de 1936 fou elegit diputat per Navarra dins la coalició electoral Bloc de Dretes.
Durant la Guerra Civil va formar part de la Junta Central Carlina de Guerra de Navarra, en la que fou delegat d'Armament. Va ser una de les personalitats encarregades de gestionar el bescanvi de presoners amb els republicans. En 1948 fou nomenat vicepresident de la Diputació Foral de Navarra i president de la Institució Príncipe de Viana quan va dimitir el comte de Rodezno, Tomás Dominguez Arévalo. El 1943 també fou nomenat procurador en Corts com a membre de la Junta Extraordinària de la Delegació Nacional de Sindicats.
Va morir el 27 de gener de 1949 en un accident d'automòbil.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Villanueva, Aurora (1998). El Carlismo Navarro Durante el Primer Franquismo. San Sebastián de los Reyes (Madrid): ACTAS SL. ISBN 84-87863-71-X
* ↑ Enciclopèdia digital del País Basc "Auñamendi"
# Monacia-d'Aullène

Monacia-d'Aullène (en cors Munacia d'Auddè) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 396 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 308 | 325 | 353 | 421 | 412 | 396 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1953-1983 | Jean Tafani |
| 1983-2006 | Michel Benedetti |
| 2006- | Marc Eugène Luciani |
# Jaciment arqueològic de Sant Jaume

Sant Jaume és un jaciment arqueològic a cavall dels municipis de Les Cabanyes, Pacs del Penedès i Vilafranca del Penedès, a la comarca de l'Alt Penedès. S'ha catalogat com un lloc o centre de producció i explotació taller de sílex datat en una cronologia de l'epipaleolític al neolític antic, des del 9.000 BP al 3.500 BP. Situat a la part oriental del turó de Sant Jaume, en un terreny erm i molt erosionat, s'hi van detectar peces d'indústria lítica. Es coneixen actuacions d'afeccionats i clandestins des dels anys 30 i unes prospeccions als anys 70. Si van localitzar perforadors geomètrics i denticulats, gratadors, lamines, ascles retocades i alguns elements més.

## Vegeu també

* Llista de jaciments arqueològics de l'Alt Penedès
* Prehistòria a Catalunya

## Referències

* ↑ «Inventari de Patrimoni Cultural i Immoble». [Consulta: 15 maig 2013].
* ↑ Grivé, M «Uns microlits a Sant Jaume». Quaderns Mensuals d'Acció. [Vilafranca del Penedès]], Vol. II, 1930.
# Baggersee Rossau

Baggersee Rossau (també: Baggersee Innsbruck) és un llac artificial situat a la part sud-oriental d'Innsbruck al riu Inn i pertany a Amras, un districte de la ciutat d'Innsbruck. Amb una àrea de 2,8 hectàrees, és el segon llac en grandària de l'àrea d'Innsbruck, només superat pel Llac Lans tant en grandària com en volum.
El llac es fa servir com a zona d'esbarjo a l'estiu, quan l'aigua es pot escalfar fins a 24º. Les activitats recreatives al llac inclouen vòlei platja, bàdminton, streetball o tennis de taula. A la tardor l'aigua es fa servir intensivament per al surf.
Malgrat l'alt ús, la qualitat de l'aigua es manté constant al grau B. Gràcies a canyissars, subministrament d'aigua fresca i connexions subterrànies amb la planta de tractament d'aigües residuals Rossau i amb el riu Inn, el llac rep una renovació suficient de l'aigua. Ornitòlegs han observat aus aquàtiques rares com corbs marins i cignes, fora de l'època de bany.
La ciutat d'Innsbruck s'encarrega del manteniment del Baggersee Rossau i del seu entorn. L'accés a l'àrea de bany és de pagament, i els ingressos s'utilitzen per al manteniment de les instal·lacions.

## Referències

* 1 2 «Badesee Rossau» (en alemany). [Consulta: 10 juny 2014].
# Partit Nacional Socialista Alemany dels Treballadors (Txecoslovàquia)

El Partit Nacional Socialista Alemany dels Treballadors (en alemany: Deutsche Nationalsozialistische Arbeiterpartei, DNSAP, en txec: Nemecká národne socialistická strana dělnická) va ser un partit protofeixista d'ètnia alemanya a Txecoslovàquia, successor del Partit Obrer Alemany (DAP). Va ser fundat el novembre de 1919 a Duchcov. Els activistes més importants del partit van ser Hans Knirsch, Hans Krebs, Adam Fahrner, Rudolf Jung i Josef Patzel. El maig de 1932 tenia 1.024 agrupacions locals amb 61.000 membres.
A diferència del successiu partit germà a Àustria, que només va tenir un paper marginal en la política austríaca, la branca txecoslovaca va poder atreure un nombre considerable de vots a causa de la gran minoria alemanya dels Sudets a Txecoslovàquia. A les eleccions, va treballar juntament amb el Partit Nacional Alemany (en alemany: Deutsche Nationalpartei, DNP). El partit defensava l'autonomia cultural, territorial i l'anticlericalisme. També va mostrar tendències antisemites. Va organitzar una milícia feixista anomenada Volkssport. L'octubre de 1933 va ser prohibit pel govern txecoslovac per les seves activitats antiestatals. Es va dissoldre oficialment l'11 de novembre del 1933. Posterior a la seva dissolució, va ser succeït pel Partit Alemany dels Sudetes.

## Referències

* 1 2 Klimek, Antonín. Vítejte v první republice (en txec). Praga: Havran, 2003, p. 219. ISBN 80-86515-33-8.
* ↑ Šebek, Jaroslav. «ŠNěmecké politické strany v ČSR 1918–1938». A: Marek, Pavel; et al. (eds.). Přehled politického stranictví na území českých zemí a Československa vletech 1861–1998 (en txec). Olomouc: Katedra politologie a evropských studií FFUP, 2000, p. 270. ISBN 80-86200-25-6.
Feixisme :
Teoria :
Moviments :
Obres :
Organitzacions :
Història :
Categoria
Portal :
# Elsenzgau

El Elsenzgau fou un comtat medieval a l'àrea de l'Elsenz al nord del modern estat de Baden-Württemberg, a l'est de Heidelberg; un dels llocs principals era Sinsheim.
Els comtes a l'Elsenzgau foren:
Des de més o menys 1020 l'Elsenzgau fou donat en feu a la família dels Zeisolf-Wolfram, entre els quals:
* Wolfram, testimoniat vers 1024
* Zeisolf, el seu fill, vers 1065
# John Louis Emil Dreyer

John Louis Emil Dreyer o Johan Ludvig Emil Dreyer (Copenhaguen, 13 de febrer de 1852 – 14 de setembre de 1926) va ser un astrònom que va néixer a Dinamarca però que va passar la major part de la seva vida a Irlanda. És conegut per ser l'autor d'un dels catàlegs d'objectes astronòmics més famós i usat, el New General Catalogue.

## Vida i obra

El 1874, a l'edat de 22 anys, viatja a Irlanda per treballar com a assistent de Lawrence Parsons, quart comte de Rosse (fill i successor de William Parsons, tercer comte de Rosse qui va construir el major telescopi reflector de l'època, conegut com el Leviathan de Parsonstown)
La seva contribució més important va ser el monumental New General Catalogue (en català, Nou Catàleg General), del qual se segueixen usant amb assiduïtat els números de catàleg. Posteriorment publicaria dos Index Catalogues (en català, Catàlegs Índex) suplementaris.
Dreyer també va ser un historiador d'Astronomia. L'any 1890 publica una biografia de Tycho Brahe, un famós astrònom del seu país natal, del que en anys posteriors editaria les publicacions així com la seva correspondència inèdita. History of the Planetary Systems from Thales to Kepler (1905) (en català, Història dels Sistemes Planetaris des de Tales a Kepler), la seva visió de la història de l'Astronomia, encara que en alguns aspectes desfasada, encara és una bona introducció a la matèria. Actualment es publica sota el títol de A History of Astronomy from Thales to Kepler (en català, Una història de l'Astronomia des de Tales a Kepler).

## Honors

Premis
* Medalla d'or de la Reial Societat Astronòmica (1916)
Epònim
* El cràter Dreyer de la Lluna

## Referències

* Alexander, A. F. O'D., "Dreyer, Johann Louis Emil," Dictionary of Scientific Biography 4.185-186.
* J. L. I. Dreyer, A History of Astronomy from Thales to Kepler, 2nd edition, Dover Publications, 1953.

## Enllaços externs

* Biografia amb imatges Arxivat 2012-10-30 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ (en en). Cambridge University Press. ISBN 9781108068710.
* ↑ (en en). Cambridge University Press. ISBN 9781107432628.
* ↑ (en en). Cosimo, Inc.. ISBN 9781602064416.
* ↑ (en en). Courier Corporation. ISBN 9780486600796.
# Monachather

Monachather és un gènere de plantes de la família de les poàcies originari d'Austràlia. Fou descrit pel botànic alemany Ernst Gottlieb von Steudel (1855).
Alguns autors l'inclouen en el gènere Danthonia sensu lato.
El nom del gènere deriva del grec monarchos (aïllat) i ather (amb becs com en una espiga de blat), referint-se a la blanca i solitària espiga.
El nombre cromosòmic bàsic del gènere és x = 6, amb nombres cromosòmics somàtics de x = 6. 2n = 72. 12 ploide.

## Taxonomia

* Monachather paradoxa
* Monachather paradoxus

## Referències

* 1 2 3 4 Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2014-10-24. [Consulta: 24 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Grassbase - The World Online Grass Flora
# Sant Martí de Talarn

Sant Martí de Talarn és l'església parroquial de la vila de Talarn, situada dins i a la part est de la vila closa. Originalment romànica, sofrí moltes transformacions en època gòtica i en el Renaixement.
La primera referència coneguda sobre aquesta església és del 1080, quan el comte Ramon VI de Pallars Jussà encomanà a Oliver Bertran, vassall de Guillem Folc, el castell de Talarn, la meitat de la parròquia de sant Martí i les esplugues de Susterris, i a Sunyer Ramon el mateix castell i la vuitena part de la parròquia.
Inclosa dins de l'oficialat de Tremp, el 1639 s'iniciava la reconstrucció de l'església, i el 1748 s'encarregava la construcció de l'orgue, recentment restaurat, a Josep Boscà de Seringena.
* Façana renaixentista de la façana de ponent
* Detall de la cara sud del campanar
* Detall de l'absis
* Detall de l'angle nord-est de l'església

## Bibliografia

* BELLMUNT I FIGUERAS, Joan. "Talarn". Dins Pallars Jussà, IV. Lleida: Pagès Editors, 2000 (Fets, costums i llegendes, 34). ISBN 84-7935-755-X
* CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa, "Sant Martí de Talarn", a El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9.
# Bakırköy

Bakırköy, coneguda com a Hébdomon en el període romà d'Orient, és una municipalitat urbana d'Istanbul, la maior ciutat de Turquia, i també constitueix un districte de la província d'Istanbul.

## Divisió administrativa

Bakırköy està dividida al seu torn en mahalleler que són les segúents:
* Ataköy 1. Mahalle
* Ataköy 2-5-6. Mahalle
* Ataköy 3-4-11. Mahalle
* Ataköy 7-8-9-10. Mahalle
* Basınköy
* Cevizlik
* Kartaltepe
* Osmaniye
* Sakızağacı
* Şenlikköy
* Yenimahalle
* Yeşilköy
* Yeşilyurt
* Zeytinlik
* Zuhuratbaba

## Districte modern d'Istanbul

És seu, al mateix temps, de l'equip de futbol Bakırköyspor.
# Louis d'Arpajon

Louis, marquès d'Arpajon (1669-1736) militar francès al servei de Felip V durant la Guerra de Successió Espanyola. Fill de Jean Louis d'Arpajon i de Charlotte de La Rivière-Bonneuil de Vernou, es casà el 28 de març de 1715 amb Charlotte Le Bas de Montargis. Tinent General dels Exèrcits de Lluís XIV, governador de la provincia i ducat de Berri, governador de les ciutats de Tours, Bourges, Issoudun i Arpajon. Fou cavaller de l'Ordre Reial de Sant Lluís i des del 1711 de l'Orde del Toisó d'Or pels seus serveis en l'exèrcit auxiliar francès enviat el 1710 per salvar Felip V durant la darrera ofensiva austriacista.

## Referències

* ↑ Louis d'Arpajon (1669 - 1736)
* ↑ Historia de la insigne orden del toyson de oro
# Partit Nacional Turcman Iraquià

Partit Nacional Turcman Iraquià ("Irak Milli Türkmen Partisi") és una organització política turcmana de l'Iraq, membre del Front Turcman Iraquià, filoturc. Fou fundat per intel·lectuals turcmans (entre altres, Muzaffer Arslan, després conseller d'afers turcmans del president de l'Iraq Jalal Talabani) l'11 de novembre de 1988 i establert a Turquia el 1990. Des del 15 d'agost de 1991 el partit va publicar la revista "Doguş" (Emergència). Es va presentar a la conferència de Beirut de 1991 com enemic del règim; el partit va operar al Kurdistan Iraquià al nord del paral·lel 32, únic lloc on ho podia fer legalment. El seu líder era Jamal Muhammad Şan, al que van seguir després Mozfir Erslan i altres oficials com Mustafa Kamal Yayiji, Yashar Imam Oghlu, Hassan Uzman, Ziad Cawtharlo, i Baha al-Din Turkmen Oghlu. El 1995 va ser un dels fundadors del Front Turcman Iraquià. El seu president des de 2001 és San'an Ahmad Agha. Jamal Muhammad Şan i Abbas Beyatlı, apareixen el 2009 com a secretari i vice secretari d'un desconegut Partit Nacional Distant Turcman que seria una escissió del partit vers 2008.
La bandera del partit és blanca amb l'emblema al centre. L'emblema inclou una "tamga" i mitja lluna.

## Notes

* ↑ Kerkuk Net

## Referències

* Partits turcmans
# Edwin Smith

Edwin Smith (1822 - 27 d'abril del 1906) fou un comerciant i col·leccionista d'antiguitats estatunidenc que va donar el seu nom a un papir mèdic egipci, el Papir Edwin Smith.
Smith va néixer a Bridgeport (Connecticut), i va viure a Egipte durant la darrera meitat del segle xix. El 1862 va arribar temporalment a les seves mans un papir mèdic que havia estat venut pel seu propietari egipci a Georg Ebers el 1873 i fou publicat per Ebers el 1875. Fou conegut llavors habitualment com a Papir Ebers.
El 1862 també va comprar el papir que arribaria a dur el seu nom a un comerciant anomenat Mustafà Aga, a Luxor. El coneixement que Smith tenia de el hieràtic no era suficient per permetre'l de traduir el papir, una tasca que fou escomesa per James Henry Breasted, amb l'ajut del Dr. Arno B. Luckhardt, un catedràtic de psicologia, i va conduir a la publicació de la traducció el 1930.
Edwin Smith va morir el 1906.

## Referències

* Marshall Clagett, Ancient Egyptian Science: A Source Book
* James Henry Breasted (Editor) The Edwin Smith Surgical Papyrus: Hieroglyphic Transliteration, Translation and Commentary, 1922, New-York Historical Society

## Notes

* ↑ Journal of the American Society for Information Science, Volum 44, tirada 5, Pàgs. 292 - 297
* ↑ Breasted, op.cit., p.9
* ↑ Clagett, op.cit., p.193
* ↑ Breasted, op.cit., p.30
# Josep Comas i Comadran

* «Josep Comas » redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «Josep Comas (desambiguació)».
Josep Comas i Comadran (Montcada, 1867 - Barberà del Vallès, 1947) va ser un polític català. Fou alcalde de Barberà del Vallès del 1923 al 1931. Juntament amb el comte de Fígols, va ser promotor de la urbanització del barri de la Creu de Barberà, agregat a Sabadell el 19 de febrer de 1959.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor. «Carrer de Josep Comas». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 22 febrer 2017].
# Abu-l-Hàssan

Abu-l-Hàssan o Abu l-Hasan és el nom dels següents personatges:
* Abu-l-Hàssan al-Aixarí (Bàssora, c. 874 – Bagdad, c. 936), teòleg àrab fundador de l'escola teològica ortodoxa anomenada aixarisme
* Abu-l-Hàssan Àhmad ibn al-Mudàbbir (833 / 834-després de 878) fou un alt funcionari abbàssida que va servir a Iraq, Síria i Egipte
* Abu-l-Hàssan Alí (?-1351), desè sobirà de la dinastia marínida de Fes
* Abu l-Hasan Ali al-Isfaraini, primer visir del sultà Mahmud de Gazni
* Abu-l-Hàssan Alí al-Husrí (Kairuan, c. 1029 - 1095), poeta àrab d'Ifríqiya
* Abu-l-Hàssan Alí ibn al-Hussayn al-Maghribí, funcionari hamdànida i després fatimita, membre de la família dels Banu l-Maghribí
* Abu-l-Hàssan Alí ibn al-Ikhxid, emir ikhxídida d'Egipte (961 -966).
* Abu l-Hasan Ali ibn Muhammad al-Askari, dècim imam dels xiïtes duodecimans
* Abu-l-Hàssan Alí ibn Muhàmmad ibn Alí al-Quraixí al-Bastí al-Qalassadí o al-Qalassadí (Baza, 1412 - 1486), matemàtic i jurista andalusí
* Abu l-Hasan Ali ibn Muhammad al-Madaini (Bàssora, 752- Bagdad?, 843), historiador àrab.
* Abu-l-Hàssan Alí ibn Muhàmmad ibn Mussa ibn al-Furat, visir abbàssida
* Abu-l-Hàssan Alí ibn al-Hussayn ibn Alí al-Massudí o Al-Massudí (Bagdad - Fustat, Egipte, c. 956), erudit i historiador àrab
* Abu-l-Hàssan Alí ibn Uthman ibn Alí al-Ghaznawí al-Jul·labí al-Hujwirí o Al-Hujwirí (Gazni, c. 990 - Lahore, 1077), sufí persa
* Abu l-Hasan Amin ibn Muhammad al-Gulistani, visir de Kirmanshah i historiador de la Pèrsia post afshàrida
* Abu-l-Hàssan ibn Alí, emir zírida d'Ifríqiya, fill d'Alí ibn Yahya, al que va succeir a la seva mort el 1121.
* Abu l-Hasan Khan al-Hadjdj al-Ardalani Fakhr al-Mulk (1862/1863- 1926), polític iranià
* Abu l-Hasan Khan al-Mahallati al-Kohaki, imam dels ismaïlites nizarites de la línia kasemshàhida
* Abu l-Hassan Xamsabadi, influent líder religiós (modjtahed) d'Isfahan assassinat el 1976
# Cissachroa

Cissachroa és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrit per Alfred Jefferis Turner el 1937. La seva única espècie, Cissachroa callischema, descrita en el mateix article, es troba a Austràlia.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 17 febrer 2011].
* ↑ Savela, Markku. «Cissachroa Turner, 1937» (en anglès). Lepidoptera and Some Other Life Forms.
# Polemó II

Polemó II (en llatí Marcus Antonius Polemon Pythodoros, en grec antic Μάρκος Ἀντώνιος Πολέμων Πυθόδωρος) fou rei del Pont i del Bòsfor.
Sobre l'any 1 aC va succeir al seu pare Polemó I sota regència de la seva mare Pitodoris que de fet va exercir el poder i el va deixar a ell només com auxiliar i com a administrador dels seus dominis. L'any 39 Calígula li va donar les insígnies reials com a rei del Pont i del Bòsfor. L'any 41 Claudi va cedir el Regne del Bòsfor a Claudi Mitridates però va donar a Polemó II una part de Cilícia, segons Cassi Dió.
Sembla que era un home de caràcter feble i el 48 va adoptar la religió jueva sota influència de Berenice, la viuda d'Herodes rei de Calcis, amb la qual es va casar, però com que el matrimoni per part de Berenice era de conveniència, només per amagar els ses amors il·lícits, es va dissoldre i Polemó va abandonar la religió jueva. L'any 62 Neró el va obligar a abdicar com a rei del Pont que va ser incorporat com a província romana. Va fundar la ciutat de Polemonium de l'Euxí.

## Referències

* ↑ Polemon II a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 434