OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Variable PV Telescopii

PV Telescopii és un tipus d'estrella variable que s'estableix al Catàleg general d'estrelles variables amb l'acrònim PVTEL. Aquesta classe de variables es defineix com "estrelles Bp supergegants d'heli amb línies febles d'hidrogen i línies realçades d'He i C".
És a dir, les línies espectrals d'hidrogen d'aquestes estrelles són més febles del normal per a una estrella de la classe estel·lar B, mentre que les línies d'heli i carboni són més fortes. El prototip d'aquesta categoria és HD 168476, també coneguda com a PV Telescopii, que experimenta petites però complexes variacions de lluminositat i fluctuacions de velocitat radial. Les estrelles PV Telescopii són extremadament deficients en hidrogen en comparació amb altres estrelles de classe B i varien en lluminositat en escales de temps que van des d'unes hores a diversos anys. A partir del 2008, hi ha dotze variables PV Telescopii confirmades al catàleg general d'estrelles variables.
Les variables de Telescopii PV se subdivideixen en tres tipus diferents en funció del tipus espectral: el tipus I representa les estrelles B tardanes i les A, el tipus II representa O i les B inicials, i el tipus III representa les estrelles F i G. Les estrelles de tipus III sempre són riques en carboni i en hidrogen, mentre que les estrelles tipus I i II no necessàriament tenen un excés de carboni. Els tipus més calents polsen més ràpidament que els tipus més freds.

## Llista

La llista següent conté una variable PV Telescopii seleccionada que és d'interès per a l'astronomia amateur o professional. Tret que s'indique el contrari, les magnituds donades es troben a la banda V.
| Estrella | Màxima magnitud | Mínima magnitud | Tipus | Tipus espectral |
| Upsilon Sagittarii | 4.43 | 4.65 | Jo | F2p |
| HD 182040 | 6.95 | 7.17 | III | C... |
| HM Librae | 7.42 | 7.63 | III | C |
| KS Persei | 7.60 | 7.85 | Jo | Un5Iap |
| PV Telescopii | 9.24 | 9.40 | Jo | B5p |
| BD +1 4381 | 9.47 | 9.60 | Jo | F |
| CD -35 11760 | 9.62 | 9.83 | Jo | B4Ibe |
| HD 160641 | 9.78 | 10.08 | II | sdOC9.5II-III_Ell40 |
| DN Leonis | 9.91 | 10.00 | II | Bp |
| HD 124448 | 9.94 | 10.03 | II | B3p |
| NO Serpentis | 10.27 | 10.39 | Jo | B |
| V1920 Cygni | 10.30 | 10.41 | Jo | B2/3 |
| CPD -58 2721 | 10.40 | 10.60 | Jo | B+... |
| BD -9 4395 | 10.44 | 10.63 | II | B |
| IV de LS -1 2 | 10.95 | 11.05 | Jo | OB+ |

## Referències

* ↑ Jeffery, C. Simon Information Bulletin on Variable Stars, 5817, 1, 01-03-2008. Bibcode: 2008IBVS.5817....1J.
* ↑ Walker, H. J.; Hill, P. W. Astronomy and Astrophysics Supplement Series, 61, 01-08-1985, pàg. 303–311. Bibcode: 1985A&AS...61..303W.
* ↑ Jeffery, C. S.; Heber, U. Astronomy and Astrophysics, 260, 1-2, 01-07-1992, pàg. 133–150. Bibcode: 1992A&A...260..133J.
* ↑ Otero, S. A. «Variable Star Type Designations in the VSX». AAVSO Website. American Association of Variable Star Observers. [Consulta: 19 juliol 2014].
* ↑ també un binari espectroscòpic, possiblement eclipsant
# Valdunciel

Valdunciel és un municipi de la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Topas, a l'Est amb Palencia de Negrilla, al Sud amb Castellanos de Villiquera i a l'Oest amb Calzada de Valdunciel, Forfoleda i Valdelosa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 138 | 123 | 106 | 103 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca
# Vahida Ramujkic

Vahida Ramujkic (Belgrad, 1973) és una artista resident a Hangar, Barcelona, des del 2002. El seu treball es desenvolupa en col·laboració amb Laia Sadurní. Juntes han exposat "Poble Now" a Can Felipa de Barcelona. El 2003 van presentar el llibre Guia d'escultures de Barcelona i el festival OVNI va mostrar un dels seus vídeos.
Vahida Ramujkic, junt amb Rotorrr, un col·lectiu fundat el 2001, ha iniciat i participat en una sèrie d'experiments per a la generació d'eines i espais per a la interacció social, l'autoorganització i la generació de comunitats. Les seves exploracions involucren tecnologies i metodologies com ara assignacions, jocs de col·laboració, manuals, guies i excursions. Ramujkic també ha completant una investigació a llarg termini en relació amb la burocràcia de les polítiques d'immigració de la Unió Europea.

## Referències

* ↑ «Vahida Ramujkic | CCCB». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 24 març 2016].
* ↑ «Vahida Ramujkic BIO» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-04-07. [Consulta: 24 març 2016].
* ↑ «Vahida Ramujkic | eyebeam.org» (en anglès). [Consulta: 24 març 2016].

## Enllaços externs

* «Vahida Ramujkic on Vimeo» (en anglès). [Consulta: 24 març 2016].
* «RoToR» (en anglès). [Consulta: 24 març 2016].
# Vanguelos Mantzios

Vanguelos Mantzios és un futbolista grec. Va començar com a futbolista al Kallithea FC.
# Vanguardia de Izquierda Republicana

Vanguardia de Izquierda Republicana (VIR) fou un partit polític fundat en agost de 1935 per Xoán Xesús González, que només va tenir implantació a la comarca de Santiago.

## Història

En 1930 participaren en el Pacte de Lestrove els cenetistes Ricardo García Lago, César Guillán Bozo i Manuel Fernández Fernández, com a delegats d'una secció VIR dr La Corunya.
Quan l'abril de 1934 es va crear Izquierda Republicana a partir d'Acció Republicana, Partit Radical Socialista Independent, Partido Republicano Gallego i Unión Socialista Galega de Xoán Xesús González, Xoán Xesús fou designat secretari general de l'agrupació compostel·lana. Desavinences amb un important sector del grup, format per persones amb les que no mantenia bones relacions, provocaren la seva expulsió.
Xoán Xesús González, després d'un intent fracassat de reactivar la Unión Socialista Galega, constituí l'agost de 1935 Vanguardia de Izquierda Republicana, en la que militaren Raimundo García Domínguez, Maximino Castiñeiras, José Jeremias Montero i Ramón Esturao Calvo, i en fou nomenat president del partit el veterà sindicalista compostel·là José Pasín Romero.

## Notes

* ↑ No hi ha referències posteriors sobre aquesta Secció VIR de la Corunya
* ↑ Altres versions parlen d'una aliança amb el cacic liberal padronès Tanis de la Riva.
# Türlü

Türlü és un plat de la cuina turca. La paraula türlü significa variat en idioma turc. Bàsicament es tracta d'un estofat de verdures (sebze türlüsü en turc) però també es pot fer amb carn (de vedella o xai). Els ingredients bàsics del türlü són les verduresː albergínia, patates, pastanagues i carbassó. També s'hi poden emprar mongetes verdes (bajoques planes) i l'ocra. Els altres ingredients són oli de cuinar, aigua, sal, pebre vermell o una mica de pul biber, una mica de sucre i salça. Türlü gairebé sempre ve amb el seu propi brou, abundant, no com un guisat, com per exemple el plat similar francès ratatouille. A vegades el türlü es cuina dins d'un güveç (recipient de fang per a fornejar) i pren el nom türlü güveç.

## Referències

* ↑ Turkey. Michelin Travel Publications, 2000.
* ↑ Janna Gur. Jewish Soul Food: From Minsk to Marrakesh, More Than 100 Unforgettable Dishes Updated for Today's Kitchen. Knopf Doubleday Publishing Group, 28 octubre 2014, p. 415–. ISBN 978-0-8052-4309-3.
* ↑ Aglaia Kremezi; Penny De Los Santos Mediterranean Vegetarian Feasts. Abrams, 7 octubre 2014, p. 248–. ISBN 978-1-61312-711-7.
* ↑ http://www.nytimes.com/2010/10/06/dining/06eggplant.html?_r=0

## Enllaços externs

* Recepta de "Turlu/Baked summer vegetables" en Eat Istanbul Arxivat 2016-03-11 a Wayback Machine. (anglès)
* Recepta de Mediterranean Food Passion
* "Turlu" a "Empire Turkish Grill" en Houston, Estats Units Arxivat 2016-04-06 a Wayback Machine.
* "Turlu" a Pasha Grill en Dayton, Estats Units Arxivat 2016-04-08 a Wayback Machine.
# Unitat d'execució

En enginyeria informàtica, una unitat d'execució (unitat E o UE) és una part de la unitat central de processament (CPU) o unitat de processament gràfic (GPU) que realitza les operacions i els càlculs enviats des de la unitat d'instrucció. Pot tenir la seva pròpia unitat de seqüència de control interna (que no s'ha de confondre amb la unitat de control principal de la CPU), alguns registres i altres unitats internes com ara una unitat aritmètica lògica, una unitat de generació d'adreces, una unitat de coma flotant, una unitat d'emmagatzematge de càrrega, unitat d'execució de branca o alguns components més petits i específics.
És habitual que les CPU modernes tinguin múltiples unitats funcionals paral·leles dins de les seves unitats d'execució, que es coneix com a disseny superescalar. La disposició més senzilla és utilitzar una única unitat de gestor de bus per gestionar la interfície de memòria i les altres per fer càlculs. A més, les unitats d'execució de les CPU modernes solen estar canalitzades.

## Referències

* ↑ Kanter, David. «Intel's Haswell CPU Microarchitecture» (en anglès). Real World Tech, November 13, 2012.
* ↑ Both, David. «The central processing unit (CPU): Its components and functionality» (en anglès), 23-07-2020. [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ «What are functional unit and control logic of a cpu?» (en anglès). [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ «CPU: Central Processing Unit | AP CSP (article)» (en anglès). [Consulta: 28 novembre 2023].
# Vila Closa de la Fuliola

Vila Closa de la Fuliola és una obra de la Fuliola (Urgell) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

El nucli antic de la Fuliola ha conservat la seva disposició de vila closa, amb el portal d'entrada de grans dovelles.
Cal Farriol és l'habitatge que tancava la població de la Fuliola quan era una vila closa.
Adopta una forma quadrangular irregular i està dividida en tres plantes que no són visibles exteriorment. El destacable d'aquest habitatge és el seu gran arc de mig punt dovellat que veiem a la part baixa. Era el portal que servia per tancar tot el nucli poblat. Està format per dovelles allargassades i reforçat per un contrafort al costat esquerre que tapa part de l'interessant portal. Això fa pensar que és un element posterior. A la part superior de la casa hi destaquen dues petites obertures allindades.

## Història

La funció del portal era tancar el nucli habitat dels carrers que quedaven fora muralles.

## Referències

* 1 2 3 4 «Vila Closa de la Fuliola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Vefsn

Vefsn (en sami meridional: Vaapste) és un municipi situat al comtat de Nordland, Noruega. Té 13,448 habitants (2018) i la seva superfície és de 1,928.72 km². El centre administratiu del municipi és la ciutat de Mosjøen (població: 9,631 habitants). Els altres pobles de Vefsn són Drevvassbygda, Elsfjord, i Husvik.
Mosjøen, el centre administratiu de Vefsn, se situa al llarg de la part més interior del Vefsnfjorden. Fora de Mosjøen, el gran municipi de Vefsn està dominat pels boscos d'avets, les muntanyes, els llacs, l'agricultura i el riu Vefsna. El municipi és servit per l'aeroport de Mosjøen-Kjærstad.
La muntanya Lukttinden està situada a la part nord del municipi. Hi ha molts llacs grans a Vefsn, entre els quals hi ha Drevvatnet, Finnknevatnet, Fustvatnet, Hundålvatnet, Luktvatnet, Mjåvatnet i Ømmervatnet. El Parc Nacional de Lomsdal-Visten està parcialment situat a Vefsn. El municipi és, a més a més, un bon lloc per a l'observació d'ocells, sobretot a la reserva natural de Skjørlegda.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2018. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 15 desembre 2018].
# Vega 1

Vega 1 (i la seva bessona Vega 2) és una sonda espacial soviètica del programa Vega, amb l'objectiu d'estudiar Venus i el cometa de Halley. Ambdues sondes foren dissenyades pel Centre Espacial Babakin i construïdes amb el malnom 5VK per Lavochkin a Khimki.
La sonda era propulsada per dos panells solars i portava una antena, càmeres, un espectròmetre, una sonda d'infrarojos, magnetòmetres (MISCHA), i sondes de plasma. La sonda pesava 4,920 kg. Fou llançada pel coet Proton 8K82K en el cosmòdrom de Baikonur. Ambdues sondes utilitzaven sistemes d'estabilització de tres eixos. La sonda estava equipada també d'un blindatge per a protegir-se de la pols del cometa de Halley.
Ambdues sondes es troben actualment en òrbites heliocèntriques.

## Missió

El mòdul de descens arribà a Venus l'11 de juny de 1985, dos dies després de ser alliberat de Vega 1. El mòdul de descens contenia també un globus explorador. La sonda principal realitzà una assistència gravitatòria utilitzant Venus, i continuà la seva missió fins a interceptar el cometa de Halley.

## Referències

* ↑ NASA - NSSDC - Spacecraft - Details
# Villers-en-Cauchies

Villers-en-Cauchies és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.216 habitants. Limita al nord amb Haspres, al nord-est amb Saulzoir, al sud-est amb Saint-Aubert, al sud amb Avesnes-les-Aubert, al sud-oest amb Rieux-en-Cambrésis, a l'oest amb Iwuy i al nord-oest amb Avesnes-le-Sec.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.371 | 1.422 | 1.420 | 1.266 | 1.203 | 1.185 | 1.203 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1995-2001 | Daniel Lemoine |
| 2001-2008 | Freddy Defossez |
| 2008- | Pascal Duez |
# Vannetès

El vannetès (gwenedeg) és un dels quatre dialectes del bretó, propi del sud-est del domini lingüístic (regió de Vannetais o Bro Gwened). És també l'únic representant del bloc dialectal oriental de la llengua bretona.
Ateses les notables diferències que el separen dels altres parlars bretons (leonès, tregorès i cornuallès, agrupats al bloc dialectal occidental), hi ha establerta una varietat estàndard pròpia.
# Vannoccio Biringuccio

Vannoccio Biringuccio, de vegades escrit com Vannocio Biringuccio (1480 - 1539), va ser un metal·lúrgic italià. És conegut sobretot pel seu llibre sobre els metalls, De la Pirotechnia, publicat el 1540, que conté la primera descripció del mètode per aïllar l'antimoni. Biringuccio és considerat per alguns com el pare de la indústria de la fundició, ja que De la pirotechnia és el primer relat escrit sobre la pràctica correcta de la fundició. En la seva carrera laboral, va estar a càrrec d'una mina de ferro prop de Siena, i també a càrrec de la seca i el seu arsenal. A continuació va estar a càrrec de la fundició de canons de Venècia i, més tard, de la de Florència.

## Biografia

Biringuccio va néixer a Siena. El seu pare, de qui es creu que va ser un arquitecte, va ser Paolo Biringuccio i la seva mare va ser Lucrecia da Bartolommeo Biringuccio. Va ser batejat el 20 d'octubre 1480.
Era seguidor de Pandolfo Petrucci, el cap de la poderosa família Petrucci. Pandolfo el va contractar com a metal·lúrgic. Quan va morir Pandolfo, Biringuccio va quedar lligat a la família Petrucci, treballant per al fill de Pandolfo, Borghese Petrucci. No obstant això, l'aixecament de 1515 va obligar els Borghese a fugir de Siena, portant a Biringuccio amb ells. Biringuccio va viatjar per Itàlia i va visitar Sicília el 1517.
El 1523 el Papa Climent VII es va encarregar del restabliment de la família Petrucci, i juntament amb ells Biringuccio va poder tornar de l'exili. El 1524 se li va concedir el monopoli de la producció de salnitre en tot el territori de Siena. Tot i així, aquesta etapa va ser de curta durada ja que el 1526 els habitants de Siena es van rebel·lar un altre cop i van fer fora de nou la família Petrucci. La família va fer un intent (amb l'ajuda de Biringuccio) per intentar recuperar Siena per la força, però aquest intent va fracassar.
El 1530, Siena va entrar en una fase més tranquil·la, i Biringuccio hi va poder tornar. Va arribar a senador de la ciutat al gener-febrer de 1531, i va poder participar en diversos projectes.
El 1536, l'Església li va oferir un treball a Roma, així, el 1538 es va convertir en cap de la foneria papal, i en director de l'arsenal de municions del Papa.
El lloc i la data exactes de la mort és desconeguda, tot el que se'n sap és que un document de data 1539 esmenta la seva mort.

## Vegeu també

* Pseudo-Geber
* Liber Ignium

## Referències

* ↑ Vannoccio Biringuccio. De la pirotechnia, 1559.
* ↑ Vannocio Biringuccio. The Pirotechnia of Vanoccio Biringuccio (en italiano del siglo xvi). Traducción:Cyril Stanley Smith, Martha Teach Gnudi. Dover. ISBN 0486261344.
* ↑ Vannoccio Biringucci. Pirotechnia. Courier Corporation, 1959. ISBN 978-0-486-26134-8.

## Bibliografia addicional

* Smith, C.S. (1970–80). "Biringuccio, Vannoccio". Dictionary of Scientific Biography. 2. New York: Charles Scribner's Sons. pàg. 142-143. ISBN 0684101149. Error en ISBN: caràcter no vàlid (en anglès)

## Enllaços externs

* Vannoccio Biringuccio's "the pirotechnia". Cyril Stanley Smith i Martha Teach Gnudi. Google books (anglès)
# Vièla (Pirineus Atlàntics)

Vièla (en francès Bielle) és un municipi francès del department dels Pirineus Atlàntics, a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 706 | 582 | 507 | 799 | 883 | 893 | 843 | 916 | 892 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 891 | 859 | 855 | 819 | 830 | 890 | 840 | 873 | 844 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 728 | 729 | 710 | 676 | 680 | 650 | 611 | 542 | 520 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 547 | 551 | 509 | 445 | 470 | 436 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989- | Jean Baylaucq | PS |

## Agermanaments

* Berbegal

## Referències

* ↑ Toponímia occitana

## Vegeu també

* Vall d'Aussau
# Vignol

Vignol és un municipi francès, situat al departament del Nièvre i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 86 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vignol era de 86 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 89 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 36 eren segones residències i 13 estaven desocupats. Tots els 89 habitatges eren cases. Dels 39 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien una cambra, 4 en tenien dues, 7 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 28 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vignol el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 8 |
| 12 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 56 persones, 42 eren actives i 14 eren inactives. De les 42 persones actives 40 estaven ocupades (22 homes i 18 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 14 persones inactives 4 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de transport.
L'any 2000 a Vignol hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.104 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vignol a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vignol a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Vilves

Vilves és una entitat de població del municipi d'Artesa de Segre, a la comarca de la Noguera.
El poble se situa a l'esquerra del riu Segre, vora el canal d'Urgell a l'est del terme municipal. La carretera LV-5121 és la seva principal via de comunicació.

## El castell de Vilves

Se situa al centre del poble, dins d'una propietat privada. L'únic element que es conserva de l'antic castell és la torre, de planta gairebé quadrada i d'una alçada d'uns 10 m -fou escapçada a principis del segle XX- que la fa visible des del carrer.
Les referències documentals són escasses i uneixen la història del poble amb la del castell. Vilves pertanyia al vescomtat d'Àger com a fortalesa o torre dependent del castell d'Artesa. L'any 1131 el vescomte Guerau II de Cabrera deixa en herència el castell de Vilves, juntament amb els de Comiols, Collfred i Anya, al seu fill Ponç II de Cabrera. A principis del segle xv resta en mans dels comtes d'Urgell quan Ferran d'Antequera, després de la derrota de Jaume II d'Urgell, concedeix el lloc a Francesc de Vilamarí. L'any 1532 el monestir de Montserrat compra Vilves i Collfred amb la jurisdicció civil i criminal per 3 900 sous. Mantindrà el domini sobre Vilves fins al segle xix.
Fou municipi independent fins a mitjans del segle xix quan s'integrà a Artesa.

## Referències

* ↑ «Vilves». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Castell de Vilves». Catalunya Medieval: Castells, Torres, Fortificacions i altres construccions
* ↑ «Vilves - Castell de Vilves». Camins de Muntanya de Lleida
* ↑ «255397 Vilves». Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842. INE. [Consulta: 26 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Vilves.com Arxivat 2017-09-26 a Wayback Machine., web del poble de Vilves
# Vérkhnieie Gakvari

Vérkhnieie Gakvari (en rus: Верхнее Гаквари) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 378 habitants. Pertany al districte rural d'Agvali.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Vérkhnie Issadi

Vérkhnie Issadi (en rus: Верхние Исады) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia vuit habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 26 agost 2023].
# Vérkhnie Khaltxí

Vérkhnie Khaltxí (en rus: Верхние Халчи) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 126 habitants. Pertany al districte rural de Fatej.

## Referències

* ↑ «Прогноз погоды в д. Бригадирово (Курская область)». Arxivat de l'original el 2013-09-25. [Consulta: 3 desembre 2019].