OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mossane

Mossane és una pel·lícula dramàtica germano-senegalesa estrenada el 1996 i dirigida per Safi Faye. Va competir a la secció Un Certain Regard del Festival de Cannes de 1996. La pel·lícula és totalment fictícia, a diferència d'alguns dels treballs anteriors de Faye en què utilitzava un estil documental.

## Sinopsi

Mossane (que en llengua serere significa "bellesa") és una noia de 14 anys que viu al poble serer del Senegal i és estimada per tothom, inclòs el seu germà Vara. Fara és un estudiant pobre. Tot i haver estat promesa per casar-se amb el ric Diogai, Mossane desafia els desitjos dels seus pares i s’enamora de Fara. El dia de l'enllaç, es nega a casar-se amb Diogai i esclata la tragèdia.

## Repartiment

* Magu Sik: Mossan
* Abu Camara: oncle Buck
* Moussa Cisse
* Mapai Diane
* Alfa Diouf: Ngor
* Alion Konare: Fara
* David Lam
* Igbo Ndong
* Isio Niang: Ming Diouf
* Blogueur Sic
* Gay Cinnabo
* Mustafa Yad: Samba

## Referències

Aquest article està extret parcialment o totalment de l'article de la Viquipèdia en àrab titulat "موسان (فيلم)" (vegeu la llista d'autors).
* ↑ «Films | Africultures : Mossane» (en francès). Africultures. Les mondes en relation. [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ «Mossane» (en francès). Trigon-Film. Arxivat de l'original el 2021-04-18. [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ «Mossane > Overview». أول موفي. [Consulta: 19 desembre 2009].
* ↑ Thackway, Melissa. Africa shoots back : alternative perspectives in Sub-Saharan Francophone African film (en anglès). Bloomington: Indiana University Press, 2003. ISBN 0-253-34349-6.
# Mondamin (cràter)

Mondamin és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -54.8 ° de latitud nord i 359.54 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 126 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el 15 d'octubre del 2015 i fa referència a Mondamin, divinitat del blat de moro a la cultura dels ojibwe.

## Referències

* ↑ "Mondamin (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Moncé-en-Saosnois

Moncé-en-Saosnois és un municipi francès situat al departament del Sarthe i a la regió de País del Loira. L'any 2017 tenia 259 habitants.

## Demografia

El 2007 la població de fet era de 270 persones i 142 habitatges.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 184 persones. Hi havia unes empreses de proximitat: botiga alimentària, paleta, comerç d'automòbils i una fleca.
L'any 2000 hi havia 14 explotacions agrícoles que conreaven un total de 658 hectàrees.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Moncé-en-Saosnois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Moncé-en-Saosnois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Muhammad Salih Mustafa

Muhammad Salih Mustafa és el president del partit i emir general del Partit Islàmic del Kurdistan (PIK), un grup islamista kurd que lluita per l'establiment d'un estat islàmic al Kurdistan, en el sud-est de Turquia. A diferència del Hizbollah Kurd, el PIK ha cooperat amb el Partit dels Treballadors del Kurdistan (PKK).

## Referències

* ↑ Informe nacional de Turquia Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., octubre del 2004 (anglès)
* ↑ Declaració de la Plataforma Nacional del Kurdistan del Nord, publicat el 10 gener de 1999 (anglès)

## Vegeu també

* Hüseyin Velioğlu
# Murarz

Murarz (Paleta) és un curtmetratge documental polonès produït el 1973 dirigit per Krzysztof Kieślowski. L'autor de la fotografia va ser Witold Stok.

## Argument

El document és la constància d'una extensa declaració del paleta Józef Malesa sobre la seva trajectòria vital, professional i de partit. Els pares de l'heroi del document, residentsal barri de Mokotów, pertanyien al KPP. Durant la Segona Guerra Mundial l'agitador estalinista Jan Krasicki va prestar el jurament militar a l'apartament de Malesa. El mateix heroi, com va confessar, era membre del PZPR. Per l'activista del districte del partit, va ser enviat a l'escola de l'aparell ZSMP-owskiego per a Turczynek. Després del seu retorn, va ser nomenat president del ple del partit del districte d'Ochota. Com a activista, Malesa s'ha hagut d'enfrontar a opositors que condemnaven el comportament dels joves d'Europa occidental. Després de 1956 Malesa va tornar a treballar de palets.
En el document, els autors van mostrar fragments de la Desfilada del Primer de Maig a Varsòvia

## Repartiment

* Józef Malesa com ell mateix

## Referències

* ↑ Kieślowski on Kieślowski, 1993, p. 242—243.
* 1 2 «Murarz» (en polonès). Сайт «FilmPolski.pl». Arxivat de l'original el 2022-12-13. [Consulta: 15 desembre 2022].

## Bibliografia

Krzysztof Kieślowski, Danusia Stok. Kieślowski on Kieślowski / Edited by Danusia Stok. — London: Faber and Faber, 1993. — xxiii, 268 p. — ISBN 0-571-16733-0.

## Enllaços externs

* Murarz a YouTube
# Murano

Murano (Muran en venecià) és normalment descrita com una illa de la llacuna veneciana, encara que, com Venècia, és realment un arxipèlag d'illes unides per ponts. Es troba aproximadament a 1,5 quilòmetres de Venècia i és famosa per les seves obres en vidre, particularment pels seus llums.

## Història

Murano va ser fundada pels romans i des del segle vi va ser habitada per gent procedent d'Altino i Oderzo. Al principi, l'illa va prosperar com a port pesquer i gràcies a la producció de sal. Era, així mateix, un centre de comerç. Amb el port controlaven l'illa de Sant Erasme. Des del segle xi, la ciutat va començar a caure en declivi pel fet que molts habitants es van mudar a Dorsoduro.
Tenien un gran ajuntament, com el de Venècia, però des del segle xiii Murano ha estat governada per un podestà venecià. El 1291 la indústria del vidre de Venècia es va traslladar a Murano per evitar el risc d'incendi.
En el segle xv, la ciutat es va fer popular com a lloc de vacances dels venecians, i s'hi construí un palau, però més tard passà de moda. El camp de l'illa era conegut pels seus arbres fruiters i horts fins al segle xix, quan van començar a construir-s'hi més cases. Les atraccions de l'illa són l'església de Santa Maria i Sant Donat, coneguda pels seus mosaics romans d'Orient del segle xii i perquè es diu que alberga els ossos d'un drac que fou mort per sant Donat; l'església de San Pietro Martire i el palau Da Mula. Les atraccions relacionades amb el vidre inclouen moltes obres d'aquest material, algunes de l'època medieval i obertes al públic. Així mateix, hi ha un Museu del Vidre situat al palau Giustinian.

## Geografia

Murano es compon de set illes de la llacuna de Venècia, unides per ponts sobre vuit canals.
* Les set illes individuals de Murano
* Els vuit canals que separen les illes de Murano

## Economia

A diferència d'altres illes de la llacuna, Murano encunyava les seves pròpies monedes. El 1291, tots els vidriers de Venècia es van veure forçats a mudar-se a Murano a causa del risc d'incendis. Durant el segle següent, les exportacions van començar i l'illa va guanyar fama, inicialment per la fabricació de perles de cristall i de miralls. El cristall aventurine es va inventar a l'illa i, durant algun temps, Murano va arribar a ser el major productor de cristall d'Europa.
L'illa, més tard, es va fer coneguda per les seves aranyes de llums. Encara que va haver-n'hi un important declivi durant el segle xviii, la cristalleria roman la indústria més important de l'illa.

## Referències

* ↑ Jones, Michael. The New Cambridge Medieval History: c. 1300-c. 1415 (en anglès). Cambridge University Press, 1995, p.175. ISBN 0521362903.
# Muranga

Muranga és una ciutat de la província Central a Kenya. Antigament la ciutat era anomenada Fort Hall. Està situada entre Nyeri i Thika.

## Referències

* ↑ «2009 Census Vol 1 Table 3 Rural and Urban Population | Open Data Portal». opendata.go.ke. Arxivat de l'original el 29 juliol 2016. [Consulta: 28 juliol 2016].
* ↑ «Kenia: Provinzen, Städte & Urbane Zentren - Einwohnerzahlen, Karten, Grafiken, Wetter und Web-Informationen» (en alemany). [Consulta: 15 abril 2023].
# Morarji Desai

Morarji Desai (hindi: मोरारजी देसाई) (Districte de Valsad, 29 de febrer de 1896 - Bombai, 10 d'abril de 1995) va ser un polític indi, primer ministre de l'Índia entre 1977 i 1979. Membre del moviment de desobediència civil dirigit per Gandhi, durant la seva dilatada trajectòria va ocupar diversos càrrecs com el de primer ministre de l'Estat de Bombai (1952-56), ministre de comerç i d'indústria (1956-58) i ministre d'hisenda (1958-63).
Després de la mort del primer ministre Lal Bahadur Shastri, va ser candidat al càrrec, però va ser derrotat per Indira Gandhi el 1966. Va ocupar el càrrec de viceprimer ministre fins al 1969. Va ser cofundador i líder del partit Janata, amb el qua va guanyar-li a Indira Gandhi les eleccions de 1977.
En el terreny internacional se'l reconeix com a activista per la pau i pels seus esforços en desescalar tensions amb el Pakistan i la Xina. Publicà diversos llibres de memòries i va rebre el Bharat Ratna, el màxim honor civil del país. Va morir el 1995 amb 99 anys.

## Referències

* ↑ «Morarji Desai». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Museu de la Moto de Canillo

El Museu de la Moto de Canillo és un museu de titularitat parroquial amb seu a Canillo, Andorra, dedicat a la mostra de motocicletes de tots els temps, des de finals del segle xix fins a l'actualitat. Gestionat pel Comú de Canillo, és el primer d'aquestes característiques a Andorra i està situat al costat de Sant Joan de Caselles, vora la carretera general, als afores del poble de Canillo.
El centre compta amb la col·laboració del Museu de l'Automoció "Roda Roda" de Lleida i els Museus de la Moto de Bassella i Barcelona.

## Història

Inaugurat el 2007 amb el nom de Museu de les Dues Rodes (abreujat M2R), el primer any va tenir 2.402 visitants i després va passar per una etapa de decadència, fins que a l'octubre del 2010 es decidí de donar-li un nou impuls, tant pel que fa a la gestió com a la difusió. Amb aquesta finalitat s'adoptaren mesures com ara millorar-ne la senyalització al voltant de l'església de Sant Joan de Caselles, fer-lo present a les xarxes socials, canviar-li el nom per l'actual («Museu de la Moto de Canillo - Andorra») i redissenyar-ne la imatge corporativa. També es nomenà un tècnic - responsable de dirigir el canvi de rumb del museu.

## Actualitat

El 2014 es van registrar 6.835 visitants, procedents en gran part de Catalunya i Espanya, però també de França i fins i tot alguns de Sud-amèrica i Austràlia. El mes en què més s'incrementen les visites és l'agost (el 2014 es va batre el rècord amb més de 2.000 visitants).
De cara al 2015 s'espera, si es manté la progressió, que els visitants superin els 7.000.

## Col·leccions

L'espai, de 654 m², acull una exposició de més de cent motocicletes. Entre les més singulars hi destaca la Henry Capel Loft Holden anglesa de l'any 1896, la més antiga de l'exposició i l'única peça a vapor que existeix arreu del món. Cal destacar la també francesa Majestic de 1930 i la txeca Böhmerland de 1927.
L'exposició és dinàmica i va variant periòdicament. El 2015 s'hi incorporaren algunes noves adquisicions, entre elles sengles Ducati, una Honda Dax i una Suzuki Van Van.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «El Museu de la Moto agafa empenta». ara.ad. Diari Ara, 09-05-2015. [Consulta: 20 juliol 2015].
* ↑ «Museu de la Moto». visitandorra.com, 2015. [Consulta: 20 juliol 2015].
* 1 2 «Museu de la Moto». m2r.ad. Museu de la Moto de Canillo, 2015. Arxivat de l'original el 19 d’abril 2015. [Consulta: 20 juliol 2015].
* 1 2 Luengo, A. «El Museu de la Moto estrena nom, imatge i amplia horaris». elperiodic.ad. El Periòdic d'Andorra, 25-05-2010. [Consulta: 20 juliol 2015].
* 1 2 «Cultura i Esports - Museu de la Moto». canillo.ad. Comú de Canillo, 2015. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2015. [Consulta: 20 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial del museu Arxivat 2015-04-19 a Wayback Machine.
# Morelos

«Morelos» té aquests significats:
* Morelos (municipi de Mèxic), municipi de l'estat de Mèxic
* Estat de Morelos, estat de Mèxic localitzat al centre del país
* José María Morelos y Pavón (Morelia, estat de Michoacán, 1765- San Cristóbal Ecatepec, 1815), sacerdot liberal que encapçalà el moviment d'independència de Mèxic a la mort de Miguel Hidalgo y Costilla fins que fou jutjat i executat per la Inquisició
# Morelos (municipi de Mèxic)

Morelos és un municipi de l'estat de Mèxic. San Bartolo Morelos és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb els municipis de Timilpan i Chapa de Mota, al sud amb Jiquipilco, a l'oest amb Jocotitlán i a l'est amb Vila del Carbón.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Morelos Arxivat 2017-01-19 a Wayback Machine. (castellà)

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Juan Rodríguez de Huelva

Juan Rodríguez de Huelva fou un mariner que va participar en la primera circumnavegació al món. Era natural de Mallorca i va declarar l’any 1524 a Badajoz seguint un qüestionari de vintiuna preguntes relaciones amb la pertinença de les illes del Maluco a la corona de Castella.
| « | Fueronle hechas las preguntas al caso pertenecientes e dijo que lo que ha dicho es la verdad e lo sabe deste hecho, e que en ello se afirmaba e afirmó, e que no sabe ni al presente se le acuerda de otra cosa alguna para el juramento que hizo, so cargo del cual prometió de guardar secreto, e no lo firmó de su nombre porque no sabia escribir e firmólo el dicho señor teniente: fuéle leído su dicho.- Sebastián Rodríguez,escribano. | » |
| — Acta de declaració a Badajoz. |||

## Referències

* ↑ de Navarrete, M.F.. Expediciones al Maluco. (en castellà). Impr. Real, 1837, p. 369 [Consulta: 13 maig 2022].
* ↑ José Toribio Medina. Colección de documentos inéditos para la historia de Chile: desde el viaje de Magallanes hasta la batalla de Maipo, 1518-1818 (en castellà). Imprenta elzeviriana, 1888, p. 73 [Consulta: 13 maig 2022].
# Biagio Rossetti

Biagio Rossetti (Ferrara, 1447 – 1516) va ser un arquitecte i urbanista italià. Va treballar pràcticament tota la seva vida a la cort dels Este i va projectar i executar la construcció de la cèlebre Addizione Erculea encarregada pel duc Hèrcules I d'Este el 1492.
Gràcies en particular a aquest majestuós projecte, Rossetti pot ser considerat el primer urbanista a fer servir mètodes moderns d'explotació. I Ferrara gràcies a ell i la seva Addizione és considerada la primera ciutat moderna d'Europa.
Igualment va projectar i aixecar el famós Palazzo dei Diamanti, la principal característica és el carreu extern en marbre blanc.
Les principals obres dissenyades i aixecades a Ferrara, a més a més al Palazzo dei Diamanti, són|:
* L'església de San Cristoforo en el Cementiri de la Certosa
* El Palazzo di Ludovico il Moro també anomenat Palazzo Costabili
* L'església de San Francesco
* El campanar del Monestir di San Giorgio fuori le mura.
Sempre a Ferrara, li va ser dedicada la FAF - Facoltà di Architettura di Ferrara, fundada el 1992.

## Bibliografia

* Ferrara: Planificación de la ciudad ideal. Enregistrament de vídeo. Barcelona. Áncora The Open University 1990
* Ferrara and its province (text: Carlo Bassi i altres) Milano. Touring 2005
* Dins la muralla. Giorgio Bassani. Barcelona Edicions 62. 1989.ISBN 84-297-2904-6

## Enllaços externs

* Lucrècia Borja i Ferrara «Institut Internacional d'Estudis Borgians». Arxivat de l'original el 2008-12-29. [Consulta: 27 agost 2008].
# Lladurs (poble)

* Aquest article tracta sobre el poble de Lladurs. Vegeu-ne altres significats a «Lladurs».
Lladurs (IPA:, antigament IPA:) és un poble, i una entitat de població, integrat exclusivament per masies que històricament es va formar a redós de l'antic castell i la parròquia de Lladurs. Avui el castell (castell de Lladurs) i la primitiva parròquia (Sant Martí de Lladurs), ambdós situats a 983 m. d'altitud dalt d'un esperó encinglerat que es troba a l'extrem meridional del pla de Riard, estan enrunats. Des de l'any 1913 una nova parròquia (Santa Maria de Lladurs). s'aixeca al peu de l'esperó, a 832 m. d'altitud, al costat de la carretera LV-4241b. A tocar de la nova parròquia hi ha l'ajuntament i l'Escola de Lladurs, l'única escola del municipi que resta en funcionament.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| Any | Nucli urbà | Nucli urbà | Nucli urbà | Poblament dispers | Poblament dispers | Poblament dispers | Total |
| Any | Homes | Dones | Total | Homes | Dones | Total | Total |
| 2000 | 0 | 0 | 0 | 41 | 46 | 87 | 87 |
| 2001 | 0 | 0 | 0 | 38 | 45 | 83 | 83 |
| 2002 | 0 | 0 | 0 | 38 | 47 | 85 | 85 |
| 2003 | 0 | 0 | 0 | 38 | 45 | 83 | 83 |
| 2004 | 0 | 0 | 0 | 38 | 41 | 79 | 79 |
| 2005 | 0 | 0 | 0 | 37 | 38 | 75 | 75 |
| 2006 | 0 | 0 | 0 | 37 | 35 | 72 | 72 |
| 2007 | 0 | 0 | 0 | 38 | 34 | 72 | 72 |
| 2008 | 0 | 0 | 0 | 40 | 35 | 75 | 75 |
| 2009 | 0 | 0 | 0 | 37 | 33 | 70 | 70 |
| Font: INE ||||||||

## Poblament

El poblament del poble de Lladurs és format exclusivament per masies.
* Llista de masies de Lladurs.

## Enllaços externs

   * Article sobre Lladurs al Madoz

## Referències

* ↑ Masies del Solsonès - Antoni Bach - Consell Comarcal del Solsonès, 1995
# Torrent de Generet

El torrent de Generet, d'en Genaret, de Pomaret, i més recentment d'en Barret, és un curs d'aigua del vessant barceloní de Collserola que pertany administrativament al barri de Montbau. Recull les aigües de la serra d'Agudells, per sota del revolt de la Paella, a la carretera de la Rabassada, entre la carena de Montbau i Sant Cebrià. Rebia les aigües de les fonts de la Cabra (actualment seca) i de Can Barret (actualment canalitzada fins als jardins de Montbau). Després d'un recorregut d'1,2 km, passant pel que ara són els jardins de Montbau, i antigament eren les terres de Can Barret, i creuant el passeig de la Vall d'Hebron (i la Ronda de Dalt), es trobava amb el torrent d'en Duran, on ara hi ha els jardins de Can Brasó, entre els carrers Juan de Mena i Jorge Manrique, i una mica més avall, on ara hi ha el pavelló de la República, es trobaven amb el torrent de Montbau o de Gombau, formant la riera d'en Marcel·lí, que al seu torn s'unia amb la riera de Can Cortada, on ara hi ha el parc de les Rieres d'Horta, fins a arribar a la Riera d'Horta, un dels principals cabals de proveïment de Barcelona.
Cap a l'any 1963 es va canalitzar el seu curs, construint un col·lector entre les Casetes Blanques i l'escola Baloo (construïdes posteriorment), i es va reomplir de terra on hi havia la font de Can Barret, creant una esplanada, i la font es va traslladar uns 100 m més avall, fins als jardins de Montbau (carrer Poesia), que també es van reomplir parcialment de terres per a facilitar el pas entre les 2 fases del barri de Montbau.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* 1 2 «Torrents i rieres». EL POU, publicació del Grup d’Estudis de la Vall d’Horta i la Muntanya Pelada, 2019, Núm. Especial, pàg. 23-33.
* ↑ «Rutes Històriques per Horta-Guinardó». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «La Riera d'en Marcel·lí». Pla de Barcelona.
* ↑ Giménez i Compte, Carlota. Montbau 50 anys. Un barri de Barcelona. Ajuntament de Barcelona, 2011, p. 160. ISBN 978-84-9850-287-9.
# Pentademites

Els pentademites (llatí: pentademitae) foren una tribu de la regió de Teuthrània a Mísia. Són esmentats per Claudi Ptolemeu.

## Referències

* ↑ Cramer, John-Anthony. A Geographical Ad Historical Description of Asia Minor with a Map. (en anglès). University Press, 1832, p. 60.
# The Little Princess (pel·lícula de 1917)

The Little Princess és una pel·lícula muda dirigida per Marshall Neilan per a la Artcraft Pictures i protagonitzada per Mary Pickford. La pel·lícula, basada en la novel·la “Sara Crewe” de Frances Hodgson Burnett, adaptada per Frances Marion, es va estrenar el 5 de novembre del 1917. El 1939 es va realitzar una altra versió de la novel·la interpretada per Shirley Temple. Howard Hawks, que era ajudant de direcció en aquesta pel·lícula va declarar que en ella va dirigir les seves primeres escenes quan Marshall Neilan estava indisposat per l'alcohol.

## Argument

El capità Richard Carewe, un ric oficial britànic destinat a l'Índia, envia la seva filla Sara a l'escola de la senyoreta Minchin a Londres per ser educada. Allà se l'anomena "la princesa petita" per la gran riquesa del seu pare i és tractada com a tal. Sara, però, aviat perd la seva posició de privilegi i es converteix en una criada esclavitzada quan arriben notícies de que el capità ha mort i s'ha produït la pèrdua de la seva fortuna. Maltractada per la senyoreta Minchin, Becky, una altra criada esclavitzada, és reconfortada amb històries de fades per Sara. John Carrisford, un vell amic del capità, arriba per viure a la casa del costat. Sense saber que Sara viu allà, Carrisford simpatitza amb les dues òrfenes i decideix proporcionar-les un bon Nadal. Carrisford i el seu criat, Ram Dass, preparen una festa sumptuosa per a les noies de les golfes, i Sara i Becky estan a punt de començar quan la senyoreta Minchin entra i les castiga. Carrisford interfereix, i l'assabenta que les suposades males inversions de Crewe han tingut èxit, i Sara torna a ser rica. Carrisford es fa càrrec de Sara i Becky i tot acaba feliçment.

## Repartiment

* Mary Pickford (Sara Crewe)
* ZaSu Pitts (Becky)
* Katherine Griffith (Miss Minchin)
* Norman Kerry (Captain Richard Crewe)
* Anne Schaefer (Amelia Minchin)
* Gertrude Short (Ermengarde)
* Theodore Roberts (Cassim)
* Gustav von Seyffertitz (Mr. Carrisford)
* Loretta Blake (Lavinia)
* George A. McDaniel (Ram Dass)
* William E. Lawrence (Ali-Baba)
* Josephine Hutchinson (no surt als crèdits)
* Edythe Chapman (no surt als crèdits)
* Joan Marsh (no surt als crèdits)

## Referències

* 1 2 Stumpf, Charles. ZaSu Pitts: The Life and Career (en anglès). McFarland, 2010-04-13, p. 114. ISBN 978-0-7864-6023-6.
* ↑ «Mary Pickford completes new». Picture Motion Picture News XVI, 17, 27-10-1917, pàg. 2939.
* ↑ «Mary Pickford sticks to short skirts in films». Motion Picture News XVI, 19, 10-11-1917, pàg. 3284.
* ↑ McBride, Joseph. Hawks on Hawks (en anglès). University Press of Kentucky, 2013-11-05, p. 16. ISBN 978-0-8131-4431-3.
# Teixidor taronja

El teixidor taronja (Ploceus aurantius) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de ribera i canyars a Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Nigèria, Camerun, el Gabon, República del Congo, Cabinda, sud, sud-est, nord i nord-est de la República Democràtica del Congo, nord-est d'Angola, República Centreafricana, sud d'Uganda i l'extrem nord-oest de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Teixidor taronja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)