OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Albert Lortzing

Gustav Albert Lortzing (Berlín, 23 d'octubre de 1801 - Berlín, 21 de gener de 1851) fou un compositor alemany.
Lortzing era fill d'actors. Als 19 anys va començar a interpretar papers de jove amant (Jugendlicher Liebhaber) als teatres de Düsseldorf i Aquisgrà, de vegades fins i tot assumint curtes parts cantades de tenor o baríton.
La seua primera òpera, Ali Pascha von Janina, va aparèixer el 1824, però la seua fama com a compositor s'ha bastit principalment sobre dos títols Der Wildschütz (El caçador del bosc) (1842) i Zar und Zimmermann (Tsar i fuster) (1837).
Zar und Zimmermann va rebre una tèbia acollida del públic de Leipzig. Tot i això, les posteriors representacions a Berlín van produir una millor reacció. L'òpera va ser ben aviat representada en els principals escenaris d'Alemanya, i ara és considerada una de les obres mestres de l'òpera còmica alemanya. Va ser traduïda a l'anglès, francès, suec, danès, holandès, bohemi, hongarès i rus. La trama està basada en la vida del tsar Pere el Gran de Rússia, qui va viatjar per Alemanya, Holanda i Anglaterra disfressat de fuster amb el propòsit d'obtenir informació de primera mà que considerava necessària per al progrés del seu país, com eren les modernes tècniques de construcció de vaixells.
Der Wildschütz, basada en una comèdia d'August von Kotzebue, és una sàtira sobre l'exagerada i ximple admiració per la bellesa en l'art expressada per un gentilhome burgès.
Entre les altres òperes de Lortzing cal destacar Der Pole und sein Kind, estrenada poc després de la insurrecció de 1831 a Polònia, Undine de 1845, Der Waffenschmied de 1846 i Die Opernprobe (Frankfurt del Main, 1851).

## Referències

* ↑ Diccionario de la Opera, Emecé Editores España, S. A. text de Kurt Pahlen pàg. 20/07. (ISBN 84-7888-229-4)

## Enllaços externs

* Portal sobre Albert Lortzing per George Overmeire
Aquest text s'ha adaptat de l'edició de 1911 de l'Encyclopædia Britannica.
# Abdullah Gül

Abdullah Gül (Kayseri, 29 d'octubre de 1946) és un polític turc.Va ser escollit el primer president de Turquia amb antecedents en política islàmica després de les eleccions generals anticipades del 2007 i amb anterioritat va ostentar els càrrecs de Primer Ministre i Ministre d'Afers exteriors.

## Biografia

Nascut a Kayseri, Gül va estudiar econòmiques a la Universitat d'Istanbul. Durant els seus estudis de postgrau, va passar dos anys (1976–1978) a Londres i va estudiar a la Universitat d'Exeter al Regne Unit. Tornant a Turquia el 1978, es va convertir en instructor al Departament d'Enginyeria Industrial de la Universitat de Sakarya mentre treballava en la seva investigació doctoral sobre les relacions econòmiques de Turquia amb altres països musulmans. Es va doctorar a la Universitat d'Istanbul el 1983. Entre 1983 i 1991, va treballar al Banc Islàmic de Desenvolupament (BID) a Jiddah, Aràbia Saudita. El 8 de febrer de 2009 se li va concedir un doctorat honorari per la Universitat Amity, Noida, i un LL.D per la Universitat de Dhaka el 13 de febrer de 2010.
Va ser elegit membre del parlament turc pel Refah Partisi (RP, "el Partit del Benestar") del districte electoral de Kayseri el 1991 i el 1995. Durant aquests anys, va fer declaracions sobre el sistema polític de Turquia dissenyat per Mustafa Kemal Atatürk i el Moviment Nacional Turc, que incloïa "Això és el final del període republicà" i "El sistema laic ha fracassat i definitivament volem canviar-lo". Aquestes declaracions van causar polèmica quan el primer ministre Recep Tayyip Erdogan va anunciar la seva candidatura a les eleccions presidencials de 2007.
Després que el Partit de la Justícia i el Desenvolupament (AKP) guanyés la majoria de vots a les eleccions generals de novembre de 2002, Gül va ser nomenat primer ministre, ja que el líder de l'AKP, Recep Tayyip Erdoğan, encara tenia prohibit participar en política. Després que el govern de Gül va aconseguir una legislació que permetés el retorn d'Erdogan a la política, aquest últim va assumir el càrrec de primer ministre el 14 de març de 2003. Gül va ser nomenat viceprimer ministre i ministre d'Afers Exteriors.

## Referències

* ↑ «Gül'ün adaylığını doğru bulmuyoruz» (en turc). CNN Türk [Consulta: 29 agost 2007].
* ↑ Turks elect ex-Islamist president Arxivat 21 March 2008$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine., bbc.co.uk; retrieved 9 febrer 2009.
* ↑ MacLean, Gerald. Abdullah Gul and the Making of the New Turkey. Londres: Oneworld, 2014, p. 300–301. ISBN 9781780745633.
* ↑ MacLean, Gerald. Abdullah Gul and the Making of the New Turkey. Londres: Oneworld, 2014, p. 92. ISBN 9781780745626.
* ↑ «Doctor of Laws degree conferred on Abdullah Gül». The Daily Star, 13-02-2010 [Consulta: 7 gener 2011].
* ↑ «Cumhuriyet bitmiş». Milliyet [Consulta: 25 agost 2010].
* ↑ «Abdullah Gül: The Man Who Would be Turkey's President» (en turc). Deutsche Welle [Consulta: 28 agost 2007].
* ↑ MacLean, Abdullah Gul, pp. 236-7

## Enllaços externs

* Web oficial del President de Turquia (turc) (anglès)
# Abdullah Ercan

Abdullah Ercan (8 de desembre de 1971) és un exfutbolista turc de la dècada de 1990 i després entrenador.
Fou 68 cops internacional amb la selecció turca amb la qual participà en el Mundial de 2002.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Trabzonspor, Fenerbahçe, Galatasaray SK, İstanbulspor.

## Palmarès
### Trabzonspor

* Copa turca de futbol: 1992, 1995
* Supercopa turca de futbol: 1995
* Copa del Primer Ministre turca de futbol: 1994, 1996

### Fenerbahçe

* Süper Lig: 2000-01

## Referències

* ↑ «Perfil a fifa.com». Arxivat de l'original el 2018-10-20. [Consulta: 20 octubre 2018].
* ↑ Abdullah Ercan a National-Football-Teams.com (anglès)
# Agència de viatges

Una agència de viatges és un establiment comercial dedicat a l'exercici d'activitats de mediació entre els viatgers, d'una banda, i l'oferta del sector turístic (hotels, serveis de transports, guies turístics, etc.), de l'altra.
L'agència de viatges moderna va aparèixer durant la segona meitat del segle xix, com a evolució de l'activitat de Cox & Kings, que té les arrels a l'any 1758.

## Bibliografia

* Beaver, Allan. Mind Your Own Travel Business: A Manual of Retail Travel Practice. Radlett: Beaver Travel, 1993. ISBN 0-950439-53-3. (anglès)

## Referències

* ↑ «Idescat. Anuari estadístic de Catalunya. Agències de viatges. Marques turístiques. Metodologia». [Consulta: 18 juliol 2018].
# Acanthurus xanthopterus

Acanthurus xanthopterus és una espècie de peix pertanyent a la família dels acantúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 70 cm de llargària màxima (normalment, en fa 50).
* 8-9 espines i 25-27 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 23-25 radis tous a l'anal.
* És de color gris purpuri amb la base de l'aleta caudal blanquinosa i l'aleta caudal purpúria.

## Alimentació

Menja algues (incloent-hi diatomees), detritus, hidrozous i peixos.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (24 °C-28 °C; 30°N-30°S) que viu entre 1 i 100 m de fondària (normalment, entre 5 i 90).

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les illes Hawaii, la Polinèsia Francesa, el sud del Japó, la Gran Barrera de Corall i Nova Caledònia. També és present des del golf de Califòrnia i l'illa Clipperton fins a Panamà i les illes Galápagos.

## Costums

És bentopelàgic.

## Observacions

És verinós.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Acanthurus xanthopterus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Fischer, W., I. Sousa, C. Silva, A. de Freitas, J.M. Poutiers, W. Schneider, T.C. Borges, J.P. Feral i A. Massinga, 1990. Fichas FAO de identificaçao de espécies para actividades de pesca. Guia de campo das espécies comerciais marinhas e de águas salobras de Moçambique. Publicaçao preparada em collaboraçao com o Instituto de Investigaçao Pesquiera de Moçambique, com financiamento do Projecto PNUD/FAO MOZ/86/030 e de NORAD. Roma, FAO. 1990. 424 p.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Aitor Tornavaca Fernández

Aitor Tornavaca Fernández (nascut el 24 de març de 1976 a Vitòria) és un exfutbolista basc que jugava de migcampista.
Va acumular un total de 328 partits i 16 gols a la Segona Divisió en 11 temporades, representant cinc clubs, principalment el Recreativo de Huelva. Va sumar 105 partits i cinc gols a la Lliga, on va jugar amb el Recreativo i l'Sporting de Gijón.

## Carrera de club

Aitor va néixer a Vitòria-Gasteiz, Àlaba, País Basc. Durant els seus inicis de carrera va jugar gairebé exclusivament a Segona Divisió, representant l'Sporting de Gijón, CD Leganés, Llevant UE, Real Jaén i SD Eibar i es va traslladar al Recreativo de Huelva per a la campanya 2004–05. Va participar en dos partits de la Lliga amb el primer club, marcant contra el Real Valladolid en una victòria a casa per 4-2 el 29 d'octubre de 1995.
Al Recre, Aitor hi va ser titular des de l'inici; va ser fonamental en l'ascens del conjunt andalús el 2006 i també un habitual de la primera categoria (mai va jugar menys de 30 partits de Lliga en els seus vuit anys). També va ser desplegat diverses vegades com a lateral esquerre.
El 12 de juliol de 2012, després de tres temporades a la segona divisió i 294 competicions amb el Recreativo, l'Aitor, de 36 anys, va tornar a Astúries i es va incorporar al Real Avilés CF de Segona Divisió B, signant un contracte de dos anys però retirant-se al el final del seu primer, després de la qual cosa es va incorporar immediatament al cos tècnic del club.
Aitor va tornar a estar en actiu el 14 de juny de 2014, acordant un contracte amb el CD Llanes de Tercera Divisió.

## Referències

* ↑ Imedio, Oscar «Aitor (Jaén), nuevo refuerzo armero» (en castellà). , 16-07-2002.
* ↑ Lorenzo, José Luis «Aitor Tornavaca ficha por dos años con el Recreativo» (en castellà). , 20-05-2004.
* ↑ Calleja, José Luis «El Sporting remonta dos veces» (en castellà). , 30-10-2005.
* ↑ «Aitor Tornavaca, el viajero del tiempo» (en castellà). Historias de Segunda, 19-10-2011. Arxivat de l'original el 30 maig 2014. [Consulta: 30 maig 2014].
* ↑ (en castellà) , 12-07-2012.
* ↑ (en castellà) , 23-08-2013.
* ↑ Ubric, R. «Aitor Tornavaca vuelve a los terrenos de juego al fichar por el Llanes» (en castellà). Huelva 24, 17-06-2014. [Consulta: 18 juny 2014].
* ↑ (en castellà) , 17-06-2014.

## Enllaços externs

* Aitor a BDFutbol
* Aitor a La Preferente (castellà)
* Aitor, Fitxa a Soccerway
# Ageltrude de Benevento

Ageltrude de Benevento (? - 27 d'agost de 923) va ser emperadriu consort i reina d'Itàlia.
Era la filla del príncep Adelchis de Benevent i Adeltruda. Es va casar amb Guisat a principis dels anys 880, quan encara era només el duc del Ducat de Spoleto i Camerino. Era esposa de Guiu III de Spoleto (va regnar 891–894) i mare de Lambert II de Spoleto (va regnar 894–898) Va ser regent pel seu fill, a qui va animar activament a oposar-se als seus enemics carolingis i a influir en les eleccions papals a favor seu.
En 894 va acompanyar al seu jove fill de 14 anys, Lamberto, a Roma perquè fos confirmat com a emperador pel Papa Formós, que va donar suport al pretendent carolingi, Arnulf de Caríntia. El 896, ella i el seu fill es van refugiar a Spoleto quan Arnulf va marxar a Roma i va ser coronat en oposició a Lambert. Arnulf aviat va quedar paralitzat per un cop i Formós va morir. Ageltruda ràpidament va interferir per afirmar la seva autoritat a Roma i va triar al seu candidat com a Papa Esteve VI. A petició d'ella i de Lambert, el cos de Formós va ser desenterrat i jutjat, convicte i llançat al Riu Tíber en el Concili Cadavèric. Lambert es va convertir en Lambert II de Spoleto.

## Referències

* 1 2 3 Bury, John Bagnell. The Cambridge Medieval History, Volume 3. Macmillan, 1922.
* ↑ Mann, Horace. The Lives of Popes in the Early Middle Ages, Vol. IV: The Popes in the Days of Feudal Anarchy, 891-999. London, K. Paul, Trench, Trübner, 1925.
* ↑ Partner, Peter. The lands of St. Peter : the papal state in the Middle Ages and the early Renaissance. Berkeley [u.a.]: Univ. of California Pr., 1972. ISBN 0520021819.
# Agelau de Naupacte

Agelau (en grec antic: Ἀγέλαος, llatí: Agelaŭs) fou un polític etoli esmentat per primer cop el 221 aC, quan va negociar una aliança entre el cap il·liri Escerdilaides i els etolis. Era natural de Naupacte, una ciutat de la Lòcrida que s'havia integrat en la Lliga Etòlia.
Es diu que va ser el seu discurs persuasiu el que va induir a Filip V de Macedònia a fer la pau amb la Lliga Etòlia (218 aC). El 217 aC fou elegit estrateg de la Lliga, però la seva política partidària de la pau li va provocar molts enemics i es va retirar, segons diu Polibi.

## Referències

* ↑ Walbank, Frank William. Aratos of Sicyon (en anglès). CUP Archive, 1933, p. 121.
* ↑ Agelaus of Naupactus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 68
# Abu-Kabir al-Hudhalí

Àmir (o Uwàymir) ibn (al-)Hulays, conegut com a Abu-Kabir al-Hudhalí, fou un poeta àrab de la tribu dels hudhayl. Va viure a la segona meitat del segle vi i al començament del segle vii.
El seu diwan fou publicat i traduït per F. Bajratevitx.

## Bibliografia

F. Bajratevitx, Le Diwan d'Abu Kabir al-Hudali, publié avec le comentaire d'as-Sukhari, traduït et annoté, 1927
# Adiafànids

Els adiafànids (Adiaphanida) són un grup constituït pels platihelmints fecàmpids, prolecitòfors i triclàdides. El nom prové del grec antic, de la paraula adiafanis, que vol dir 'opac', i fa referència al fet que no es coneix cap sinapomorfia per a aquest grup. D'altra banda, la majoria, sinó totes, les espècies d'aquest grup presenten cossos més o menys opacs. Es tracta d'un clade sobre la base d'anàlisis genètiques.

## Filogènesi

Posició filogenètica dels adiafànids dins el grup dels platihelmints segons el treball de Laumer i col·laboradors publicat l'any 2015:
| Platyhelminthes | Catenulida Rhabditophora Macrostomorpha Trepaxonemata Polycladida Prorhynchida Gnosonesimida Euneoophora Rhabdocoela Proseriata Adiaphanida Fecampiida Prolecithophora Tricladida Bothrioplanida Neodermata Cestoda Monogenea Digenea |

## Referències

* ↑ Michael Noren & Ulf Jondelius, 2002. The phylogenetic position of the Prolecithophora (Rhabditophora, 'Platyhelminthes'). Zoologica Scripta, 31:403-414.
* ↑ Christopher E Laumer, Andreas Hejnol, Gonzalo Giribet, 2015. Nuclear genomic signals of the 'microturbellarian' roots of platyhelminth evolutionary innovation. eLife 2015;10.7554/eLife.05503.
# Adia edicions

AdiA Edicions és una editorial mallorquina especialitzada en poesia fincada a Calonge. Va néixer el setembre de 2013 amb la coordinació de Pau Vadell Vallbona i l'ajuda de molts altres companys. Miquel Bauçà, Guillem d'Efak, Francesc Garriga, Lucia Pietrelli, Misael Alerm i Antoni Clapés són alguns dels autors presents en aquesta editorial «de proximitat, viral, maleïda i, a més a més, transdisciplinària». El 2017 va presentar, conjuntament amb Cafè Central, Ferida Oberta, una col·lecció d'assaig poètic.

## Referències

* ↑ Mateu, Margalida «Amb Adia Edicions, publicarem la novel·la perduda de Guillem d'Efak». AraBalears, 23-09-2017 [Consulta: 27 febrer 2020].
* ↑ «Qui és qui. Índex d'Editorials». Institució de les Lletres Catalanes. [Consulta: 3 setembre 2018].
* ↑ Portell i Clar, Sebastià «Pròxima, viral i maleïda: neix AdiA Edicions». Núvol, 30-09-2013 [Consulta: 3 setembre 2018].
* ↑ «AdiA Edicions, dos anys apostant per la poesia en català». dBalears, 18-09-2015. Arxivat de l'original el 2020-02-27 [Consulta: 27 febrer 2020].
* ↑ Pons Alorda, Jaume C. «Les magnífiques arnes de Pau Sif». El Temps, 17-07-2017 [Consulta: 27 febrer 2020].
* ↑ Ginabreda, Francesc «Ferida oberta per contagiar el virus de la poesia». Núvol, 08-04-2017.
# Adi Shamir

Adi Shamir (עדי שמיר; nascut el 6 de juliol, de 1952) és un criptògraf israelià. És coinventor de l'algorisme RSA (juntament amb Ron Rivest i Leonard Adleman), coinventor de l'esquema d'identificació Feige-Fiat-Shamir (juntament amb Uriel Feige i Amos Fiat), un dels inventors de la criptoanàlisi diferencial. Ha fet també nombroses contribucions als camps de la criptografia i informàtica.

## Educació

Nascut a Tel-Aviv, Shamir va rebre un títol de Grau en Matemàtiques de la Universitat De Tel-Aviv el 1973. Va obtenir els graus MSc i PhD en informàtica a l'Institut Weizmann el 1975 i 1977, respectivament. La seva tesi s'anomenava, "Fixed Points of Recursive Programs and their Relation in Differential Agard Calculus". Després d'un any de postdoc a la Universitat de Warwick, va fer recerca al MIT del 1977 al 1980 abans de retornar per esdevenir membre de la facultat de matemàtiques i informàtica de l'Institut Weizmann. A partir del 2006, és també un professor convidat a École Normale Supérieure de París.

## Recerca

A part de l'RSA, entre les altres invencions de Shamir i les seves contribucions a criptografia hi ha l'esquema de compartició de secrets de Shamir, el trencament del criptosistema Merkle-Hellman, criptografia visual, els dispositius de factorització dels enters TWIRL i TWINKLE. Juntament amb Eli Biham, va descobrir la criptoanàlisi diferencial, un mètode general per atacar xifratges per blocs. (Després es va saber que la criptoanàlisi diferencial ja era coneguda i mantinguda en secret per IBM i la NSA.).

## Vegeu també

* Esquema de Shamir

## Referències

* ↑ Coppersmith, Don «The Data Encryption Standard (DES) and its strength against attacks» (PDF). IBM Journal of Research and Development, 38, 3, maig 1994, pàg. 243. DOI: 10.1147/rd.383.0243. (subscription required)
* ↑ Levy, Steven. Crypto: How the Code Rebels Beat the Government — Saving Privacy in the Digital Age. Penguin Books, 2001, p. 55–56. ISBN 0-14-024432-8.

## Enllaços externs

* Patents dels Estats Units d'Adi Shamir, 1976-apresent Arxivat 2012-12-14 at Archive.is
# Alfonso Zarauza

Alfonso Vilas Zarauza (Santiago de Compostela, 1973) és un guionista i director gallec.

## Trajectòria

Després d'una sèrie de curtmetratges com Hai que foderse (1994), ¡Aproba! (1995), A danza de Katiuska (1998), Sebastian (2001) i Touro (2002),va treballar a la producció de Un rey en La Habana de Alexis Valdés el 2004 i va debutar el 2007 amb un llargmetratge A noite que deixou de chover. El 2009 va codirigir la sèrie de televisió O Nordés. El 2021 s'endinsà en el gènere del terror amb Malencolía.

## Filmografia

* 2009: O Nordés
* 2013: Encallados
* 2014: Os fenómenos
* 2008: La noche que dejó de llover
* 2020: Ons
* 2021: Malencolía

## Premis i nominacions
### Premis Mestre Mateo

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2008 | Millor director | A noite que deixou de chover | Guanyador |
| 2008 | Millor guió | A noite que deixou de chover | Guayador |
| 2009 | Millor realitzador | O Nordés | Guanyador |
| 2013 | Millor director | Encallados | Nominat |
| 2014 | Millor director | Os fenómenos | Guanydor |
| 2014 | Millor guió | Os fenómenos | Guanyador |
| 2020 | Millor director | Malencolía | Nominat |

## Referències

* ↑ Alfonso Zarauza retratará el alma de la ciudad de Pontevedra, La Voz de Galicia, 20 de novembre de 2021
* ↑ El director Alfonso Zarauza explora el terror en “Malencolía”, su nueva película, Faro de Vigo, 9 de novembre de 2021

## Enllaços externs

* Alfonso Zarauza a culturagalega.org
# Alfonso de Baena

«Alfonso de Baena» té aquests significats:
* Alfonso de Baena (pintor) (segle XV), pìntor
* Alfonso de Baena (beat) (Villatobas, 1539 - Illes Canàries, 1570), beat jesuïta, màrtir catòlic
* Juan Alfonso de Baena (segle XV) escriptor i trobador castellà d'origen jueu.
# Alfonsas Eidintas

Alfonsas Eidintas (Vaiguva, 4 de gener de 1952) és un historiador, novel·lista i diplomàtic lituà. Ostenta el càrrec d'ambaixador de Lituània a Grècia.

## Biografia

Entre 1969 i 1973 Alfonsas Eidintas va estudiar història a la Universitat de Vílnius, en la qual va estar posteriorment com a professor i director del Departament d'Història Universal així com vicedegà d'aquesta institució. De 1986 a 1993 va ser el Director Adjunt d'Investigació de l'Acadèmia Lituana de Ciències i a l'adjunt Institut Lituà d'Història, on va rebre la seva nominació com a acadèmic el 1990.
Eidintas va entrar al servei diplomàtic el 1993, com ambaixador de Lituània als Estats Units. També ha exercit el càrrec d'ambaixador de Lituània Extraordinari i Plenipotenciari al Canadà, Mèxic, Noruega, Israel, Xipre, Etiòpia, Sud-àfrica i Nigèria. Va treballar també en el Ministeri d'Afers Estrangers. Va ser professor en l'Institut de Relacions Internacionals i Ciències Polítiques.
A partir de l'any 2009, ha escrit disset llibres, i almenys cinquanta articles científics sobre la història de Lituània i la seva política, també va publicar una obra de ficció històrica, Ieškok Maskvos sfinkso (A la recerca de l'Esfinx de Moscou).

## Llibres

* Jonas Sliupas: Knyga mokiniams. 1989.
* Naujas poziuris i Lietuvos istorija. 1989.
* Antanas Smetona: Politines biografijos bruozai. 1990.
* Lietuvos Respublikos prezidentai. 1991.
* Slaptasis lietuviu diplomatas: istorinis detektyvas. 1992.
* Kazys Grinius: Ministras pirmininkas ir prezidentas. 1993
* Lietuviu kolumbai: Lietuviu emigracijos istorijos apybraiza. 1993.
* Aleksandras Stulginskis: Lietuvos prezidentas, Gulago kalinys. 1995.
* Lietuvos ambasados rūmų Washington, D.C. istorija. 1996.
* Lithuania in European Politics: The Years of the First Republic, 1918-1940 (with Vytautas Zalys). 1999.
* President of Lithuania: Prisoner of the Gulag-a Biography of Aleksandras Stulginskis. 2001.
* Žydai, lietuviai ir holokaustas. 2002.
* Jews, Lithuanians and the Holocaust. 2003.
* Lithuanian Emigration to the United States 1868-1950. 2003.
* Ambasadorius = Ambassador: tarnyba savo valstybei svetur: skiriama Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijos 85 metų sukakčiai. 2003.
* Ieškok Maskvos sfinkso: istorinis romanas. 2006.
* Žydai, Izraelis ir palestiniečiai. 2007.
* Erelio sparnų dvelksmas: istorinis romanas: "Ieškok Maskvos sfinkso" tęsinys. 2008.
* Istorija kaip politika: įvykių raidos apžvalgos. 2008.
* Aukštai šaltos žvaigždės: istorinis romanas: "Ieškok Maskvos sfinkso" ir "Erelio sparnų dvelksmo" tęsinys. 2009.

## Referències

* ↑ «The President presented letters of credence to Lithuania’s ambassador to Greece». Arxivat de l'original el 2013-12-17. [Consulta: 17 desembre 2013].
* ↑ «DIPLOMATŲ PUBLIKACIJŲ BIBLIOGRAFIJA. KNYGOS. Alfonsas Eidintas» (en lituà). Arxivat de l'original el 2013-12-17. [Consulta: 17 desembre 2013].
# Al Jabal al Gharbi

El districte d'Al Jabal al Gharbi (àrab: الجبل الغربي, al-Jabal al-Ḡarbī, literalment ‘la Serralada Occidental’) és un dels vint-i-dos districtes de Líbia, al nord-oest del país. Es troba a prop de la frontera amb Tunísia. Va prendre el nom durant l'administració otomana, mentre que els geògrafs occidentals i els amazics l'anomenen Jabal Nefusa.

## Geografia

Entre els seus principals trets físics es destaca la Muntanya Jabal Nafusa, que es troba elevat a uns 980 metres sobre el nivell del mar. La resta del paisatge és similar al de tots els països d'aquesta regió.
Limita amb els següents districtes:
* Sirte a l'est
* Misurata a l'est
* Al Murgub al nord-est
* Al Jfara al nord
* Zauiya al nord
* An Nuqat al Khams al nord-oest
* Nalut a l'oest
* Wadi Al Shatii al sud
* Al Jufrah al sud-est

## Referències

* ↑ Lacher, Wolfram. Libya's Fragmentation: Structure and Process in Violent Conflict (en anglès). Bloomsbury, 2020, p. 210. ISBN 9780755600823.

## Bibliografia

* «Districts of libya». statoids.com. Consultat el 2 de març de 201