OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marbella, un golpe de cinco estrellas

Marbella, un golpe de cinco estrellas és una pel·lícula espanyola dirigida por Miguel Hermoso, de la que també n'és coguionista junt amb Mario Camus, i produïda per José Frade. Fou rodada a Marbella i protagonitzada per Rod Taylor i Britt Ekland. Tot i que la pel·lícula no era de gaire qualitat, va despertar gran expectació durant el seu rodatge, i Fernando Fernán Gómez fou candidat a un dels Fotogramas de Plata 1985.

## Argument

Marbella, a Andalusia, és un refugi de milionaris, estrelles de cinema, xeics i aventurers. El comandant W. P. Anderson s'hi trasllada a viure després de la seva expulsió de la marina mercant per la seva afició a la beguda. Una nit, mentre està pescant, rescata una dona bella, Deborah, que ha caigut al mar des de l'iot d'un milionari, Patrick.

## Repartiment

* Rod Taylor - Comandant
* Britt Ekland - Deborah
* Fernando Fernán Gómez - Germán
* Francisco Rabal - Juan
* Óscar Ladoire - Mario
* Emma Suárez - Miriam
* Sancho Gracia - Vargas
* José Guardiola - Patrick
* Miguel Rellán - Gustavo
* Conrado San Martín - Jutge

## Referències

* ↑ Stephen Vagg, Rod Taylor: An Aussie in Hollywood, Bear Manor Media, 2010 p 212
* ↑ Marbella, un golpe de cinco estrellas, diariosur.es, 10 de gener de 2015
* ↑ Marbella, un golpe de cinco estrellas, fotogramas.es
# Escione

Escione (en llatí Scione, en grec antic Σκιώνη) era la ciutat més important de la Pal·lene a Macedònia.
Es considerava una colònia dels aqueus però la llegenda deia, com es deia també d'altres ciutats que no tenien una fundació clarament establerta, que era una ciutat fundada pels guerrers que van tornar de la Guerra de Troia.
Aliats amb Bràsides es va revoltar contra Atenes el març del 421 aC, dos dies després de la treva entre Atenes i Esparta. Els atenencs van aprovar un decret per matar tots els habitants mascles i la van assetjar; Bràsides no va poder aixecar el setge tot i que havia pogut emportar-se a les dones i criatures. Finalment, després d'un llarg bloqueig, la ciutat es va rendir als atenencs que van matar tots els homes en edat militar i les dones i nens que hi van trobar van ser venuts com esclaus.
Se suposa que era entre els caps Paliúri i Posídhi.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari Grec-Català

## Referències

* ↑ «Bibliothèque de Photius : Récits de Conon.». [Consulta: 18 juliol 2019].
* ↑ Smith, William (ed.). «Scione». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 11 abril 2021].

## Enllaços externs

* The Ancient Coinage of Scione Arxivat 2013-06-06 a Wayback Machine.
# Molí Xic del Pascual

El Molí Xic del Pascual és una obra de Capellades (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Ca l'Anton és un cas poc freqüent de molí paperer en el que pels costats s'amplia formant galeries, relegant els estenedors de paper a una planta més alta. El molí Xic del Pasqual conserva les característiques més pròpies dels molins paperers amb les seves obertures per estenedors en les tres últimes plantes.

## Història

Forma part d'un conjunt d'antics molins que agafaven l'aigua de la bassa de Capellades.

## Referències

* 1 2 «Molí Xic del Pascual». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2018].
# Bay City

«Bay City» té aquests significats:
# Codi ATC N04

El codi ATC N04, descrit com Antiparkinsonians, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup N04 és part del grup anatòmic N Sistema nerviós.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QN04...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## N04A Agents anticolinèrgics

    N04A A Amines terciàries
    N04A B Èsters químicament relacionats amb antihistamínics
    N04A C Èsters de tropina o derivats de la tropina

## N04B Agents dopaminèrgics

    N04B A Dopa i derivats de la dopa
    N04B B Derivats de l'adamantà
    N04B C Agonistes dopaminèrgics
    N04B D Inhibidors de la monoamino oxidasa tipus B
    N04B X Altres agents dopaminèrgics

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code N04». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QN04». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Perales del Alfambra

Perals (aragonès) Perales del Alfambra (castellà) és un municipi d'Aragó, situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de la Comunitat de Terol. Deu el seu nom al fet que està molt proper al riu Alfambra.
# Escoralhas

Escorailles és un municipi francès situat al departament de Cantal i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 71 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Escorailles era de 71 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 50 habitatges, 33 eren l'habitatge principal de la família, 14 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 44 eren cases i 6 eren apartaments. Dels 33 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 15 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Escorailles el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 16 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 32 eren actives i 17 eren inactives. De les 32 persones actives 29 estaven ocupades (16 homes i 13 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 17 persones inactives 9 estaven jubilades i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola i 1 restaurant.
L'any 2000 a Escorailles hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 308 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Acambay de Ruiz Castañeda

Acambay és un poble al nord-oest de l'estat de Mèxic i capçalera municipal del municipi homónim.
Una de les teories sobre el nom Acambay es basa en documents antics en els quals es menciona que a aquesta zona es deia en llengua otomí es Cambay o Cambaye, el que es pot traduir com "Penyals de Déu" (okha = "Déu", Mbaye = "Penyal").
Hi ha més de 8.000 habitants a Acambay els que parlen alguna llengua indígena, principalment otomí i nàhuatl. El 25% de la població és bilingüe, parlant tant el castellà així com una llengua indígena, el 5% parla una llengua indígena només i la resta, un 70% de la població parla només castellà o espanyol. Sobresurt el poblat de La Soledad, ja que es compte que és un dels poblats primitius del municipi d'Acambay.

## Notes i referències

* ↑ [http://www.inafed.gob.mx/work/templates/enciclo/mexico/mpios/15001a.htm%5BEnllaç+no+actiu%5D%5BEnllaç+no+actiu%5D%5BEnllaç+no+actiu%5D Monografia municipal d'Acambay (castellà)]

## Enllaços externs

* Turisme de l'estat de Mèxic Arxivat 2015-05-30 a Wayback Machine. (castellà)
# José María Makua Zarandona

José María Makua Zarandona (Bilbao, 22 de juny de 1922 - Bilbao, 23 de novembre de 1990) fou un polític biscaí que va exercir com a primer Diputat General de Biscaia democràtic entre els anys 1979 i 1987, així com membre del Parlament Basc entre els anys 1980 i 1987. Fou militant del Partit Nacionalista Basc (PNB).
Va nàixer al bilbaí districte d'Abando i entrà en contacte amb el nacionalisme basc als dotze anys en afiliar-se a l'"Euzko Ikasle Balza", una associació estudiantil i juvenil vinculada amb el PNB. En esclatar la guerra civil espanyola, amb quince anys, va fugir a França. Després del conflicte, Makua tornà a Biscaia i es graduà com a professor mercantil, obrint més tard un despatx d'auditoria de comptes, assessoria fiscal i organització d'empreses. En aquella època, durant el franquisme, va conèixer a Juan de Ajuriaguerra Ochandiano i col·laborà amb ell en la clandestinitat.
L'any 1979, a les primeres eleccions a les Juntes Generals de Biscaia, va encapçalar la llista del PNB, que quedà en primer lloc. Com a resultat, esdevindria el primer Diputat General de l'ens legislatiu foral després de la seua restauració 102 anys més tard de la seua dissolució i reconversió a diputació provincial. A les eleccions al Parlament Basc de 1980, va anar com a cap de llista del PNB a Guipúscoa, aconseguint l'acta de diputat, abandonant l'escó l'any 1984 i renovant-lo a les eleccions al Parlament Basc de 1986, abandonant-lo finalment un any després, quan es retirà totalment de la política activa. D'ideologia foralista i bizkaitarra, Makua impulsà la creació de la llei de territoris històrics l'any 1983, la qual blindaba les competències dels territoris històrics front les autonòmiques. Aquesta llei va comportar la caiguda del fins aleshores Lehendakari, Carlos Garaikoetxea, contrari a la mateixa.
Degut a la seua condició de bizkaitarra o "biscaïnista" crític amb el centralisme autonòmic i la despersonalització, la directiva del PNB li retirà la confiança per tornar a presentar-se com a candidat a Diputat General de Biscaia, abandonant així el càrrec l'any 1987, quan fou substituït per un antic rival seu: José Alberto Pradera Jauregi. Finalment, l'any 1990 va morir, ja retirat completament de l'activitat política. L'any 2000, l'Ajuntament de Bilbao va donar el nom d'aquest polític a una plaça d'obra nova al districte de Begoña. L'any 2004 s'inaugurà, també a Bilbao, un bust de Makua de dos metres d'alçada i fet en bronze.

## Referències

* ↑ http://www.bilbaopedia.info/makua-jose-maria-plaza
* ↑ http://www.bilbaopedia.info/makua
* José Mari Makua, el león de Bizkaia (Fundació Sabino Arana)
* El penúltimo gran "Jelkide Bizkaitarra" (Bloc d'Iñaki Anasagasti)
# Joan Mas i Biosca

Joan Mas i Biosca (Mataró, 10 de setembre de 1891 - ?) regí el magisteri de capella de la Catedral de Girona entre 1919 i 1923. Era fill de Camila Biosca i Alemany morta a Mataró l'any 1917 i nebot del Bisbe de Girona Francesc de Paula Mas i Oliver.

## Referències

* ↑ Padró Municipal de Girona any 1920
* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 10: Fons de la Catedral de Girona. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona – Institut d'Estudis Catalans, 2019.
* ↑ La Costa de Llevant, 06-05-1917, pàg. 4.
# Bay (Alt Saona)

Bay és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 121 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bay era de 121 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 24 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 50 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 50 habitatges eren cases. Dels 43 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 13 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 3 en tenien tres, 15 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 40 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Bay el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 76 persones, 66 eren actives i 10 eren inactives. De les 66 persones actives 60 estaven ocupades (33 homes i 27 dones) i 6 estaven aturades (1 home i 5 dones). De les 10 persones inactives 4 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 3 eren d'empreses de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa immobiliària i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una fusteria i 1 agència immobiliària.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Bay a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Bay a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
Viccionari
# Mark McNally

Mark McNally, (Fazakerley, Liverpool, 20 de juliol de 1989) és un ciclista anglès, professional des del 2009, actualment corre per l'equip Wanty-Groupe Gobert. Ha combinat la carretera amb el ciclisme en pista.

## Palmarès en pista

* 2007
** Campió d'Europa júnior en Persecució per equips (amb Luke Rowe, Peter Kennaugh i Adam Blythe)
* 2008
** Campió d'Europa sub-23 en Persecució per equips (amb Andrew Tennant, Steven Burke i Peter Kennaugh)

## Palmarès en ruta

* 2011
** 1r a la Mi-août en Bretagne

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Escoriuela

Escoriuela (aragonès) és un municipi d'Aragó, situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de la Comunitat de Terol.

## Enllaços externs

* Escorihuela. Pàgina web de l'ajuntament Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* Fòrum de Escorihuela
* Fitxa de la población
# My Talking Tom

My Talking Tom, és una franquícia iniciada el 2010. La franquícia és distribuïda per l'empresa Outfit7. El primer joc es va llançar a App Storey Google Play el 22 de juliol de 2010. El 14 de novembre de 2013, Talking Tom es va rellançar com My Talking Tom. I l'últim joc Talking Tom: Bubble Shooter es llançà el 12 de novembre del 2015 a App Store i Google Play.

## Vegeu també

* Talking Tom
# L'Osservatore Romano

L'Osservatore Romano ("Observador Romà", en català) és el periòdic nacional de la Ciutat del Vaticà. Proveeix cobertura de totes les activitats públiques del Papa, publica editorials escrits per membres importants del clergat de l'Església Catòlica, i imprimeix documents oficials després de ser autoritzats. Els seus lemes inclouen "unicuique suum" (a cadascú el seu propi) i "no praevalebunt" (els enemics de Déu i de l'Església no prevaldran), els quals estan impresos sota el títol en la pàgina inicial.
La primera edició del periòdic va ser publicada a Roma l'1 de juliol de 1861, uns mesos després que fos proclamat el Regne d'Itàlia (el 17 de març de 1861). La frase «periòdic diari» va ser inclosa començant el 31 de març de 1862. Actualment, és publicat en diferents llengües:
* Diàriament en italià (1861)
* Setmanalment en francès (1949)
* Setmanalment en italià (1950)
* Setmanalment en anglès (1968)
* Setmanalment en espanyol (1969)
* Setmanalment en portuguès (1970)
* Setmanalment en alemany (1971)
* Mensualment en polonès (1980)
* Setmanalment en malaiàlam (2007)
L'edició diària en la llengua italiana és publicada en hores de la vesprada, amb data de l'endemà. L'edició setmanal en l'idioma anglès va començar a ser publicada el 4 d'abril de 1968.

## Directors del periòdic

* Nicola Zanchini i Giuseppe Bastia (1861-1866)
* Augusto Baviera (1866-1884)
* Cessés Crispolti (1884-1890)
* Giovani Battista Casoni (1890-1900)
* Giuseppe Angelini (1900-1919)
* Giuseppe Dalla Torre digues Sanguinetto (1920-1960)
* Raimondo Manzini (1960-1978)
* Valerio Volpini (1978-1984)
* Mario Agnes (1984- fins a la seua mort, el 31 d'agost del 2007)
* Giovanni Maria Vian (2007-actualitat)

## Referències

* ↑ «L'Osservatore Romano to be published in India» (en anglés). Catholic News Agency, 02-04-2007. Arxivat de l'original el 2012-05-30. [Consulta: 28 gener 2014].
* ↑ El Papa nombra a Giovanni María Vian director de "L'Osservatore Romano" (en castellà). ABC, 30/09/2007.

## Vegeu també

* Ràdio vaticà
* Centre televisiu vaticà

## Enllaços externs

* L'Osservatore Romano (pàgina principal)
* L'Osservatore Romano (índex)
# Joan Vilanova Montañà

Joan Vilanova Montañà (Reus, 12 de maig de 1890 - 5 d'octubre de 1954) va ser un advocat i polític català.
Estudià Dret a la Universitat de Barcelona i s'hi llicencià el 1912. D'ideologia catòlica i monàrquica, va exercir diversos càrrecs públics a Reus, tals com el de jutge municipal i alcalde el 1929, i fins a febrer de 1930, que va presentar la dimissió, per la Unión Monárquica Nacional. Era terratinent i va ser el delegat a Reus de l'Institut Agrícola Català de Sant Isidre. Per l'octubre de 1934 va ser el principal impulsor de la secció reusenca d'Acció Popular Catalana. Amagat durant la guerra civil, el POUM va confiscar-li la casa, situada al carrer de sant Joan cantonada amb la plaça de Prim l'agost de 1936 per convertir-la en la seva seu. Tornat a Reus, va ser president de la Diputació de Tarragona el 1939 i el 1942. En la seva joventut col·laborà a la revista satírica La Kabila i més assíduament al Diari de Reus del qual en va ser director.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 679.
* ↑ Navais, J.; Samarra, F. L'extrema dreta al Reus republicà (1931-1936). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2003, p. 181. ISBN 8493232467.
* ↑ Navais, Joan; Samarra, Frederic. Tres banderes i una revolució. Reus: Centre de Lectura, 2001, p. 131. ISBN 8487873391.
* ↑ «Històric de Presidents». Diputació de Tarragona. [Consulta: 20-I-2015].
# Baxter Springs

Baxter Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2006 tenia 4221 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Baxter Springs tenia 4.602 habitants, 1.860 habitatges, i 1.246 famílies. La densitat de població era de 567,7 habitants per km².
Dels 1.860 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.876$ i la renda mediana per família de 33.933$. Els homes tenien una renda mediana de 27.005$ mentre que les dones 19.038$. La renda per capita de la població era de 13.789$. Entorn del 9,3% de les famílies i el 10,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Baxter Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Baxter Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Philémon et Baucis

Philémon et Baucis és una opéra-comique en dos actes amb música de Charles Gounod i llibret en francès de Jules Barbier i Michel Carré, basat en la faula homònima de Jean de la Fontaine, inspirat al seu torn en la faula Filemó i Baucis de Les Metamorfosis d'Ovidi. Es va estrenar el 18 de febrer de 1860 al Théâtre-Lyrique de París.
L'obra pretén aprofitar les possibilitats de les comèdies mitològiques iniciades per l'Orphée aux Enfers d'Offenbach, tot i que Philémon et Baucis és menys satírica i més sentimental.
A Catalunya, s'estrenà a El Dorado de Barcelona el 1905.
Òperes de Charles Gounod :
Òperes primerenquesÒperes intermèdiesÒperes de maduresa
Sapho (1851, revisada 1884)
La Nonne sanglante (1854)
Le médecin malgré lui (1858)
Faust (1859, revisada 1869)
Philémon et Baucis (1860, revisada 1876)
La Colombe (1860, revisada 1866)
La Reine de Saba (1862)
Mireille (1864)
Roméo et Juliette (1867)
Cinq-Mars (1877)
Maître Pierre (incompleta, 1877-8)
Polyeucte (1878)
Le Tribut de Zamora (1881) :
# Marcoux

«Marcoux» té aquests significats:
* Marcoux (Loira), un municipi en el departament de Loira.
* Marcoux (Alps de l'Alta Provença), un municipi en el departament d'Alps de l'Alta Provença.
# Estació de Toledo

LAV Madrid-Toledo :
Toledo és una estació de ferrocarril propietat d'Adif, situada a la ciutat castellana de Toledo. L'estació va ser inaugurada l'any 1919 d'estil neomudèjar quan es va obrir la línia convencional. A la dècada del 2000 es va adaptar per l'arribada de l'alta velocitat amb la construcció de la LAV Madrid-Toledo (2005), un ramal de la LAV Madrid-Sevilla (1992).
# My World

«My World» té aquests significats: