OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nossoncourt

Nossoncourt és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 104 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Nossoncourt era de 104 persones. Hi havia 40 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (12 dones vivint soles i 12 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 48 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família i 5 estaven desocupats. 41 eren cases i 7 eren apartaments. Dels 43 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris i 13 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien tres cambres, 8 en tenien quatre i 30 en tenien cinc o més. 38 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 22 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Nossoncourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 12 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 12 | 15 a 19 | 8 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 64 persones, 50 eren actives i 14 eren inactives. De les 50 persones actives 49 estaven ocupades (29 homes i 20 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 14 persones inactives 7 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 2 d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Nossoncourt hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Nossoncourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Nossoncourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Noel Seka

Noel Seka (Allahé, 3 de setembre, 1984) és un futbolista beninès.
És internacional amb la selecció de Benín, amb la qual disputà la Copa d'Àfrica de Nacions 2008. Pel que fa a clubs, els seus inicis foren al Requins de l'Atlantique de Cotonou, fitxant més tard per l'US Créteil-Lusitanos francès i el FC Fyn danès.

## Enllaços externs

* (alemany) Fusßballdaten.de
* (portuguès) ZeroZero.pt
# Nou Ordre Mundial de la Informació i Comunicació

El Nou Ordre Mundial de la Informació i Comunicació (NOMIC) és un projecte internacional de reorganització dels fluxos globals d'informació a través de diferents accions de govern i del tercer sector.
La iniciativa va ser llançada en l'inici dels anys 1970 pel Moviment de Països No Alineats i va rebre suport de la Unesco. El 1980, una comissió d'aquesta organització va estudiar els problemes de la comunicació al món i va produir un document — l'Informe MacBride — en el qual va proposar canvis per redistribuir i balancejar els fluxos d'informació entre països rics i subdesenvolupats. No obstant això, la forta oposició per part de les organitzacions privades de mitjans, a partir de llavors, va acabar relegant el projecte a l'oblit. En les dècades següents, la Unesco pràcticament ha substituït el NOMIC en la seva agenda política per altres temes, com la democratització de la comunicació, la societat de la informació i la inclusió digital.

## Bibliografia

* "Hope and Folly: the United States and UNESCO, 1945-1985", William Preston, Edward S. Herman, and Herbert Schiller, Univ of Minnesota Press, 1989. ISBN 0-8166-1788-0
* Hans Köchler (ed.), The New International Information and Communication Order: Basis for Cultural Dialogue and Peaceful Coexistence among Nations. (Studies in International Relations, X.) Vienna: Braumüller, 1985. ISBN 3-7003-0645-8
* Media, Culture and Society, vol 12, no. 3 (July 1990), special issue on "Farewell to NWICO?"
* Nordenstreng, Kaarle 2010. MacBride Report as a Culmination of NWICO. In Keynote at International Colloquium ‘Communication et changement social en Afrique’. Université Stendhal, Grenoble 3 http://www.uta.fi/jour/english/contact/nordenstreng_eng.html
* Nordenstreng, Kaarle 2010. The New World Information and Communication Order: Testimony of an Actor. In Round Table at International Colloquium ‘30 years of communication geopolitics: actors and flows, structures and divides'. Paris http://www.uta.fi/cmt/en/contact/staff/kaarlenordenstreng/publications/Paris.pdf

## Enllaços externs

* Convenció de la UNESCO sobre la diversitat cultural (anglès)
# OVC

OVC té els següents significats:
* Ohio Valley Conference, subdivisió de la National Collegiate Athletic Association dels Estats Units
* OV-chipkaart (de l'acrònim en neerlandès de Openbaarvervoerchipkaart), targeta intel·ligent usada al transport públic dels Països Baixos
* Coronògraf de vòrtex òptic (del seu nom en anglès Optical Vortex Coronagraph), coronògraf de màscara circular
# OVS

OVS té els següents significats:
* Estat Lliure d'Orange (del seu nom en neerlandès Oranje Vrystaat), antic estat africà independent, actual província de Sud-àfrica
* Llengua OVS (de l'acrònim Objecte-Verb-Subjecte), llengua que utilitza aquest ordre en la construcció de les frases
# Oniscus asellus

Oniscus asellus o marrameu és una espècie de crustaci isòpode terrestre, un dels porquet de Sant Antoni més gros i més comú de les Illes Britàniques i el nord i oest d'Europa.

## Característiques

Els individus adults arriben a assolir longituds de 16 mm i una amplada de 6 mm. És relativament pla, i d'un color gris brillant. encara que els joves són més rugosos. sovint presenten taques blanques o grogoses al dors, que són les àrees que emmagatzemen calci, que s'utilitza per reforçar l'exoesquelet després de la muda. La muda es produeix en dues meitats, amb la meitat posterior muda abans de la meitat davantera. L'exúvia és sovint consumida per l'animal després de la muda.

## Història natural

Oniscus asellus prolifera en una àmplia gamma d'hàbitats, incloent alguns amb poca disponibilitat de calci. Es troba principalment sota les pedres i fusta podrida. Aquest porquet de Sant Antoni es troba normalment en landes i torberes de cobertura, on viu al voltant d'elements com ara pedres o pals de tanques podrides.

## Distribució

Oniscus asellus és l'espècie més estesa de porquet de Sant Antoni a les illes britàniques, tant geogràficament com ecològicament. No viu a la conca del Mediterrani, però està molt estesa al nord i Europa occidental, com Ucraïna, així com a l'Açores i Madeira, també s'ha introduït àmpliament a Amèrica. Tot i ser citat en un catàleg de Joan Ramis i Ramis (1814) degut a la reestructuració del clade no sembla estar present a les Balears en una recent revisió.

## Referències

* 1 2 Helmut Schmalfuss «World catalog of terrestrial isopods (Isopoda: Oniscidea) – revised and updated version». Stuttgarter Beiträge zur Naturkunde, Serie A, 654, 2003, pàg. 341 pp. Arxivat de l'original el 2009-02-24 [Consulta: 9 setembre 2011]. Arxivat 2009-02-24 at Archive-It
* ↑ DCVB
* 1 2 3 4 5 «Common woodlouse (Oniscus asellus)». ARKive.org. Arxivat de l'original el 2010-04-29. [Consulta: 9 setembre 2011].
* 1 2 3 Paul T. Harding & Stephen L. Sutton. Woodlice in Britain and Ireland: distribution and habitat (pdf). Abbots Ripton, Huntingdon, Institute of Terrestrial Ecology, 1985, p. 151. ISBN 0904282856.
* ↑ Garcia, Lluc; Cruz, Antonio «Els isòpodes terrestres (Crustacea: Isopoda: Oniscidea) de les i Illes Balears: catàleg d'espècies» ( PDF). Botlletí de la Societat d'Història Natural de les Balears. Societat d'Història Natural de les Balears [Palma], 39, pàg. 2. ISSN: 0212-260X [Consulta: 9 setembre 2011].

## Bibliografia

* Rigaud, Thierry; Jéromê Moreau & Pierre Juchault «Wolbachia infection in the terrestrial isopod Oniscus asellus: sex ratio distortion and effect on fecundity» ( PDF) (en anglès). Heredity, 83, 1999, pàg. 469-475 [Consulta: 9 setembre 2011]. «Autors adscrits a la Université de Poitiers, Laboratoire de Génétique et Biologie des Populations de Crustacés, UMR CNRS 6556, 40 avenue du Recteur Pineau, F-86022 Poitiers Cedex, França»
# Olivera Injac

Olivera Injac (Podgorica, 1972) (cirílic: Оливера Иcompuаaret) és professora universitària de seguretat i política independent de Montenegro que actualment (2022) exerceix el càrrec de ministra de Defensa en el Govern de Montenegro i el gabinet de Zdravko Krivokapic des del 4 de desembre de 2020, quan va substituir Predrag Bović, del partit democràtic.
Injac es va graduar a la Facultat de Filosofia de Nikšić el 1999 i va completar els seus estudis de postgrau el 2005 a la Facultat de Ciències Polítiques de Podgorica. Va defensar el seu màster a la Facultat de Ciències Polítiques de Podgorica, i es va doctorar amb el tema "Aspecte cultural de la seguretat internacional", el gener de 2011. Va treballar al Ministeri d'Afers Interns de Montenegro des del 2000 fins al 2007, com a part dels Serveis de Seguretat Pública i del Departament d'Analytics, com a assessora i analista independent. A la Universitat de Donja Gorica a Podgorica, treballa des del 2008 com a professora de seguretat. És l'única professora de seguretat a Montenegro.
El 27 de novembre de 2020, el Primer Ministre designat de Montenegro, Zdravko Krivokapić, la va nomenar candidata al Ministeri de Defensa en el nou gabinet del Govern de Montenegro.

## Referències

* ↑ «"Krizu prevazići reformama i znanjem"» (en me). [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «Montenegro Elects First Government Without Djukanovic Party» (en anglès americà). Balkan Insight, 04-12-2020. [Consulta: 4 desembre 2020].
* ↑ «KO JE CRNOGORSKA MINISTARKA ODBRANE: Jedina žena koja ovo radi u celoj državi!» (en serbi). [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ Olivera Injac, Univerzitet Donja Gorica
* ↑ «Kandidatkinja za ministarku odbrane: Ko je Olivera Injac» (en serbi). [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ Ko je Olivera Injac, kandidatkinja za ministarku odbrane, CdM, 27 novembre 2020
# Opimi

Opimi és el nom dels següents personatges:
* Gai Opimi Pansa, qüestor el 294 aC
* Quint Opimi (cònsol), cònsol el 154 aC
* Luci Opimi (cònsol), pretor el 125 aC i cònsol el 121 aC
* Luci Opimi (militar), militar romà
* Quint Opimi (tribú), tribú de la plebs el 75 aC
# Opinator

Opinator (en llatí plural Opinatores) van ser uns funcionaris romans del temps de l'Imperi que eren enviats a províncies per avaluar l'endarreriment de l'annona (proveïment d'aliments) i exigir el compliment dels acords de subministrament.
L'oficial destinat a recaptar l'annona s'anomenava exactor (recaptador), i l'opinator era sempre un oficial especial enviat per exigir els proveïments, d'aliments, d'impostos i d'altres tributs. El nom derivava probablement d'opinari, en el sentit d'aestimare, perquè avaluaven el que es devia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Opinatores». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 8 maig 2022].
# PPR

PPR té els següents significats:
* Partit Polític dels Radicals, partit polític històric dels Països Baixos
* Partit Obrer Polonès (del nom en polonès Polska Partia Robotnicza), partit polític històric de Polònia
* Partit Proverista (PPr), partit polític històric d'Espanya
* Pinault-Printemps-Redout, empresa multinacional francesa d'articles de luxe
* Pesta dels petits remugants, malaltia que afecta les cabres i ovelles
* Perpendicular de proa, línia utilitzada pels càlculs del disseny de vaixells
# PPO

PPO té els següents significats:
* Pla parcial d'ordenació, document tècnic de planejament urbanístic que concreta les determinacions del Pla General d'Ordenació Urbana
* Pneumònia progressiva ovina, malaltia del bestiar oví i cabrum produïda per un virus
* Polifenol oxidasa (del seu nom en anglès Poliphenol Oxidase), enzim que catalitza la hidroxilació dels monofenols
* PPO també és l'abreviatura de prefecte del pretori, comandant de la Guàrdia Pretoriana dels emperadors romans
# Ovidiu Stîngă

Ovidiu Stinga (Craiova, Romania, 5 de desembre de 1972) és un futbolista romanès, ja retirat.

## Carrera

Stinga es va iniciar a l'equip de la seua ciutat natal, l'Universitatea Craiova, tot debutant amb el primer equip el 1990. Tret d'un breu pas pel Jiul Craiova, un equip inferior de la localitat, Stinga va militar a l'Universitatea fins al 1995, sent titular en els seus tres darrers anys i amb una mitjana de gols destacable per a un migcampista.
L'estiu de 1995 fitxa per la UD Salamanca, de la lliga espanyola. Tot i que l'equip castellà queda el darrer de la taula i baixa a Segona, Stinga és dels més destacats, amb 40 partits i 11 gols, que li obren les portes d'un dels grans d'Europa, el PSV.
A l'equip d'Eindhoven roman cinc anys, fins al 2001, però no va tenir la continuïtat que havia gaudit a Romania i Castella. Només destaca la temporada 97/98, on juga 28 partits de l'Eredivisie, i marca fins a 8 gols.
Torna al seu país quan fitxa pel Dinamo Bucarest, on passa un any abans de tornar pel seu primer club, l'Universitatea, on passarà la resta de la seua carrera, fins a la seua retirada el 2007, tret de la temporada 04/05 en la qual milita al Helmond Sport neerlandès. Al final de la seua trajectòria exercia en qualitat de jugador-entrenador.

## Selecció

Stinga va ser 24 vegades internacional amb la selecció de futbol de Romania, tot i que no va marcar cap gol. Va formar part del combinat romanès que va acudir als Mundials dels Estats Units 1994 i França 1998, així com l'Eurocopa d'Anglaterra 1996.
# Oviedo Express

Oviedo Express és una pel·lícula espanyola de comèdia romàntica del 2007 dirigida per Gonzalo Suárez, autor del guió basat en una narració de Stefan Zweig. Va ser l'última pel·lícula d'aquest director, qui també la considera la seva millor obra.

## Argument

El 1885 el tren Oviedo Express arriba a l'estació, en ell viatgen un grup d'actors còmics que representaran el clàssic La Regenta de Leopoldo Alas "Clarín". L'arribada del grup alterarà la vida a la ciutat en tots els estrats socials, fent de la cinta un reflex de la vida a les ciutats petites. El principal escàndol és el protagonitzat per la dona de l'Alcalde, que s'enamorarà d'un dels actors principals de l'elenc.

## Repartiment

| Actor | Personatge |
| Carmelo Gómez | Benjamín Olmo |
| Aitana Sánchez-Gijón | Mariola Mayo |
| Bárbara Goenaga | Emma |
| Maribel Verdú | Mina |
| Alberto Jiménez | Ernesto de Villamarín |
| Najwa Nimri | Bárbara |
| Jorge Sanz | Álvaro Mesía |
| Víctor Clavijo | Leopoldo |

## Premis
### 52a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia

    CategoriaPersonaResultat Millor actriu en pel·lícula espanyolaMaribel VerdúGuanyadora

### XXII Premis Goya

    CategoriaPersonaResultat Millor guió originalGonzalo SuárezNominat Millor actriu revelacióBárbara GoenagaNominada Millor fotografiaCarlos Suárez MorillaNominat Millor músicaCarles CasesNominat Millor direcció artísticaWolfgang Burmann SánchezNominat Millor direcció de produccióTeresa CepedaNominat Millor maquillatge i perruqueriaLourdes Briones Fermín GalánNominat

### Festival de Cinema d'Espanya de Tolosa de Llenguadoc (2008)

    Millor banda sonora i millor fotografia.

### Festival de Cinema Espanyol de Nantes (2008)

    Premi Jules Verne

## Referències

* ↑ «Oviedo Express», a toda máquina, La Nueva España, 21 d'octubre de 2007
* ↑ Gonzalo Suárez considera «Oviedo Express» su mejor película y planea retirarse con ella, La Nueva España, 29 de desembre de 2006
* ↑ «Oviedo Express», a toda máquina, La Nueva España, 31 d'octubre de 2007
* ↑ Oviedo Express a Fotogramas
* ↑ «TVE ofrece la gala de la 52ª edición de los Premios Cinematográficos Sant Jordi de RNE». RTVE, 22-04-2008. [Consulta: 28 desembre 2019].
* ↑ Oviedo Express al web dels Premis Goya
* ↑ El festival de cine de Toulouse premia Todos estamos invitados, Málaga Hoy, 13 d'octubre de 2008
* ↑ "En la ciudad de Silvia", de Guerín, premio Julio Verne de Festival de Nantes, La Opinión de Málaga, 23 de març de 2008
# Oisc de Kent

Oisc (també escrit Aesc, Esc, Oeric, que vol dir «freixe») va ser el segon rei de Kent, el qual va governar aquest país durant quaranta-quatre anys, del 488 al 516.
No se sap gaire sobre ell, i la informació que hi ha és poc precisa i sospitosa de ser fabulada. Un dels principals motius per pensar que potser només sigui un mite és el seu nom, que per una banda té una certa semblança amb Ask, el nom del primer home, segons la mitologia nòrdica. Per altra banda, el nom també s'assembla als aesc, la raça de déus que Jordanes esmentava en el seu tractat sobre els germànics, De Getarum, un nom fàcil de recordar, ja que estava present en moltes poesies mitològiques i els reis posteriors podien haver-lo introduït com a avantpassat seu només per donar-se més prestigi. Segons alguns historiadors moderns Oisc podria ser una invenció dels cronistes, amb la intenció de deixar clar que Kent va ser el primer dels regnes anglosaxons.
Es diu que va ser el fill o el net de Hengist, un germànic que va arribar a l'illa de la Gran Bretanya juntament amb altres guerrers i es va establir en una zona a l'est on va crear el regne de Kent amb el consentiment dels pobladors locals, els britans. Segons la narració de Beda, ell es deia Oisc, però els britans li deien Oeric. També diu que va néixer a Germània i que va acompanyar el seu pare en el viatge a l'illa, cridats pel rei brità Vortigern. Va tenir un fill anomenat Octa, el qual el va succeir. Els seus descendents es feien dir Oiscingues.

## Referències

* ↑ Tolley, 2009, p. 348.
* ↑ Lapidge, Godden i Keynes, 2007, p. 27.
* ↑ Brooks, 2000, p. 88.
* ↑ Johnson, 2014, p. 78.
* ↑ Beda, Historia ecclesiastica gentis Anglorum, llibre II, capítol 5.

## Bibliografia

* Brooks, Nicholas. Anglo-Saxon Myths: State and Church, 400-1066. A&C Black, 2000.
* Johnson, F. Hengest, Gwrtheyrn and the Chronology of Post-Roman Britain. McFarland, 2014.
* Lapidge, Michael; Godden, Malcom; Keynes. Anglo-Saxon England, Volum 21. Cambridge University Press, 2007.
* Tolley, Clive. Shamanism in Norse myth and magic. Academia Scientiarum Fennica, 2009.
# Oľšavka (Prešov)

* No s'ha de confondre amb Oľšavka (Košice).
Oľšavka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1551.
# Pamplemousses

Pamplemousses és un districte del nord-est de l'Illa de Maurici
Hi destaquen espacialmens el que és el jardí botànic més notable de l'illa, el Jardin de Pamplemousses que data del segle xviii. El litoral del districte ofereix molts indrets d'interès turític, com la Badia de les Tortugues o al Badia de Tombeau, i sobretot la Punta dels Canoners amb les seves platges i els seus hotels, així com la platja de Trou-aux-Biches.
L'interior del districte de Pamplemousses és ric en natura salvatge amb el llac de La Nicolière.

## Personalitats

* Prosper d'Épinay, escultor, nascut a Pamplemousses
* Césarine d'Houdetot, dona de lletres, natural del districte
* Charles d'Houdetot, polític, natural de Pamplemousses
* Gaëtan de Rosnay, pintor, ha viscut a La Rosalie, barri de Pamplemousses ;
* Jean Chrysostome Janvier Monneron va morir a Pamplemousses.

## Places

El districte de Pamplemousses inclou diferents regions; tanmateix, algunes regions a més estan dividides en diferents suburbis.
* Arsenal
* Baie-du-Tombeau
* Belle Vue Maurel (Part sud, al Rivière du Rempart)
* Calebasses
* Congomah
* Crève-Cœur
* D'Épinay
* Fond du Sac
* Grand Baie (Part est, al Rivière du Rempart)
* Le Hochet
* Montagne Longue
* Mapou (Part nord al Rivière du Rempart)
* Morcellement Saint-André
* Notre-Dame
* Pamplemousses
* Piton (Part est, al Rivière du Rempart)
* Plaine-des-Papayes
* Pointe-aux-Piments
* Terre-Rouge
* Triolet
* Trou-aux-Biches
* Ville-Bague (Part est, al Rivière du Rempart)

## Referències

* ↑ Ministry of Finance & Economic Development. «ANNUAL DIGEST OF STATISTICS 2012» p. 22. Government of Mauritius, 2012. Arxivat de l'original el 21 d'octubre de 2013. [Consulta: 20 octubre 2013].
* ↑ Statistic office of Mauritius. «Housing and population Census 2011». Government of Mauritius, 2011. Arxivat de l'original el 21 d’octubre 2013. [Consulta: 29 juliol 2012].
# Paa polunini

Paa polunini és una espècie de granota que viu a la Xina, el Nepal i, possiblement també, a Bhutan i l'Índia.

## Referències

* Liang, F., Lau, M.W.N., Ohler, A. & Shrestha, T.K. 2004. Paa polunini. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 22 d'abril del 2008.
# Padoux

Padoux és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. El 2018 tenia 507 habitants.
# Pacific Grove

Pacific Grove és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 15.522 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pacific Grove tenia 15.522 habitants, 7.316 habitatges, i 3.972 famílies. La densitat de població era de 2.088,2 habitants/km².
Dels 7.316 habitatges en un 21,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,7% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 45,7% no eren unitats familiars. En el 36,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,8% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 29,9% de 45 a 60 i un 19,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.254 $ i la renda mediana per família de 59.569 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.897 $ mentre que les dones 35.924 $. La renda per capita de la població era de 31.277 $. Entorn del 3% de les famílies i el 5,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pacific Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pacific Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].