OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reial Club de Golf El Prat

El Reial Club de Golf El Prat és un club de golf català ubicat primer a la ciutat del Prat de Llobregat i des del 2003 a Terrassa.
El club nasqué el 2 de juliol de 1954 a uns terrenys situats entre l'aeroport de Barcelona i el mar, amb l'impuls d'uns quants socis del Real Club de Golf de Pedralbes, fundat els anys 20 i desaparegut el 1955. El camp de golf fou dissenyat per Javier Arana. El primer torneig disputat fou l'Open d'Espanya de l'any 1956. També s'hi ha disputat altres edicions de l'Open d'Espanya, així com nombrosos torneigs del Circuit Europeu Professional, i Campionats Nacionals i Internacionals.
Dels 18 forats inicials del camp, el 1968 s'afegiren 9 forats més (dissenyats per Javier Arana), i el 1988 9 forats més per un total de 36 forats (dissenyats per David Thomas), i la possibilitat de realitzar 4 recorreguts diferents. El 1997, a causa de l'ampliació de l'aeroport del Prat, els terrenys del club foren expropiats i el club hagué de cercar una nova ubicació, que trobà a uns terrenys situats a 26 km de Barcelona entre Terrassa i Sabadell, amb 250 hectàrees. L'1 de gener de 2002 començaren els treballs de construcció. El nou camp, situat als terrenys de Torrebonica i Can Bonvilar, fou dissenyat per Greg Norman. La inauguració oficial es realitzà el juny del 2004.
El 1964 el club guanyà el primer campionat d'Espanya de clubs. L'any 2002 era el club de golf amb més títols d'Espanya.

## Referències

* ↑ «Real Club de Golf el Prat». Mundo Deportivo, 22-11-2002.
* ↑ «Real Club de Golf el Prat» p. 1. Mundo Deportivo, 22-11-2002.
* 1 2 3 «El Prat canvia de llar» p. 2. Mundo Deportivo, 22-11-2002.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Zooide

El terme zooide s'ha utilitzat també històricament per a una cèl·lula orgànica o un cos organitzat que té moviment independent dins un organisme viu, especialment un gamet mòtil com un espermatozou.
# Carrer de Sant Joan (Reus)

El Carrer de Sant Joan és una obra del municipi de Reus (Baix Camp) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Va de la plaça de Prim fins a la plaça de les Oques. Les característiques arquitectòniques del conjunt són bastant diferents encara que conserven la majoria dels edificis el pla de la façana amb alternança de buits i plens. Les obertures són desiguals: quadrades, rectangulars, amb arc de mig punt, a més d'alguna que, simètricament verticals, són balcons amb balustre de ferro forjat o de pedra. Els murs estan gairebé tots revocats amb variada ornamentació tant floral com geomètrica, encara que hi ha també alguna façana amb esgrafiats, sense faltar-hi arcs, pinacles, frontons, barbacanes i cornises. La tipologia dels edificis no es presenta massa unitària, comerços i despatxos tant en planta baixa com en els pisos, i habitatges en els pisos. En el carrer hi ha entre d'altres Cal Marc, la Casa Grau Pla, la Casa Gasull, Cal Rull, l'Hospital de Sant Joan, etc.

## Història

Inicialment va ser camí, construït entre 1619 i 1625, que unia la vila, a partir del portal de Monterols amb el col·legi-convent de carmelites descalços, conegut com a Convent de sant Joan. El 1807 era el punt de passeig diari d'alguns individus que s'oposaven a la construcció del Canal de Reus a Salou, per la qual cosa el públic els anomenava "moros". El 1837, després de la revolució de 1835 que afectà el convent, l'església i la capella dels Dolors, d'aquell edifici van ser enderrocats, cosa que va permetre obrir el carrer més enllà del carrer de sant Elies. El desembre de 1861 s'acaba l'enderroc de la muralla i del portal de Monterols. En el 1865 s'hi planten arbres. En el 1884 s'allarga el carrer, amb plàtans, fins a la carretera d'Alcolea. El 1888 s'hi construeix la Casa Rius, avui enderrocada. El 1898 es realitzen treballs d'urbanització del carrer i el 1900 es projecta el Teatre Circ. El 1908 es pavimenta amb llambordes.
A cavall dels segles XIX i XX manté el prestigi de lloc de residència social elevada, afavorit pel procés desamortitzador, fet que impulsà la construcció de nous edificis de residència burgesa sota els esquemes arquitectònics del modernisme, amb algunes de les obres més notables de la ciutat.

## Referències

* 1 2 3 «Carrer de Sant Joan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 532. ISBN 8486387655.
# Ramsay

Ramsay és el nom dels següents personatges:
* Bertram Ramsay (1883 -1945), almirall britànic.
* William Ramsay (1852 - 1916), químic guardonat amb el Premi Nobel.
* Ramsay (taxonomista).
# Gran Premi Cham-Hagendorn

El Gran Premi Cham-Hagendorn és una cursa ciclista femenina que es disputa al municipi de Cham, a Suïssa. Des del 2015 forma part del calendari de l'UCI.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1987 | Barbara Ganz | Edith Schönenberger | Isabelle Michel |
| 1988 | Barbara Ganz | Brigitte Gyr-Gschwend | Cornelia Schär |
| 1989 | Susanne Jolidon-Krauer | Eva Gallmann | Renate Loosli |
| 1993 | Evelyne Müller | Yvonne Schnorf-Wabel | Yvonne Elkuch |
| 1994 | Nataliya Kyshchuk | Sylvie Riedle | Alexandra Rutz |
| 1995 | Rebecca Bailey | Elena Ogui | Marcia Eicher |
| 1996 | Daniela Vogel | Barbara Heeb | Rebecca Bailey |
| 1997 | Natalja Yuganiuk | Yvonne Schnorf-Wabel | Elena Ogui |
| 1998 | Sandra Wampfler | Yvonne Schnorf-Wabel | Barbara Heeb |
| 1999 | Yvonne Schnorf-Wabel | Natalja Yuganiuk | Marion Brauen |
| 2001 | Priska Doppmann | Noemi Cantele | Nataliya Kyshchuk |
| 2002 | Sarah Grab | Denise Baumann | Alexandrine Petitpierre |
| 2003 | Irene Hostettler | Marika Murer | Tanja Hennes |
| 2004 | Bridget Evans | Clemilda Fernandes | Annette Beutler |
| 2006 | Helen Kelly | Noemi Cantele | Annette Beutler |
| 2007 | Nicole Cooke | Caroline Steffen | Emma Rickards |
| 2008 | Andrea Thürig | Jessica Schneeberger | Mirjam Hauser-Senn |
| 2009 | Alessandra D'Ettorre | Mirjam Schwager | Karin Thürig |
| 2010 | Katažina Sosna | Simona Frapporti | Rossella Callovi |
| 2011 | Andrea Wolfer | Pascale Schnider | Daniela Gass |
| 2013 | Nicole Hanselmann | Andrea Graus | Jacqueline Hahn |
| 2014 | Elke Gebhardt | Désirée Ehrler | Nicole Hanselmann |
| 2015 | Lizzie Williams | Valentina Scandolara | Rasa Leleivytė |
| 2016 | Lotta Lepistö | Roxane Fournier | Sarah Roy |
| 2017 | Sarah Roy | Stephanie Gaumnitz | Arianna Fidanza |
| 2018 | Amanda Spratt | Arianna Fidanza | Désirée Ehrler |
| 2019 | Julie Leth | Elizabeth Banks | Kathrin Schweinberger |

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl Arxivat 2017-09-09 a Wayback Machine.
# Monitoratge (informàtica)

* Per a altres significats, vegeu «Monitoratge».
El monitoratge de servidors d'Internet consisteix en la vigilància de tots els serveis actius que una màquina ofereix per Internet. Els serveis poden ser: web, correu electrònic, missatgeria instantània, etc.
El monitoratge pot ser tant intern com extern. En el cas de l'intern, la vigilància es realitza des de la mateixa xarxa on està instal·lat el servidor. Quan el monitoratge és extern, s'utilitza una plataforma d'un proveïdor de serveis que es troba fora de la nostra xarxa (normalment és una xarxa d'equips distribuïda per tot el món). El monitoratge extern és molt més fiable, perquè és independent dels problemes que pot haver dins de la xarxa on es troba l'equip a vigilar. Una altra raó per la qual és més fiable és que els sistemes comercials compten amb sistemes compostos per servidors distribuïts per tot el món i, per tant, menys sensibles a problemes puntuals en alguna de les xarxes on es troben instal·lats. El monitoratge es pot fer al núvol.

## Fonaments de monitors de sistema

Protocol
Hi ha moltes eines per a dades de sistema de col·lecció des d'amfitrions i mecanismes que utilitzen el SNMP (Protocol Simple de Gestió de Xarxa)[1]. La majoria dels ordinadors i els mecanismes difosos tindran una mica de formulari d'accés de SNMP. La interpretació de les dades de SNMP des d'un amfitrió o mecanisme exigeix o una eina especialitzada (programari típicament extra des del venedor) o una base d'informació de Direcció|Gestió (MIB), un mapatge de referències de comandes/dades als diversos elements d'informació que l'amfitrió o mecanisme proporciona. L'avantatge de SNMP per controlar és la seva amplada de banda baixa requisits i ús universal en les indústries.
Llevat que una aplicació mateixa proporcioni un MIB i sortida mitjançant SNMP, llavors SNMP no és adequat per dades d'aplicació de col·lecció.
Uns altres protocols són adequats per aplicacions de control, com CORBA (language/OS-independent), JMX (Protocol de gestió i control específic de Java), o patentats protocols de TCP/IP o UDP (language/OS independent majoritàriament).

## Vegeu també

* Op5 Monitor
# Mimoseae

Mimoseae és una tribu de plantes fanerògames pertanyent a la subfamília Mimosoideae, dins de la família de les Fabaceae.

## Descripció

Són arbres, arbustos, enfiladisses o rares vegades herbes anuals o bianuals, inermes o amb agullons o espines. Les fulles amb glàndules o sense en el pecíol i/o en el raquis. Les inflorescències tenen bràctees florals decídues o persistents. Les flors des de tri- a hexàmeres. Els estams en igual número que els pètals (flors haplostèmones) o el doble que aquests (flors diplostèmones), exserts, lliures o lleugerament fusionats en la base, a vegades petaloides en les flors estèrils. Les anteres generalment són dorsifixes, a vegades subbasifixes, introrses, rares vegades latrorses, glabres o ocasionalment piloses (Leucaena), amb o sense glàndula apical sèssil o estipitada. L'ovari és sèssil o estipitat, glabre o amb indument. Els òvuls 2-nombrosos, estil atenuat o eixamplat cap a l'àpex. L'estigma és terminal poriforme, tubular, cupuliforme, infundibuliforme o truncat. El fruit és un llegum bivalve generalment comprimits, ocasionalment cilíndrics, torulosos, espiralats o tetragonals, rares vegades alats, a vegades corbats, membranacis, cartacis o llenyosos, indehiscents o dehiscents al llarg d'un o tots dos marges, a vegades les valves se separen del marge persistent (reple) i es divideixen en segments transversals (artells), cadascun amb una llavor. Les llavors estan comprimides, a vegades alades (Cylicodiscus, Lemurodendron, Fillaeopsis, Indopiptadenia, Newtonia, Parapiptadenia, Piptadeniastrum i Pseudopiptadenia), sense aril, a vegades cobertes per una polpa prima, funicles prims, amb o sense endosperma.

## Distribució

Regions tropicals i subtropicals d'Amèrica, Àfrica, Madagascar i Àsia, abundants en zones àrides i semiàrides, menys freqüents en zones temperades.

## Taxonomia

Tribu amb prop de 39 gèneres i 650-725 espècies en el món, la majoria pertanyents al gènere Mimosa (500-510). A la Vall de Tehuacán-Cuicatlán es troben 5 gèneres i 28 espècies.

## Gèneres

| Adenanthera Adenopodia Alantsilodendron Amblygonocarpus Anadenanthera Aubrevillea Calliandropsis Calpocalyx Cylicodiscus Desmanthus Dichrostachys Dinizia Elephantorrhiza Entada Fillaeopsis Gagnebina Indopiptadenia Kanaloa Lemurodendron | Leucaena Microlobius Mimosa Neptunia Newtonia Parapiptadenia Piptadenia Piptadeniastrum Piptadeniopsis Plathymenia Prosopidastrum Prosopis Pseudopiptadenia Pseudoprosopis Schleinitzia Stryphnodendron Tetrapleura Xerocladia Xylia |

## Galeria d'imatges

* Fruits de Adenanthera pavonina
* Desmanthus pernambucanus
* Dichrostachys cinerea
* Entada africana
* Leucaena leucocephala
* Mimosa hamanta
* Prosopis pubescens

## Referències

* ↑ https://inpn.mnhn.fr/espece/cd_nom/733881/tab/taxo?lg=en
* 1 2 3 Grether, Rosaura; Martínez Bernal, Angélica; Luckow, Melissa; Zárate, Sergio. Flora del Valle de Tehuacán-Cuicatlán (en castellà). 44. Ciutat de Mèxic: Universidad Nacional Autónoma de México, juliol 2006, p. 2, 3. ISBN 970-32-3866-1. Arxivat 2019-12-19 a Wayback Machine.
# Reial Club Nàutic de Torrevella

El Reial Club Nàutic de Torrevella (RCNT) és un club nàutic situat al Passeig Marítim de Torrevella, comarca del Baix Segura (País Valencià).
El club disposa de dues escoles: de vela i de rem.
El dia 21 de maig de 1966 es va signar al casino de Torrevella l'acta oficial de la primera Junta Directiva del Club Nàutic de Torrevella i el 1967 es comença a construir la seua seu que, al principi, estava previst que fora construïda a les antigues Eres de la Sal, però es van denegar uns permisos, la qual cosa va portar a retardar el projecte. Va ser inaugurada el 30 de maig de 1969 per Gregorio López-Bravo, ministre d'afers exteriors. En 1971 li va ser concedit el títol de "Reial", de manera que va passar a denominar-se Reial Club Nàutic de Torrevella.
Gestiona 570 amarratges al Port Esportiu de Torrevella, on també exploten amarratges la Marina Salinas i la Marina Internacional. Tots els amarratges del RCNT compten amb aigua potable i llum, sistema de seguretat amb circuit tancat de televisió i guardamolls privats, servei de marineria nocturn i sistema contra incendis. El club disposa d'una embarcació per a assistència en la mar (només per a socis), grua de 25 t, farmaciola, vestidors, i bugaderia. L'eslora màxima permesa és de 50 m, i el calat màxim de 4,5 m. Bocana de 5 m. El port esportiu té la Bandera Blava que atorga la Fundació Europea d'Educació Ambiental des de 1992.

## Referències

* ↑ «Real Club Náutico Torrevieja, un gran polideportivo en el mar». [Consulta: 1r juny 2020].
* ↑ «Puerto Deportivo del Real Club Náutico de Torrevieja / Comunidad Valenciana / Puertos / Guías / Portada - masmar». [Consulta: 1r juny 2020].
* ↑ «Un Año Más, El Real Club Náutico De Torrevieja Renueva La Bandera Azul» (en castellà). Televisión Torrevieja, 09-06-2009. [Consulta: 1r juny 2020].
# Zoological Journal of the Linnean Society

El Zoological Journal of the Linnean Society és una revista científica amb revisió per experts publicada per Oxford University Press en nom de la Linnean Society. Surt amb una periodicitat mensual. El redactor en cap és Maarten Christenhusz, de la Linnean Society. Fou fundat el 1856 com a Journal of the Proceedings of the Linnean Society of London. Zoology i reanomenat Journal of the Linnean Society of London, Zoology el 1866. Porta el seu títol actual des del 1969.
Les següents bases de dades reprenen els resums de la revista i l'inclouen en els seus índexs:
* Aquatic Sciences & Fisheries Abstracts
* Biological Abstracts
* BIOSIS Previews
* CAB Abstracts
* EBSCO databases
* Current Contents/Agriculture, Biology & Environmental Sciences
* GeoRef
* Global Health
* InfoTrac
* ProQuest databases
* Science Citation Index
* Scopus
* VINITI Database RAS
* The Zoological Record
Segons Journal Citation Reports, el 2020 tenia un factor d'impacte de 3,286.

## Referències

* ↑ «Biological Abstracts - Journal List» (en anglès). Intellectual Property & Science. Clarivate Analytics.
* 1 2 3 4 «Master Journal List» (en anglès). Intellectual Property & Science. Clarivate Analytics.
* ↑ «Serials cited» (en anglès). CAB Abstracts. CABI.
* ↑ «Source details: Zoological Journal of the Linnean Society» (en anglès). Scopus preview. Elsevier.
* ↑ «Zoological Journal of the Linnean Society». A: 2019 Journal Citation Reports (en anglès). Science. Clarivate Analytics, 2020.
# Voznessenski (Irkutsk)

* Per a altres significats, vegeu «Voznessenski».
Voznessenski (en rus: Вознесенский) és un poble (possiólok) de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia, que el 2010 tenia 650 habitants.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Иркутская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Gran Premi Ciclista de Montreal 2012

El Gran Premi Ciclista de Montreal 2012 fou la 3a edició del Gran Premi Ciclista de Montreal i es disputà el 9 de setembre de 2012. Aquesta era la 26a de l'UCI World Tour 2012. El vencedor fou el noruec Lars Petter Nordhaug (Team Sky) que s'imposà per dos segons a l'italià Moreno Moser (Liquigas-Cannondale) i el rus Aleksandr Kólobnev (Team Katusha).

## Equips participants

El 18 equips UCI World Tour són presents en aquesta cursa, així com tres equips continentals professionals convidats: Team Europcar, Cofidis i l'equip canadenc SpiderTech-C10.
| Núm | Codi | Equip |
| 1-8 | MOV | Movistar Team |
| 11-18 | GRS | Garmin-Sharp |
| 21-28 | BMC | BMC Racing Team |
| 31-38 | EUC | Team Europcar |
| 41-48 | SKY | Team Sky |
| 51-58 | LIQ | Liquigas-Cannondale |
| 61-68 | OPQ | Omega Pharma-Quick Step |
| 71-78 | KAT | Team Katusha |
| 81-88 | OGE | Orica-GreenEDGE |
| 91-98 | AST | Astana Qazaqstan Team |
| 101-108 | LTB | Lotto-Belisol |
| Núm | Codi | Equip |
| 111-118 | RAB | Rabobank ProTeam |
| 121-128 | RNT | RadioShack-Nissan |
| 131-138 | EUS | Euskaltel–Euskadi |
| 141-148 | LAM | Lampre-ISD |
| 151-158 | VCD | Vacansoleil-DCM |
| 161-168 | FDJ | FDJ-BigMat |
| 171-178 | ALM | AG2R La Mondiale |
| 181-188 | STB | Team Saxo-Tinkoff |
| 191-198 | COF | Cofidis |
| 201-208 | SPI | SpiderTech-C10 |

## Classificació final

| # | Ciclista | Equip | Temps | Punts UCI |
| 1 | Lars Petter Nordhaug (NOR) | Team Sky | 5h 28' 29" | 80 |
| 2 | Moreno Moser (ITA) | Liquigas-Cannondale | + 2" | 60 |
| 3 | Aleksandr Kólobnev (RUS) | Team Katusha | + 2" | 50 |
| 4 | Simon Gerrans (AUS) | Orica-GreenEDGE | + 4" | 40 |
| 5 | Edvald Boasson Hagen (NOR) | Team Sky | + 4" | 30 |
| 6 | Björn Leukemans (BEL) | Vacansoleil-DCM | + 5" | 22 |
| 7 | Jürgen Roelandts (BEL) | Lotto-Belisol | + 5" | 14 |
| 8 | Rui Costa (POR) | Movistar Team | + 5" | 10 |
| 9 | Luca Paolini (ITA) | Team Katusha | + 5" | 6 |
| 10 | Tony Gallopin (FRA) | RadioShack-Nissan | + 5" | 2 |

## Referències

* ↑ Sadhbh O'Shea «Nordhaug guts out a victory in Montréal». , 09-09-2012 [Consulta: 9 setembre 2012].
* ↑ «List of teams entered for the Grand Prix Cycliste de Québec». Grand Prix Cyclistes. Grand Prix Cycliste Québec-Montréal. [Consulta: 15 agost 2012].

## Enllaços externs

* Gran Premi Ciclista de Montreal al web de l'UCI Arxivat 2012-09-10 a Wayback Machine.
# Miraklet

Miraklet (rn suec el miracle) és una pel·lícula muda dramàtica sueca del 1913 dirigida per Victor Sjöström. Està basat en la novel·la de 1894 Lourdes d'Émile Zola.

## Sinopsi

L'acció té lloc en un balneari. L'artista Armand, la vídua Gaspard i la seva filla Estelle, així com l'abat disfressat Prevost, intenten que Armand es faci sacerdot, com és voluntat del seu pare moribund, però està enamorat d'Estelle.

## Repartiment

* Jenny Tschernichen-Larsson com a tia Gaspard
* Clara Pontoppidan com a filla de la tia Gaspard
* Carlo Wieth com Armand Armand, artista
* John Ekman com el pare Prévost
* Justus Hagman com a Jean
* Axel Wesslau com a Jatho
* Carl Borin
* Alfred Lundberg

## Producció

Es va rodar l'agost de 1913, just després d'una de les altres pel·lícules de Sjöström, Ingeborg Holm. La pel·lícula es va rodar a l'estudi de Svenska Biografteatern a Lidingö amb exteriors de Visby. El guió es basa en la novel·la Lourdes d'Émile Zola de 1894. La novel·la va ser reelaborada en un guió cinematogràfic per Martin Jørgensen i Sven Elvestad. S'ha conservat el guió del director i en aquest s'hi poden veure les acurades i detallades indicacions escèniques de Sjöström i, a més, nombroses reescritures en forma de fulls addicionals. La pel·lícula va ser rodada per Henrik Jaenzon.
Es va estrenar l'1 de desembre de 1913 al Cirkus de Göteborg. El 23 de febrer de 1914 es va estrenar a Estocolm al cinema Röda Kvarn, on va ser acompanyat per la música arranjada per Hermann Gramss, interpretada per l'orquestra de Röda Kvarn i amb Gramss com a director d'orquestra. A més dels països nòrdics, la pel·lícula es va vendre a Anglaterra, Itàlia, Hongria i Àustria, on, però, se'n va prohibir la seva projecció. La pel·lícula no s'ha conservat.

## Referències

* ↑ «Progressive Silent Film List: The Miracle». Silent Era.
* ↑ «Miraklet». Svensk Filmdatabas, 06-04-2014.

## Enllaços externs

* Miraklet al Svensk Filmdatabas
# Riva San Vitale

Riva San Vitale és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Mendrisio.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Yacc

Yacc és un programa informàtic per a generar analitzadors sintàctics. Les sigles del nom signifiquen Yet Another Compiler-Compiler, és a dir, "Encara un altre generador de compiladors". Genera un analitzador sintàctic (la part d'un compilador que comprova que l'estructura del codi font s'ajusta a l'especificació sintàctica del llenguatge) basat en una gramàtica analítica escrita en una notació similar a la BNF. Yacc genera el codi per a l'analitzador sintàctic en el Llenguatge de programació C.
Va ser desenvolupat per Stephen C. Johnson en AT&T per al sistema operatiu Unix. Després es van escriure programes compatibles, per exemple Berkeley Yacc, GNU bison, MKS yacc i Abraxas yacc (una versió actualitzada de la versió original d'AT&T que també és programari lliure com a part del projecte d'OpenSolaris de Sun). Cadascun ofereix millores lleus i característiques addicionals sobre el Yacc original, però el concepte ha seguit sent igual. Yacc també s'ha reescrit per a altres llenguatges, incloent Ratfor, EFL, ML, Ada, Java, i Limbo.
Ja que l'analitzador sintàctic generat per Yacc requereix un analitzador lèxic, s'utilitza sovint conjuntament amb un generador d'analitzador lèxic, en la majoria dels casos lex o Flex, alternativa del programari lliure. L'estàndard de IEEE POSIX P1003.2 defineix la funcionalitat i els requisits a Lex i Yacc.
La versió Yacc d'AT&T es va convertir en programari lliure; el codi font està disponible amb les distribucions estàndards del Plan 9 i d'OpenSolaris.

## Bibliografia

* Stephen C. Johnson. YACC: Yet another compiler-compiler. Unix Programmer's Manual Vol 2b, 1979.

## Enllaços externs

* Essence, un generador d'analitzadors LR(1) per a Scheme (anglès)
* ML-Yacc, una versió de yacc per al llenguatge Standard ML (anglès)
* CL-Yacc, un generador d'analitzadors LALR(1) per a Common Lisp (anglès)
# XDoclet

XDoclet és una llibreria de codi obert implementada per la generació automàtica de codi a partir dels tags Javadoc particulars inserits a les capçaleres dels mètodes. Aquests tags han de respondre a l'especificació de la llibreria. Donen suport a les tecnologies : Java EE, Serveis web, Portlet, etc.
També s'anomena XDoclet al comentari que especifica el codi.

## Exemple

Un exemple de comentari XDoclet podria ser:

## Enllaços externs

* Lloc web d'XDoclet
# Cantó de Marchaux

El cantó de Marchaux és un cantó francès del departament del Doubs, situat al districte de Besançon. Té 36 municipis i el cap és Marchaux.

## Municipis

| Amagney Battenans-les-Mines Blarians Bonnay Braillans Cendrey Champoux Châtillon-le-Duc Chaudefontaine Chevroz Corcelle-Mieslot Cussey-sur-l'Ognon | Devecey Flagey-Rigney Geneuille Germondans La Bretenière La Tour-de-Sçay Marchaux Mérey-Vieilley Moncey Novillars Ollans Palise | Rigney Rignosot Roche-lez-Beaupré Rougemontot Tallenay Thise Thurey-le-Mont Vaire-Arcier Vaire-le-Petit Valleroy Venise Vieilley |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-19.. | M. Monnot | Divers droite |
| 19..-1970 | M. David | Divers droite, després UDR |
| 1970-1976 | M. Pépin | Divers droite |
| 1976-1982 | Michel Mercadié | PS |
| 1982-1988 | André Angelot | app. RPR |
| 1988-2008 | Michel Bourgeois | PS |
| 2008- | Philippe Beluche | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Quint Numeri Rufus

Quint Numeri Rufus (llatí: Quintus Numerius Rufus) va ser un magistrat romà. Portava el nomen Numeri, molt poc corrent a l'antiga Roma.
Era tribú de la plebs l'any 57 aC i es va oposar al retorn de Ciceró del seu desterrament a què havia estat condemnat l'any 58 aC. Ciceró diu que ho va fer perquè Numeri havia estat subornat pels seus enemics. El mateix Ciceró diu que a Numeri el ridiculitzava el poble, i que de manera burleta li deia «Grac». Va estar a punt de morir en un tumult provocat pel seu propi partit contra els amics de Ciceró.
Més tard va ser legat de Juli Cèsar a Il·líria.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 676.