OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sobreescriptura de mètodes

La sobreescriptura de mètodes, en la programació orientada a objectes, és una característica del llenguatge de programació que permet a una subclasse proporcionar una implementació específica d’un mètode que ja ha estat proporcionat per una de les seves superclasses o classes pare. La implementació en la subclasse sobreescriu (reemplaça) la implementació en la superclasse proporcionant un mètode que té el mateix nom, els mateixos paràmetres, i el mateix tipus de retorn que el mètode en la classe pare. La versió d’un mètode que es va executar serà determinat per l'objecte que es va utilitzar per invocar-lo. Si s’utilitza un objecte d’una classe pare per invocar el mètode, llavors s’executarà la versió de la classe pare, però si s’utilitza un objecte de la subclasse per invocar el mètode, llavors s’executarà la versió de la classe filla.
La sobreescriptura de mètodes és una funcionalitat important que facilita el polimorfisme al disseny de programes orientats a objectes.
En molts casos, les classes abstractes són dissenyades aprofitant aquest mecanisme. Les classes abstractes tenen mètodes que no fan cap operació útil i estan pensades per a ser sobreescrites per implementacions específiques a les subclasses. D'aquesta forma, la superclasse abstracta defineix una interfície comú què totes les subclasses hereten.

## Referències

* ↑ Flanagan 2002, p. 107
* ↑ Lewis & Loftus 2006, p.454

## Vegeu també

* Sobrecàrrega de mètodes
* Implementació d'herència
* Semàntica d'herència
* Herència virtual

## Enllaços externs

* Java Method Overriding Arxivat 2007-01-17 a Wayback Machine. per Hemanth Balaji (anglès)
# Afrodísias de Cària

* «Afrodísias» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «Afrodísias (desambiguació)».
Afrodísias (en grec antic: Ἀφροδισιάς, llatí: Aphrodisias) fou una ciutat de Cària a la frontera amb Frígia, a la vora del riu Orsinos, a uns 10 km al sud d'Antioquia del Meandre. Les seves ruïnes es conserven vora la vila de Geyre, a la província d'Aydın (Turquia).
Segons el mite, recollit per Esteve de Bizanci, fou la primera ciutat dels lèleges, i es va anomenar també Megalòpolis i Ninos abans de dir-se Afrodísias. Estrabó diu que era a Frígia, però Plini el Vell la situa a Cària i fou, sota domini romà, una ciutat lliure que havia obtingut de Juli Cèsar un dret de donar asil, que era utilitzat per molts grecs.
El jaciment arqueològic fou reconegut, el juliol de 2017, com a Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

## Referències

* ↑ Peter Noelke, "Zwei unbekännte Repliken der Aphrodite von Aphrosias in Köln" Arkäologischer Anzeiger 98.1:107-31.
* ↑ Speros Vryonis, The Decline of Medieval Hellenism in Asia Minor and the Process of Islamization from the Eleventh through the Fifteenth Century (Berkeley: University of California, 1971), p. 296
* ↑ Smith, William. «Aphrodisias». A: Dictionary of Greek and Roman Geography, 1854.
* ↑ «Aphrodisias». World Heritage List. UNESCO. [Consulta: 12 juliol 2017].
# Amélie (banda sonora)

Amélie és la banda sonora de la pel·lícula francesa Amélie, publicada el 2001, una pel·lícula ambientada a París, França. La història de la protagonista, Amélie, és capturada per la música de Yann Tiersen.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren compostes per Yann Tiersen.

## Referències

* ↑ «JEUNET, JEAN-PIERRE: FABULOUS DESTINY OF AMÉLIE». Urban Cinefile, de desembre 2001. Arxivat de l'original el 15 d'abril de 2018. [Consulta: 5 juny 2009].
# Fortí de l'Estrella

El Fortí de l'Estrella és un antic edifici militar protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Ripoll (Ripollès).
L'edifici originàriament era militar amb la finalitat de defensar Ripoll dels atacs de l'exèrcit carlí. Es va construir sobre les restes d'un antic fortí, edificat en l'època de la Primera Guerra Carlina (1833-1840). El fortí es va utilitzar durant la Tercera Guerra Carlina (1872-1876). Passà a ser utilitzat com a habitatge, format per planta baixa, primer pis i golfes. Després del seu abandonament i trobant-se en estat precari, va passar a mans de l'ajuntament.
Hi destaquen les espitlleres que hi ha en tres de les façanes, a través de les quals els defensors refusaren els atacs.

## Referències

* 1 2 «Fortí de l'Estrella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 maig 2012].
* ↑ «Fortí de l'Estrella». Catàleg de béns protegits. Ajuntament de Ripoll. [Consulta: 26 juny 2012].
# Raouf Moussad-Basta

Raouf Moussad-Basta o Raouf Moussad (àrab: رؤوف مسعد, Raʾūf Musʿad) (Port Sudan, Sudan, 1937) és un escriptor, dramaturg i periodista sudanès.
Va passar la seva infantesa entre Port Sudan i una altra ciutat sudanesa, Wad Mádani. D'origen egipci copte, però fill d'un pastor protestant, la seva família va tornar a Egipte quan ell era un adolescent i va renunciar a la seva fe. Al Caire va estudiar periodisme i es va afiliar a un partit comunista clandestí, que en època de Gamal Abdel Nasser li va causar quatre anys de presó. El 1964 va ser alliberat i va començar a treballar com a periodista i a escriure: teatre, històries, reportatges. Al llarg de la seva vida Basta ha residit a diversos països: a Polònia a la ciutat de Varsòvia, on va estudiar direcció teatral; Iraq on exercí de director de cine i teatre, de la qual se'n va anar poc després que Saddam Hussein pugés al poder; a Beirut al Líban on va reprendre el periodisme. El 2004 es va instal·lar a Amsterdam, i després de casar-se amb una neerlandesa, va prendre la nacionalitat neerlandesa.

## Referències

* ↑ Kariye, Badal W. A Book of African Writers (en anglès). Lulu, p. 62. ISBN 1312268093.
* ↑ Mehrez, Samia. The Literary Life of Cairo: One Hundred Years in the Heart of the City (en anglès). Oxford University Press, 2011, p. 423. ISBN 9774163907.
* ↑ DiPiazza, Francesca. Sudan in pictures. Minneapolis, MN: Twenty-First Century Books, 2006, p. 48 s. ISBN 0-8225-2678-6.

## Enllaços externs

* Llibres de l'autor a les Biblioteques de Barcelona
# Portada/article març 22
## Metabolisme

El metabolisme és el conjunt de reaccions químiques que tenen lloc dins un organisme per mantenir-lo amb vida. Aquests processos permeten als organismes créixer i reproduir-se, mantenir les seves estructures i respondre al medi. El metabolisme se sol subdividir en dues categories: el catabolisme, que descompon matèria orgànica, per exemple, per extreure energia en la respiració cel·lular, i, d'altra banda, l'anabolisme, que utilitza energia per construir components de les cèl·lules com ara proteïnes i àcids nucleics. Aquesta energia lligada al metabolisme és l'energia endosomàtica.
Les reaccions químiques del metabolisme s'organitzen en rutes metabòliques, en què una substància química és transformada en una altra per una seqüència d'enzims. Els enzims són crucials per al metabolisme, ja que permeten que els organismes duguin a terme reaccions desitjables, però termodinàmicament desfavorables, acoblades a reaccions favorables. Els enzims també permeten la regulació de les rutes metabòliques en resposta a canvis en el medi de la cèl·lula o a senyals d'altres cèl·lules.
# La Madellota

La Madellota és un paratge del terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental, dins del territori del poble de Riells del Fai.
Està situat al nord-est de Riells del Fai, de la Vall Blanca i de Vallderrós, a la dreta del torrent de Llòbrega. Queda a prop i al sud-oest del Paller del Boll, de la Plaça de les Bruixes i del Grauet de l'Ullar.
# Corts de Lleida (1515)

Les Corts de Lleida de 1515 van ser presidides per la reina Germana de Foix. Igual que a les anteriors corts de 1512, havien estat convocades per la guerra amb els francesos, i se celebraren entre el 22 d'octubre i el 18 de desembre de 1515. Es decideix prorrogar l'aportació de 200 homes d'armes i 200 genets decidida a les anteriors corts, durant tres anys més. Els temes tractats varen ser de poca importància, mostra de la baixa activitat mostrada en aquest trienni. Estaven centrats en els abusos d'alguns membres de l'audiència i en la metodologia de presa de possessió dels diputats, així com de les seves incompatibilitats. Aquests punts, sens dubte eren fruit dels incidents haguts al trienni anterior amb el nomenament i jurament de Joan d'Aragó. El 18 de desembre les corts s'ajornen fins al juny de 1517, però la mort del rei Ferran el 23 de gener de 1516, va impedir la seva represa.

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0884-0
# Afrodísies

«Afrodísies» té aquests significats:
* Afrodísias (grec antic: Ἀφροδισιάς, -άδος), nom de diverses ciutats de l'antiga Grècia
* Afrodísies (grec antic: Ἀφροδίσια, -ων), festes en honor de la deessa Afrodita
# Llau d'Estobencs

La llau d'Estobencs és una llau del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, a l'àmbit de l'antic poble d'Herba-savina.
Es forma a la Pala del Moro, a l'esquerra del riu de Carreu, des d'on davalla cap al nord-est, travessant el paratge d'Estobencs.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Nomenclatura filogenètica

En biologia, la nomenclatura filogenètica, sovint coneguda com a nomenclatura cladística, és un mètode de nomenclatura dels tàxons que fa servir definicions filogenètiques per als noms dels tàxons. Aquest enfocament contrasta amb el mètode tradicional, que defineix els tàxons a partir d'un tipus, que pot ser un espècimen o un tàxon de categoria baixa, juntament amb una descripció. Encara no hi ha cap reglament oficial de la nomenclatura filogenètica, però es preveu que aquest rol el compleixi el Codi Internacional de Nomenclatura Filogenètica (PhyloCode) una vegada hagi estat ratificat.

## Referències

* ↑ Comissió Internacional de Nomenclatura Zoològica. International Code of Zoological Nomenclature (en anglès). 4a edició, 1999. ISBN 978-0-85301-006-7. «Glossary»
# Raoul Albert Kidumu Mantantu

Raoul Albert Kidumu Mantantu (Congo Belga, 17 de novembre de 1946) és un exfutbolista de la República Democràtica del Congo de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de futbol de la República Democràtica del Congo amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 1974.
Pel que fa a clubs, destacà a Diables Rouges de Mbanza-Ngungu (1966-1972) i SC Imana (1973-1978).

## Referències

* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2014-04-15. [Consulta: 18 octubre 2019].
* ↑ 1974 FIFA World Cup Germany Arxivat 2011-09-23 a Wayback Machine.
# Lai Bakya

Lai Bakya és un riu de l'Índia a l'estat de Bihar. És afluent del Baghmati al que desaigua prop d'Adauri. Bots petits el poden navegar al temps de les pluges fins a l'altura de Murpa.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Corts de Lleida (1460)

Les Corts Catalanes varen ser convocades per Joan II a Lleida el 1460. Era President de la Generalitat Antoni Pere Ferrer.
És l'any de l'enfrontament entre el príncep Carles de Viana i el seu pare Joan II, preclima de la guerra civil catalana, en què el príncep té el suport de les Corts i la Generalitat de Catalunya. Les Corts Catalanes van demanar al rei Joan alliberar el seu fill, forçant la Concòrdia de Vilafranca.
Durant aquestes Corts, Manuel de Montsuar, degà de Lleida, va ser l'hoste del rei Joan II, qui residia al palau episcopal. Aquest fet va comportar que el lloctinent Carles de Viana recomanés als diputats que fos retirat de les llistes de candidat a diputat eclesiàstic. No obstant aquestes pressions, l'elecció del braç eclesiàstic de l'any següent fou per a Manuel de Montsuar.

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0884-0
# Missa de l'orfenat

La Missa solemnis en do menor, K. 139 (47a), anomenada «Waisenhausmesse» (en català, Missa de l'orfenat) és una missa composta per Wolfgang Amadeus Mozart l'estiu de 1768 a Viena; tenia només 12 anys. La missa va ser encarregada pel sacerdot jesuïta Ignaz Parhammer, que li va demanar una missa per la consagració de la nova església de l'orfenat de Viena, la Waisenhauskirche. La comissió de l'orfenat batejà la missa amb el sobrenom de «Waisenhausmesse».
Mozart també va compondre un concert per a trompeta, d'un nivell adequat per a l'actuació d'un nen, així com un ofertori, ambdues obres es consideren perdudes. De fet, durant molts anys, a causa d'errors en la catalogació, aquesta missa també es va creure que s'havia perdut.
L'esdeveniment va tenir lloc el 7 de desembre de 1768 a la mateixa Waisenhauskirche, en presència de la cort. D'aquesta manera, als dotze anys, Mozart va dirigir un cor d'orfes en una actuació que va rebre "l'aclamació i admiració universal". Es considera que aquesta missa és l'obra més ambiciosa de Mozart fins al moment, i fou la seva primera missa solemnis i la més llarga.
La missa està composta per a quatre solistes (soprano, contralt, tenor i baix), cor (a 4 veus), violins (I i II), dues violes, dos oboès, dues trompetes, dos clarins (trompetes agudes), tres trombons (colla parte), timbales i baix continu.

## Estructura

La missa consta de sis moviments:
1. Kyrie Adagio, do menor, 4/4
    —Kyrie eleison, Christe eleison... Allegro, do major, 3/4
    —Christe eleison... Andante, fa major, 2/4
    —Kyrie eleison... Allegro, do major, 3/4
2. Gloria Allegro, do major, 4/4
    —Laudamus te... Allegro, sol major, 3/4
    —Gratias agimus tibi... Adagio, do major, 4/4
    —Propter magnam gloriam tuam Vivace, do major, 4/4
    —Domine deus... Andante, fa major, 2/4
    —Qui tollis... Adagio, fa menor, 2/2
    —Quoniam tu solus sanctus... Allegro, fa major, 3/4
    —Cum sancto spiritu... Allegro, do major, 2/2
3. Credo Allegro, do major, 2/2
    —Et incarnatus est... Andante, fa major, 6/8
    —Crucifixus... Adagio, do menor, 4/4
    —Et resurrexit... Allegro, do major, 2/2
    —Et in Spiritum Sanctum... Andante, sol major, 3/4
    —Et unam sanctam... Allegro, do major, 2/2
4. Sanctus Adagio, do major, 2/2
    —Pleni sunt coeli et terra... Allegro, do major, 3/4
6. Agnus Dei Andante, do menor, 2/2
    —Dona nobis pacem... Allegro, do major, 3/4

## Referències

* ↑ Robert Dearling. The Music of Wolfgang Amadeus Mozart: The Symphonies, 1982, p. 35.
* 1 2 3 Hermann Abert, MR Stewart Spencer. W. A. Mozart, 2007, p. 107.
* ↑ Stanley Sadie. Mozart: The Early Years 1756–1781, 2006, p. 160.
* ↑ Alfred Einstein, Arthur Mendel. Mozart: His Character, His Work, 1945, p. 323.
* ↑ Julian Rushton. Mozart, 2006, p. 22.
* ↑ The Cambridge Mozart Encyclopedia, p. 272.

## Enllaços externs

* Missa en do menor, K. 139 (114a; 47a): Partitura i Informe crític (alemany) al Neue Mozart-Ausgabe
* Partitures lliures of Missa Solemnis en do menor (Waisenhausmesse), K. 139 a Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
# Anaya de Alba

Anaya de Alba és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Està format pels municipis de Galindo Béjar (19 hab.), Herrezuelo (31 hab), Narrillos (4 hab.) i Sambellín (3 hab.).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 367 | 338 | 286 | 283 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2008-10-26 a Wayback Machine.
# French Island

French Island és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 4.410 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, French Island tenia 4.410 habitants, 1.754 habitatges, i 1.266 famílies. La densitat de població era de 851,4 habitants per km².
Dels 1.754 habitatges en un 31,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,7% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 27,8% no eren unitats familiars. En el 21,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 28,9% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.736 $ i la renda mediana per família de 55.439 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.165 $ mentre que les dones 25.267 $. La renda per capita de la població era de 20.741 $. Aproximadament el 4,6% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- French Island» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- French Island». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pragmàtica Sanció de 1830

La Pragmàtica Sanció de 1830 fou una Pragmàtica Sanció aprovada per Ferran VII d'Espanya el 29 de març de 1830 que va promulgar la Pragmàtica de 1789 que havia estat aprovada per les Corts d'aquell any a instàncies del rei Carles IV i que no havia entrat en vigor per raons de política exterior. La Pragmàtica de 1789 anul·lava el reglament de successió de 1713 de Felip V que, a excepció de casos extrems, impossibilitava a les dones accedir al tron, en aplicació de la «Llei Sàlica» encara que, tècnicament, no ho fos. La Pragmàtica Sanció de 1789 restablia d'aquesta manera el sistema de successió tradicional de les Siete Partidas d'Alfons X de Castella, segons el qual les dones podien regnar si no tenien germans varons.

## Descripció

El 1713, el rei Felip V d'Espanya va promulgar la Llei Sàlica, per la qual les dones només podrien heretar el tron en el cas de no haver hereus homes a la línia principal (fills) o lateral (germans i nebots). D'aquesta manera, pretenia evitar que els Habsburg recuperessin el tron a través de línies dinàstiques femenines.
Un segle més tard, al març de 1830, Ferran VII d'Espanya va tenir un problema: no va tenir fills mascles, només dues filles, Isabel (posteriorment coneguda com a Isabel II d'Espanya) i Lluïsa Ferranda d'Espanya. El pare de Ferran VII, Carles IV d'Espanya, havia fet un tímid intent d'eliminar la llei sàlica, i Ferran va decidir fer-ho promulgant la Pragmàtica Sanció, perquè la seva filla gran pogués heretar el tron i ser proclamada reina després de la seva mort, seguint la tradició espanyola.
Això va perjudicar al seu germà, Carles Maria Isidre de Borbó (hereu legítim de la corona segons la llei sàlica), de manera que els seus partidaris (entre ells, el ministre Calomarde) van pressionar a Ferran VII perquè canviés de criteri i derogués la Pragmàtica. No obstant això, Ferran, després de patir un greu atac de gota, va mantenir la seva postura i quan va morir el 29 de setembre de 1833, Isabel va ser proclamada reina, però a causa de la seva minoria d'edat, el regne va quedar sota la regència de la seva mare, Maria Cristina de Borbó-Dues Sicílies.

## Referències

* ↑ Artola, 1878, p. 52.
* ↑ Canal, 2000, p. 52-53.
* ↑ Giménez López, 1996, p. 14.

## Bibliografia

* Artola, Miguel. La burguesía revolucionaria (1808-1874). Historia de España Alfaguara V. 6a edició. Madrid: Alfaguara-Alianza Editorial, 1978. ISBN 84-206-2046-7.
* Canal, Jordi. El carlismo (en castellà). Madrid: Alianza Editorial, 2000. ISBN 84-206-3947-8.
* Giménez López, Enrique. El fin del Antiguo Régimen. El reinado de Carlos IV (en castellà). Madrid: Historia 16-Temas de Hoy, 1996. ISBN 84-7679-298-0.
# Anayama Nobukimi

    En aquest nom japonès, el cognom és Anayama.
Anayama Nobukimi (穴 山 信 君, - 1582), també conegut com a Anayama Baisetsu va ser un samurai japonès del període Sengoku, nebot de Takeda Shingen i un dels seus Vint-i-quatre Generals.
Va lluitar pel clan Takeda durant les batalles de Kawanakajima del 1561, en Mikatagahara de 1572 i a la de Nagashino el 1561. Se li va donar un castell i terres a la província de Suruga després que va ser pres el 1569 i va romandre aquí per més d'una dècada. Després de la mort de Shingen va seguir sota el comandament del seu fill Takeda Katsuyori, tot i que se sap que es va canviar al bàndol de Tokugawa poc després de la batalla de Nagashino i fins i tot el va ajudar en la seva campanya contra Takeda Katsuyori per motius desconeguts fins avui. Va ser recompensat pels seus serveis al clan Tokugawa amb un feu a la província de Kai, però va ser assassinat pels simpatitzants del clan Takeda poc temps després.

## Referències

* Turnbull, Stephen (1998). 'The Samurai Sourcebook'. London: Cassell & Co.
# Foto-cine Masip

La Casa al carrer Cort, 17 és una obra eclèctica de Valls (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa d'amplada reduïda. hi ha dues obertures a cada planta. Baixos comercials i tres plantes més.
Balcons en el primer i segon pis. Els dos balcons de la tercera planta són individuals. Cal destacar els muntants i les llindes de tots els balcons, que són individuals. Cal destacar els muntants i les llindes de tots els balcons, que són d'esgrafiat senzill.
Cornisa amb molta volada i sis mensules de mides considerables.
Recentment, s'ha pintat tota la façana amb colors clars i d'una forma molt suau, transparent.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa al carrer Cort, 17». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].