OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ca la Coixa

Ca la Coixa és una casa de la Torre de Fontaubella (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, bastit de maçoneria i obra arrebossades i pintades i cobert per teulada a dues vessants, de planta baixa, pis i golfes. A la façana s'obren tres portes i una finestra, quatre balcons amb barana de fosa al pis i 8 finestres a les golfes. Es tracta d'una construcció de bona qualitat formal i que, amb prou feines ha sofert cap tipus de modificació.

## Història

Bastit sobre un edifici preexistent, la casa era propietat d'una família rica, que tenia negocis naviliers. Més endavant, per problemes familiars, fou venuda a una pagesos rics del poble.

## Referències

* 1 2 «Ca la Coixa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Ca la Coixa». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cal Jepet i Cal Quico (Sant Llorenç d'Hortons)

Cal Jepet i Cal Quico és una obra del municipi de Sant Llorenç d'Hortons (Alt Penedès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt de dos habitatges amb façana comuna composta simètricament i composta de planta baixa, pis i golfes. Compta amb portals d'arcs rebaixats a la planta baixa, balcons d'un sol portal al primer pis i petites finestres a les golfes distribuïdes per raó de les línies de separació de pisos.

## Referències

* ↑ «Cal Jepet i Cal Quico». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Brandsville

Brandsville és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 174 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brandsville tenia 174 habitants, 65 habitatges, i 44 famílies. La densitat de població era de 142,9 habitants per km².
Dels 65 habitatges en un 40% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,2% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 27,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,3% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.188 $ i la renda mediana per família de 30.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.214 $ mentre que les dones 16.875 $. La renda per capita de la població era de 12.024 $. Entorn del 20,5% de les famílies i el 21,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brandsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brandsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Brunettia parexulans

Brunettia parexulans és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: les illes Filipines.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Brunettia orbiculatis

Brunettia orbiculatis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Indonèsia: Papua Occidental.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Brushy Creek

Brushy Creek és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 15.371 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brushy Creek tenia 15.371 habitants, 4.805 habitatges, i 4.252 famílies. La densitat de població era de 681,4 habitants per km².
Dels 4.805 habitatges en un 57,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 80,2% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 11,5% no eren unitats familiars. En el 8,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,39.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35% tenia menys de 18 anys, un 4,7% entre 18 i 24, un 39,1% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 84.472 $ i la renda mediana per família de 85.370 $. Els homes tenien una renda mediana de 60.409 $ mentre que les dones 39.542 $. La renda per capita de la població era de 28.129 $. Aproximadament l'1,2% de les famílies i l'1,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brushy Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brushy Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Brusio

Brusio (en llombard Brüs) és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte de Bernina.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# CGV

CGV té els següents significats:
* Consejo General Vasco (castellà) o Consell General Basc (català), institució preautonòmica abans de l'aprovació de l'Estatut d'autonomia del País Basc de 1979
* Cavitat gastrovascular, òrgan primari de sistemes digestius i vasculars en els cnidaris i els platihelmints
# Cal Pau (Vallcebre)

Cal Pau és una masia del municipi de Vallcebre. Està situada al raval del Portet, a una alçada de 1.267 msnm. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construïda el segle xvii, és una masia amb coberta a dues vessants i el carener perpendicular a la façana de ponent. Les obertures són allindanades. La construcció s'adapta al terreny desnivellat i conserva una balconada de fusta al primer nivell, aixoplugada pel ràfec de la teulada. Dita balconada forma un cos avançat. La façana de migdia i de ponent estan arrebossades.

## Notícies històriques

Cal Pau és una construcció de finals del segle xvii. Propera a la casa, hi ha una petita capella o oratori de la Mare de Déu de Núria.

## Vegeu també

* Vallcebre
* Llista de monuments de Vallcebre

## Referències

* ↑ «Mapa de l'ICC». Institut Cartogràfic de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
* 1 2 3 «Cal Pau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Cal Pau (Sant Agustí de Lluçanès)

Cal Pau és una casa de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular i teulat a doble vessant lateral a la façana de la porta d'entrada. Aquesta casa és estreta i llarga, i pel fet que la casa que tenia a la seva dreta està enderrocada i que és la última d'un bloc del carrer es veu perfectament l'estructura que tenia. Tot i les modificacions modernes- sobretot en les obertures de la casa i en la reconstrucció del mur- l'actual edifici conserva l'estructura i llindes de totes les obertures antigues.

## Història

La llinda de la portada d'entrada conserva la data de construcció del 1790.

## Referències

* 1 2 «Cal Pau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2017].
# Buffalo (Missouri)

Buffalo és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 2.781 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Buffalo tenia 2.781 habitants, 1.213 habitatges, i 702 famílies. La densitat de població era de 488,1 habitants per km².
Dels 1.213 habitatges en un 28,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,8% hi vivien parelles casades, en un 14,4% dones solteres, i en un 42,1% no eren unitats familiars. En el 37,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 18,2% de 45 a 60 i un 21,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.632 $ i la renda mediana per família de 26.179 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.306 $ mentre que les dones 16.397 $. La renda per capita de la població era d'11.942 $. Entorn del 25,9% de les famílies i el 28,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Buffalo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Buffalo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
Viccionari
# Campo Taranz

El campo Taranz és una paramera situada entre les localitats d'Anguita, Luzón, a la província de Guadalajara, i Benamira (Medinaceli) i Layna (Arcos de Jalón), a la província de Sòria (Espanya).
Pel seu extrem est confronta amb la sierra de Solorio, pels seus extrems nord i oest amb sierra Ministra, pel sud amb la vega del Tajuña. Geològicament, l'indret pertany, majoritàriament, al Liàsic (Juràssic Inferior). A la zona destaca la presència del jaciment de "Cerro Pelado" (primera reserva paleontològica nacional), de principis del Pliocè Inferior. A tota la seva extensió supera els 1000 metres d'altitud. Al paratge s'arriben a enregistrar temperatures (mitges de mínimes absolutes) properes als 11 grados negatius a l'hivern, podent-se arribar als 4 o 5 graus a l'estiu.

## Ecologia

Destaca la presència de Rhamnus catharycal, planta especialment protegida, virtut de la seva reduïda distribució. Són abundants, també el ginebre comú (Juniperus communis), la farigola (Thymus vulgaris), així com Satureja montana i d'altres plantes de pàram. Són especialment destacables les poblacions de Juniperus thurifera L., hi ha també plantacions de pi roig (Pinus sylvestris), a la zona que pertany a Anguita.
A la zona hi ha una de les majors poblacions d'alosa becuda (Chersophilus duponti), junt a la que es troba a Baraona (Sòria). Destaca, igualment, l'abundància d'aus de rapinya, d'estepa, rèptils com l'escurçó i l'esporàdica presència del llop ibèric. Bona part del terme està declarat lloc d'interès comunitari i zona d'especial protecció per a les aus.

## Bibliografia

* Serrano Copete, Javier. Una historia de Anguita: el pueblo y su entorno. ediciones Aache,, 2008. ISBN 978-84-96885-50-9.

## Enllaços externs

Sobre el Campo Taranz:
* web del consorci "Camino del Cid".
* "El Campo Taranz", article de Javier Serrano Copete en SoriaGoig.
Sobre el jacimiento de Cerro Pelado (Layna, Soria):
* Article sobre el jaciment de Cerro Pelado a Sorianos.org Arxivat 2011-09-17 a Wayback Machine.
* Descripció a Celtiberia.net
* Article de Carolina Fuentes Vidarte a SoriaGoig
# Campo de Argañán

El Campo de Argañán (la seva part sud coneguda com a Campo de Azaba) és una comarca de la província de Salamanca (Castella i Lleó). Els seus límits no es corresponen amb una divisió administrativa, sinó amb una denominació històric-tradicional. Ocupa una superfície de 864,09 km².
La comarca comprèn 18 municipis: Aldea del Obispo, Campillo de Azaba, Carpio de Azaba, Castillejo de Martín Viejo, Espeja, Fuentes de Oñoro, Gallegos de Argañán, Ituero de Azaba, La Alameda de Gardón, La Alamedilla, La Alberguería de Argañán, La Bouza, Puebla de Azaba, Puerto Seguro, Saelices el Chico, Villar de Argañán, Villar de Ciervo i Villar de la Yegua.

## Referències

* ↑ Imprenta Real. España dividida en provincias e intendencias, y subdividida en partidos, corregimientos, alcaldías mayores, gobiernos políticos y militares, así realengos como de órdenes, abadengo y señorío (en castellà), 1789. «Página 24: Aldea del Obispo. Página 26: Aldea nueva de Azáva. Página 80: Barba-de-puérco (Eximida). Página 84: Barquílla. Página 138: Campo redondo. Página 162: Castilléjo de Azáva. Página 162: Castillejo de dos casas. Página 162: Castilléjo de Martín viejo (Campo de Camaces). Página 206: Cuéllar. Página 224: El Aguila. Página 226: El Campíllo de Azáva. Página 226: El Cárpio. Página 228: El Gardón. Página 263: Fon séca. Página 276: Fuerte de la Concepcion. Página 282: Gallimázo. Página 230: El Manzáno. Página 245: Espéja. Página 281: Gallégos. Página 313: Hincapié. Página 323: Hurtáda. Página 335: Itúero de Azáva. Página 348: La Aldehuéla de Azáva. Página 348: La Atalayuéla. Página 349: La Boúza (Eximida) Página 347: La Alaméda. Página 347: La Alamedilla. Página 347: La Alberguería. Página 351: La Dueña. Página 359: La Mimbre. Página 359: La Moéda. Página 363: La Puébla de Azáva. Página 364: La Puentecílla. Página 369: Las Fuentes de Oñoro. Página 408: Manzaníllo. Página 411: Mari-alba. Página 412: Marti-Hernando. Página 412: Martillán. Página 426: Mezquíta. Página 505: Palacios. Página 515: Pasqual-Harina. Página 535: Pizarrál. Página 618: San Felices el chico (Eximida). Página 632: San Pedro el Viejo. Página 664: Serraníllo. Página 665: Sexmíro. Página 781: Villar de Ciérvo. Página 782: Villar de la Yegua. Página 783: Villar de Puerco»
* ↑ Llorente Maldonado, Antonio. Centro de Estudios Salmantinos. Las comarcas históricas y actuales de la provincia de Salamanca (en castellà), 1976, p. 157 [Consulta: 2 abril 2013]. «La comarca conocida por el nombre de Campo o Campos de Argañán está presente en la conciencia de los habitantes de toda o casi toda la provincia (...) Ocupa el extremo occidental de la provincia, entre la ribera del Azaba y la frontera de Portugal desde Camporredondo hasta La Alberguería (...) Toda la mitad oriental del viejo Campo de Argañán es conocida hoy como Campo y Ribera de Azaba, precisamente el valle de este riachuelo desde su nacimiento hasta su confluencia con el Águeda, cerca de Gallegos de Argañán (página 68)»

## Enllaços externs

* Fitxa del Campo de Argañán a la web del Turisme del Regne de Lleó
# Can Casals (Palau de Santa Eulàlia)

Can Casals és una obra de Palau de Santa Eulàlia (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa unida a una altra construcció en un dels seus costats. Està situada al centre del veïnat de Palau. Aquesta casa està suportada per dues voltes de maó rebaixades, una de les quals dona pas al camí. Als pisos cal destacar les galeries amb tres obertures. La volta del camí presenta un arc de reforç per aguantar la paret de la casa, on reposen els cairats. Destacar la cantonada formada de pedres escairades, igual que les dovelles de la porta d'entrada que ha estat retocada.

## Referències

* ↑ «Can Casals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Butner

Butner és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2007 tenia 6.543 habitants. Aquí va néixer el gàngster Peter Gotti.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Butner tenia 5.792 habitants, 1.438 habitatges i 1.009 famílies. La densitat de població era de 337,3 habitants per km².
Dels 1.438 habitatges en un 35,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,1% hi vivien parelles casades, en un 21,5% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 25,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,8% tenia menys de 18 anys, un 19,7% entre 18 i 24, un 31,1% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 144,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.341 $ i la renda mediana per família de 46.348 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.974 $ mentre que les dones 23.565 $. La renda per capita de la població era de 15.174 $. Entorn del 2% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Butner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Butner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Cabana de volta a Comabruna

Cabana de volta a Comabruna és una obra de Tàrrega (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Cabana de volta situada en un extrem de la partida de Comabruna i orientada al sud. Es tracta d'una construcció agrícola senzilla i de petites dimensions, de planta quadrada i una coberta de volta de pedra adovellada, que comença a uns 75 centímetres del terra. Des de l'exterior es confon amb una teulada a dues aigües recoberta de vegetació i, de fet, té un voladís fet de petites lloses de pedra per a protegir la façana de la pluja. El portal, d'arc a nivell, té una llinda de pedra sense treballar i brancals formats per blocs de pedra arrebossats amb morter de calç. La façana principal també presenta una espitllera. A l'interior de la construcció hi ha una menjadora de pedra i fusta, un armari encastat i agafadors i penjadors de fusta.
El parament és fet a base de blocs irregulars de pedra calcària.

## Referències

* 1 2 «Cabana de volta a Comabruna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 setembre 2021].
# Cabana de volta a la Figuerosa

Cabana de volta a la Figuerosa és una obra de Tàrrega (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Cabana de volta orientada al nord-oest i situada a la Figuerosa, en un tossal entre la partida dels Reguers i la de la Rafelona. Es tracta d'una construcció d'una sola planta que aprofita el marge del terreny. La façana que feia de tancament de la volta està enrunada. L'interior de la construcció està deteriorat i ple de runa d'ensorraments, tot i que encara es pot observar el sostre de la volta, totalment fumat. Hi ha una menjadora de pedra mig devastada. La coberta consisteix en una volta d'arc apuntat de pedra adovellada que, a l'exterior, està coberta amb vegetació.
El parament de la construcció és fet amb blocs de pedra sorrenca amb terra com a lligam interior.

## Referències

* 1 2 «Cabana de volta a la Figuerosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 setembre 2021].
# Camp Municipal de Las Llanas

El Camp Municipal de Las Llanas és un estadi de futbol de la ciutat de Sestao, a Biscaia. És de propietat municipal i en ell hi juguen els seus partits com a locals el Sestao River Club i la Sociedad Deportiva San Pedro.
Es va inaugurar l'any 1923 amb un partit entre el Sestao Sport Club i la Sociedad Deportiva Kaiku, en aquella època filial del Sestao i actualment club de rem. Fins a l'any 1956 va ser propietat d'una família sestaoarra, però degut als problemes entre la família i el club, l'Ajuntament es va pronunciar a favor de l'equip verd-i-negre i va expropiar el camp, passant a ser propietat municipal.
El 19 de setembre de 2014 s'anuncia que Las Llanas serà la seu d'entrenaments d'una de les seleccions participants en l'Eurocopa 2020 gràcies a l'acord entre l'Ajuntament de Sestao i la societat Bilbao Ekintza.

## Referències

* ↑ «Las Llanas serà un dels camps d'entrenament de l'Euro 2020». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 20 juny 2015].

## Enllaços externs

* Informació a la pàgina web del Sestao River Arxivat 2011-01-30 a Wayback Machine. (castellà)
# Camí de l'Ullar

El Camí de l'Ullar és una pista rural del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
Arrenca de Bertí, davant i al nord de Cal Magre, des d'on s'adreça cap al sud-oest, passant sota l'extrem sud-occidental del Serrat de Querós i per damunt i al nord del Sot de Querós. Fa una volta cap al nord per anar a buscar el Sot de Bernils, que travessa i ressegueix pel costat de ponent. El camí va fent retombs per anar salvant les valls dels sots i torrents que travessa, fins que arriba a la masia de l'Ullar en uns tres quilòmetres i mig.