OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paul Potts

Paul Potts (nascut el 13 d'octubre de 1970 a Bristol), és un tenor anglès que es va fer popular a tot el món gràcies a la seva victòria el 2007 en el concurs de la televisió anglesa Britain's Got Talent interpretant àries i sorprenent tant el jurat com el públic. Potts, que treballava venent mòbils a The Carphone Warehouse, va passar de la nit al dia a ser un fenomen de masses al Regne Unit. Resideix a Port Talbot, al sud de Gal·les.

## Discografia
### Àlbums

* 2007 One Chance
** #1 (UK, Irlanda, Corea del Sud, Noruega, Dinamarca, Suècia, Hong Kong, Nova Zelanda, Austràlia, Canadà, Colòmbia, Mèxic, Alemanya)
* 2007 One Chance Christmas Edition
* 2009 Passione
* 2010 Cinema Paradiso

### Singles

* 2007 "Nessun dorma"
** #100 (UK), #2 (Taiwan)

### Altres

* 2012 Renaissance (#7 Sen no Kaze ni Natte - Emiri Miyamoto)

## Enllaços externs

* El somni continua (anglès)
* Pàgina dels admiradors de Paul Potts
* Pàgina de Bath Opera amb registre de les òperes dutes a escena Arxivat 2007-06-15 a Wayback Machine.
* Vídeo de la primera presentació de Paul Potts a Britain's Got Talent (anglès)
# Arque (mitologia)

* No s'ha de confondre amb Arque (filosofia).
Arque(grec antic: Ἀρχή Arkhé; llatí: Archē, es), en la religió grega antiga, va ser la musa dels orígens i inicis. Va ser una de les primeres muses (beòcies) identificades. Més tard, van ser nomenades nou muses diferents que es van conèixer com a les Muses Olímpiques, filles de Zeus i Mnemòsine, que són més habituals en les descripcions clàssiques de les muses. S'esmenta a La naturalesa dels déus de Ciceró junt amb les seves germanes Telxíone, Aede i Mèlete.

## Vegeu també

* Llista de déus grecs

## Referències

* ↑ Diccionari llatí-català de noms propis. Columna, p. 27. ISBN 84-7809-720-1. «Arche, es f: Arque. Musa.»
* ↑ «Arche - Ancient Greek (LSJ)». [Consulta: 21 juliol 2023].
* ↑ «A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, Musae». [Consulta: 21 juliol 2023].
* ↑ «Charlton T. Lewis, Charles Short, A Latin Dictionary, archē». [Consulta: 21 juliol 2023].
* ↑ «Search Latin - Numen - The Latin Lexicon - An Online Latin Dictionary - A Dictionary of the Latin Language». [Consulta: 21 juliol 2023].
* ↑ Ciceró. De natura deorum. «Iam Musae primae quattuor Iove altero, Thelxinoe, Aoede, Arche, Melete; secundae Iove tertio et Mnemosyne procreatae novem; tertiae Piero natae et Antiopa, quas Pieridas et Pierias solent poetae appellare, isdem nominibus et eodem numero, quo proxumae superiores.»
# Platja de la Clota Grossa

La platja de la Clota Grossa és una petita platja situada dins del port de l'Escala, o port de la Clota Grossa, al municipi de l'Escala (Alt Empordà). Té una longitud de 58 metres i una amplada de 10 metres, formada per còdols. Davant de la platja o sobre la sorra hi varen barques de vela llatina.

## Referències

* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Un racó a l'antiga». flickr, 23-08-2021.
# Dan Crawford

* No s'ha de confondre amb Joe Crawford.
Dan Crawford (nascut el 23 de novembre de 1953 a Chicago, Illinois) és un àrbitre professional de bàsquet de l'NBA des de la temporada 1984-85. Al començament de la temporada 2006-07 de l'NBA, els seus partits arbitrats eren 1.425 de temporada regular, 191 de playoffs i 18 de les Finals de l'NBA. També va arbitrar els All-Star Game de 1994 i 2001. Vesteix el dorsal 43.
El 1976 es va graduar a la Universitat de Northeastern Illinois i posteriorment va treballar com a àrbitre en partits d'institut durant de 12 anys a Illinois, vuit anys a la Missouri Valley Conference de l'NCAA i a la Chicagoland Collegiate Athletic Conference de la NAIA, i quatre a la Continental Basketball Association.

## Enllaços externs

* Dan Crawford - National Basketball Referees Association
# Trica

«Trica» té aquests significats:
# Juan Bautista Ríos Martínez

Juan Bautista Ríos Martínez (Borriana, 1924) és un agricultor i polític valencià.

## Trajectòria

És llicenciat en Ciències Econòmiques i col·laborador del diari Mediterráneo, de Castelló. Ha estat Vocal de la Junta d'Aigües de La Plana i membre de la Junta de Govern de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer. Ha estat director d'empreses d'explotació i d'exportació de cítrics i gran impulsor d'associacions agrícoles i de Comunitats de Regants, ocupant la presidència de la Comunitat de Regants de Borriana i del Sindicat de Regs del Riu Millars.
A les eleccions generals espanyoles de 1979 fou escollit senador per la UCD per la província de Castelló. Va estar Secretari primer de peticions del Senat d'Espanya.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.471. ISBN 9788495484802.
* ↑ La Comunidad de Regantes conmemora su centenario y recibirá la Medalla de Oro de la ciudad Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., 17-11-2006
* ↑ Fitxa del Senat
# Stanulus talboti

Stanulus talboti és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,8 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 3-15 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Ryukyu, Ogasawara, el sud de la Gran Barrera de Corall, Tonga i les Illes Marqueses.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene, 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Randall, J.E., H. Ida, K. Kato, R.L. Pyle i J.L. Earle, 1997. Annotated checklist of inshore fishes of the Ogasawara Islands. Nat. Sci. Mus. Monogr. (11):1-74.
* ↑ Randall, J.E., J.T. Williams, D.G. Smith, M. Kulbicki, G.M. Tham, P. Labrosse, M. Kronen, E. Clua i B.S. Mann, 2003. Checklist of the shore and epipelagic fishes of Tonga. Atoll Res. Bull. Núms. 497-508.
* ↑ Francis, M.P., 1993. Checklist of the coastal fishes of Lord Howe, Norfolk, and Kermadec Islands, Southwest Pacific Ocean. Pac. Sci. 47(2):136-170.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Arc escarser

L'arc escarser és un tipus d'arc de mig punt simètric que consisteix en un sector circular que té el centre per sota de la línia d'impostes. Se sol trobar en els ponts pel fet que presenta una major secció de desguàs que un arc de mig punt equivalent.

## Característiques

L'arc escarser és, per tant, un sector de circumferència. Aquest arc es diferencia de l'arc de mig punt en què el centre del sector es troba per sota de la línia d'impostes (nivell de les arrencades), fent que en els salmers el sector de circumferència no faci una tangència, formant per tant una espècie de cantonada. En algunes ocasions s'ha titllat d'arc poc estètic per l'existència d'aquesta cantonada. Se sol trobar en els ponts pel fet que presenta una major secció de desguàs que un arc de mig punt equivalent, sense elevar la rasant de la via.

## Usos

Quan es troba aquest arc sobre una porta, o finestra, se sol denominar "escarsera", i el seu arc sol correspondre a la sisena part d'una circumferència (és a dir 60º). S'acostuma a posar sobre les portes i finestres per tancar-les amb més seguretat per dalt. En algunes ocasions es troba aquest arc combinat amb una llinda de reforç. En geometria s'anomenava arc escarser a l'arc menor d'una semicircumferència. Aquest tipus d'arc es va fer servir en l'arquitectura romana i al romànic.

## Referències

* ↑ Moreno García, Francisco. Arcos y Bóvedas. (primera edició). Barcelona: Ediciones CEAC, 2004.
* 1 2 Tomàs Vicent Tosca i Mascó, (1786), Tratados de arquitectura civil, montea y cantería, y reloxes, València, pàgs. 86-89
* ↑ César del Valle Barreda, (2009), Todo el románico de Burgos, Serie del Románico en Castilla y León, pág. 34

## Vegeu també

* Arc
* Arc carpanell - Rebaixat amb sectors tangents de circumferència
* Arc conopial - Rebaixat en forma de "{"
# Platja de la Costa Daurada

La platja de la Costa Daurada, platja de Cal Guinovart, platja de les Guineus, o platja del Francàs, és una platja del municipi de Roda de Berà (Tarragonès), que limita al sud-oest amb el port de Roda de Berà i al nord-est amb la platja del Francàs, del municipi del Vendrell. Orientada al sud-sud-est, té una longitud de 770 metres i una amplada mitjana de 66 metres, formada per sorra fina i daurada, amb un pendent d'entrada a l'aigua suau. Disposa de lavabos, passeres d'accés al mar, serveis de salvament i socorrisme, 3 camps de voleibol, 1 camp de futbol platja, i accessibilitat per persones amb mobilitat reduïda.
La platja està guardonada amb la Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis. L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent.

## Referències

* 1 2 «Platja Costa Daurada». Ajuntament de Roda de Berà.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* 1 2 «La Costa Daurada». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «La tranquil·litat del Francàs». Diari de Tarragona, 29-08-2017.
* 1 2 «Platja de la Costa Daurad». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «95 platges i 23 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2024». Generalitat de Catalunya, 07-05-2024.
# Districte de Dungannon i Tyrone Sud

El Districte de Dungannon i Tyrone Sud (gaèlic irlandès Comhairle Buirge Dhún Geanainn agus Thír Eoghain Theas, Ulster Scots: Rathgannon an Sooth Owenslann Burgh Cooncil) és un districte d'Irlanda del Nord. La seu és a la ciutat de Dungannon. El districte aplega la part meridional del comtat de Tyrone (amb una petita part del comtat d'Armagh) i té una població de 48.000. A part de Dungannon hi ha altres ciutats més petites: Augher, Clogher, Fivemiletown, Ballygawley, Caledon, Aughnacloy, Benburb, Moy i Coalisland.
El districte fou creat com a Districte de Dungannon, i adoptà el seu nom actual el 25 de novembre de 1999, en petició al Secretari d'Estat per al Medi Ambient.
L'àrea del districte de Dungannon i Tyrone Sud consisteix en quatre àrees electorals: Blackwater, Clogher Valley, Dungannon Town i Torrent. A les eleccions de 2005 foren escollits 22 membres dels següents partits: 8 Sinn Féin, 5 Partit Unionista Democràtic (DUP), 4 Partit Unionista de l'Ulster (UUP) 4 Social Democratic and Labour Party (SDLP) i 1 Éirígí (EIR). El consell adoptà en 2001 la regla D'Hondt per a escollit el cap del consell. El cap actual és Michelle O'Neill (SF) i el vicepresident és Norman Badger (UUP).

## Revisió de l'Administració Pública

En la revisió de l'Administració Pública (RPA), el consell s'ha d'unificar amb el del districte de Magherafelt i amb el Cookstown el 2011 per a formar un sol consell per a l'àrea ampliada amb un total de 1.715 km² i una població de 120.096 habitants. Les següents eleccions tindran lloc en maig de 2009, però el 25 d'abril de 2008, Shaun Woodward, Secretari d'Estat per a Irlanda del Nord anuncià que les eleccions de districte programades per a 2009 serien posposades fins a la introducció dels 11 nous consells en 2011.

## Referències

* ↑ «Dungannon & South Tyrone Borough Council». Arxivat de l'original el 2011-07-19. [Consulta: 5 juny 2013].
* ↑ «Minister Foster announces decisions on Local Government Reform». DoE. Arxivat de l'original el 2011-02-18. [Consulta: 6 juny 2013].
* ↑ Northern Ireland elections are postponed, BBC News, April 25, 2008, consultat el 27 d'abril de 2008

## Enllaços externs

* Web del consell Arxivat 2012-09-05 a Wayback Machine.
* Dungannon Life
* A Flavour of Tyrone Arxivat 2006-01-07 a Wayback Machine.
# Trica (nimfa)

* Per a altres significats, vegeu «Trica (ciutat)».
Trica (en grec antic Τρίκκη) era, segons la mitologia grega, una filla del déu-riu Peneu, a Tessàlia. La seva mare era Creüsa, o potser Fílira.
Es va casar amb Hipseu, rei dels làpites, que podia ser germà seu. Van tenir dues filles, Temisto i Cirene. És l'epònima de la ciutat de Trica.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 533. ISBN 9788496061972.
# La Croseta

La Croseta (en francès Lacrouzette) és un municipi francès, situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.313 | 1.572 | 1.862 | 1.955 | 1.854 | 1.753 | 1.785 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | François Bono | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Suimanga barbagrís

El suimanga barbagrís (Anthreptes tephrolaemus) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Viu als clars del bosc i vegetació secundària des del sud de Nigèria fins al sud d'Uganda, oest de Kenya, nord-oest de Tanzània, nord-oest d'Angola i l'illa de Bioko.

## Taxonomia

Considerada sovint una subespècie d'Anthreptes rectirostris, va ser considerat una espècie de ple dret pel HBW/Birdlife i mes recentment també pel Congrés Ornitològic Internacional, versió 11.2 2021.

## Referències

* ↑ «Suimanga barbagrís». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2:Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ "Species Updates – IOC World Bird List" versió 11.2.https://www.worldbirdnames.org/new/updates/species-updates/
# Aulus Gabini (tribú)

Aulus Gabini (llatí: Aulus Gabinius) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Gabínia, d'origen plebeu.
Va ser tribú de la plebs l'any 139 aC i va introduir la primera lex Tabellaria, la lex Gabinia de sufragiis, que substituïa el desempat per un vot obert. Marc Porci Latró parla d'una Lex Gabinia, per la qual les assemblees clandestines a la ciutat quedaven prohibides i podien ser castigades amb la mort, però no se sap de quina època és aquesta llei.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 192.
# Pere Carbonell i Huguet

Pere Carbonell i Huguet (Sarrià, 1850 o 1854 – Barcelona, 6 de gener de 1927) fou un escultor català. Especialitzat en escultura monumental, entre les seves nombroses obres es troben l'estàtua que representa a Catalunya en el Monument a Colom del Port de Barcelona, la de Joan Lluís Vives i March a la façana de la Biblioteca Nacional de Madrid i la decoració escultòrica del Mausoleu de Colom a la Catedral de Santo Domingo. També intervingué a la decoració del Palau de Justícia de Barcelona. Fou autor del bust d'Emili Vilanova (1908) situat al Parc de la Ciutadella, amb projecte de l'arquitecte Bonaventura Bassegoda i Amigó.
Participà en diverses exposicions nacionals i internacionals, així com en certàmens i concursos on rebé valuoses distincions, com a les Nacionals de Belles Arts, en què obtingué tercera medalla el 1890 i segona el 1895. A més, entre 1890 i 1891 fou professor ajudant a l'Escola de Belles Arts de Barcelona, càrrec que passà a desenvolupar com a interí entre 1893 i 1895.
Fou avi del filòleg i polític Jordi Carbonell i de Ballester.
Altres obresː
* Estàtua de Joan Lluís Vives a l'entrada de la Biblioteca Nacional, a Madrid. Esculpida en marbre blanc d'Itàlia per Pere Carbonell en 1892.
* Bust d'Emili Vilanova (1908) situat al Parc de la Ciutadella

## Referències

* ↑ «Arte y artistas». La Vanguardia, 07-01-2024, pàg. 9.
* ↑ «Bustos de personatges il·lustres (Barcelona - Parc de la Ciutadella - Barcelonès)». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 3 juny 2011].
* ↑ «Professors i assignatures de l'Escola de Belles Arts de Barcelona (1850-1900)». GracmonDocs. Gracmon. [Consulta: 31 maig 2016].
# Antonio Onetti

Antonio Onetti (Sevilla, 29 d'abril de 1962) és un guionista de cinema i televisió, dramaturg, director d'escena i professor de dramatúrgia espanyol. Des del 30 d'abril de 2020 està al capdavant de la SGAE sent el president número 44 de la història de la institució. Havia presidit ja l'entitat de 2012 a 2014. Va ser creador en 2005 de la sèrie en castellà Amar en tiempos revueltos, emesa per TVE, i guionista en 2016 de La catedral del mar i de Amar es para siempre, ambdues en Antena 3.

## Premis i reconeixements

* 2005. Nominat als Premis Max de Teatre per l'adaptació de Solas.
* 2002. Premi Amaltea.
* 1996. Premi Sala Imperdible.
* 1993. Premi de Teatre Hermanos Machado.
* 1992. Royal Court Theater Playwrights Award.
* 1987. Accésit al Premi de Teatre Marquès de Bradomín.
* 1987. Premi de Teatre Puerto Real.
* 1985. Accésit al Premi de Teatro Marquès de Bradomín.

## Referències

* ↑ Periódico, El. «Antonio Onetti, reelegido como presidente de la SGAE» (en castellà), 26-10-2020. [Consulta: 28 octubre 2020].
# Piedmont (Carolina del Sud)

Piedmont és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 4.684 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Piedmont tenia 4.684 habitants, 1.829 habitatges i 1.349 famílies. La densitat de població era de 210,8 habitants/km².
Dels 1.829 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,4% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 26,2% no eren unitats familiars. En el 23,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.310 $ i la renda mediana per família de 41.654 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.890 $ mentre que les dones 23.250 $. La renda per capita de la població era de 16.982 $. Entorn del 7,9% de les famílies i el 10,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Piedmont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Piedmont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Districte de Vsetín

El districte de Vsetín - (txec) Okres Vsetín - és un districte de la regió de Zlín, a la República Txeca. La capital és Vsetín.

## Llista de municipis

Branky - Bystřička - Choryně - Dolní Bečva - Francova Lhota - Halenkov - Horní Bečva - Horní Lideč - Hošťálková - Hovězí - Huslenky - Hutisko-Solanec - Jablůnka - Janová - Jarcová - Karolinka - Kateřinice - Kelč - Kladeruby - Krhová - Kunovice - Lačnov - Leskovec - Lešná - Lhota u Vsetína - Lidečko - Liptál - Loučka - Lužná - Malá Bystřice - Mikulůvka - Nový Hrozenkov - Oznice - Podolí - Police - Poličná - Pozděchov - Prlov - Prostřední Bečva - Pržno - Ratiboř - Rožnov pod Radhoštěm - Růžďka - Seninka - Střelná - Střítež nad Bečvou - Študlov - Ústí - Valašská Bystřice - Valašská Polanka - Valašská Senice - Valašské Meziříčí - Valašské Příkazy - Velká Lhota - Velké Karlovice - Vidče - Vigantice - Vsetín - Zašová - Zděchov - Zubří

## Referències

* ↑ «Czech Republic: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «Regionální statistiky» (en txec). Arxivat de l'original el 2022-01-25. [Consulta: 27 desembre 2021].
# Timmiarmiit

Timmiarmiit és una illa deshabitada de la costa del Rei Frederic VI, al municipi de Sermersooq, al sud de Groenlàndia.

## Geografia

L'illa es troba a l'entrada del fiord de Timmiarmiut, en una zona molt fragmentada de la costa del Rei Frederic VI, al sud-est de Groenlàndia. La costa de Timmiarmiit és molt irregular amb un fiord profund al seu costat oriental que gairebé divideix l'illa en dos. Té una superfície de 229,3 km² i una línia de costa de 140,6 quilòmetres. Està separada del continent al nord pel Timmiarmiit Tunorqútariât, un estret fiord. Al costat de la seva costa sud hi ha les illes Aaluik i Ingmikârtajivit, així com una multitud d'illots i roques.
Els jaciments arqueològics paleoesquimals de Qivítip Igtiva i Inukasingmit es troben al SO de l'illa —aquest últim en un illot de la costa— i el jaciment de Sarpap Tupertivâ al cap NW. Tots els antics assentaments inuit a Timmiarmiit es troben a la costa.

## Referències

* ↑ UNEP
* ↑ Timmiarmiit Map
* ↑ Distribution Map of Archaeological, Historic, Cultural and Ancient Sites sites in Greenland
# Tamyen

El tamyen (també pronunciat tamien, thamien) és una de les vuit llengües ohlone, parlades antigament pels tamyens al Nord de Califòrnia.
El tamyen (també anomenat costano Santa Clara) s'havia ampliat per a significar amerindis de la vall de Santa Clara, així com la llengua que parlaven. El tamyen és llistat com una de les llengües costano de la família utiana. Fou la llengua primera que parlaven els nadius en la primera i segona Missió de Santa Clara de Asís (ambdues fundades en 1777). Lingüísticament, es creu que el chochenyo, el tamyen i el ramaytush eren dialectes propers d'una sola llengua.

## Bibliografia

* Levy, Richard. 1978. Costanoan, in Handbook of North American Indians, vol. 8 (California). William C. Sturtevant, and Robert F. Heizer, eds. Washington, DC: Smithsonian Institution, 1978. ISBN 0-16-004578-9 / 0160045754, pages 485-495.
* Milliken, Randall. A Time of Little Choice: The Disintegration of Tribal Culture in the San Francisco Bay Area 1769-1910 Menlo Park, CA: Ballena Press Publication, 1995. ISBN 0-87919-132-5 (alk. paper)
* Teixeira, Lauren. The Costanoan/Ohlone Indians of the San Francisco and Monterey Bay Area, A Research Guide. Menlo Park, CA: Ballena Press Publication, 1997. ISBN 0-87919-141-4.

## Enllaços externs

* Tamyen, Survey of California and Other Indian Languages
* Tamyen, vocabulari comparatiu
* Tamyen, California Language Archive Arxivat 2013-04-25 a Wayback Machine.
* Tamyen, Papers de John P. Harrington, Part 2, Northern and Central California Arxivat 2014-04-07 a Wayback Machine.