OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat britànic de trial 1981

La temporada de 1981 del Campionat britànic de trial fou la 32a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU. El calendari oficial constava de 10 proves puntuables, celebrades entre l'1 de febrer i el 15 de novembre.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Malcolm Rathmell | Montesa | 119 |
| 2 | John Reynolds | Suzuki | 108 |
| 3 | Martin Lampkin | SWM | 66 |
| 4 | Nigel Birkett | Fantic | 56 |
| 5 | Peter Cartwright | Italjet | 56 |
| 6 | Chris Sutton | Montesa | 38 |
| 7 | John Lampkin | SWM | 36 |
| 8 | Mick Andrews | Yamaha | 33 |
| 9 | Rob Shepherd | Yamaha | 32 |
| 10 | Chris Clarke | Montesa | 29 |

## Referències

* «Great Britain - 1981» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 19 març 2023].
# Campionat britànic de trial 1991

La temporada de 1991 del Campionat britànic de trial fou la 42a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU. El calendari oficial constava de 10 proves puntuables.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Steve Saunders | Beta | 167 |
| 2 | Steve Colley | Beta | 153 |
| 3 | Wayne Braybrook | Beta | 140 |
| 4 | Robert Crawford | Montesa | 123 |
| 5 | Paul Rose | Yamaha | 93 |
| 6 | Stefan Merriman | Aprilia | 91 |
| 7 | Tony Scarlett | Aprilia | 85 |
| 8 | John Shirt | Gas Gas | 84 |
| 9 | John Lampkin | Beta | 78 |
| 10 | Adam Norris | Yamaha | 65 |

## Referències

* «Great Britain - 1991» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 19 març 2023].
# Campo de Yeltes

El Campo de Yeltes és una comarca de la província de Salamanca (Castella i Lleó). Els seus límits no es corresponen amb una divisió administrativa, sinó amb una denominació històric-tradicional i geogràfica. Comprèn 15 municipis: Abusejo, Alba de Yeltes, Aldehuela, Boada, Cabrillas, Castraz, Dios le Guarde, La Fuente de San Esteban, Martín de Yeltes, Morasverdes, Puebla de Yeltes, Retortillo, Sancti-Spíritus, Sepulcro-Hilario i Tenebrón.

## Referències

* ↑ Censo de Poblacion de las Provincias y Partidos de la Corona de Castilla en el Siglo XVI, 1829 [Consulta: 22 març 2011]. «Campo de Yeltes: Gabilan, Tenebron, Dios lo Guarda, La Brecidilla y el Meson, Moras verdes, El Maíllo, La Puebla, El Aldehuela, Robliza, La Laguna, Sepulculario, Abusejo, Cabrillas, Boadilla, Santa Olalla, Campicerrado, Aldea alba, Castraz y el Aceña, Pedraza, Bocacara, Santispíritus, Castillejo, Martín del Río, La Fuente, Boada, La Nava, Retortillo y el Collado, Pedro de Toro, Val de la Zarza, Serradilla del Renconxo, Medias fuentes, Peronilla y el Aceñuela, Villoria, Gazapos y Cantarranas»

## Enllaços externs

* Fitxa del Campo de Yeltes a la web del Turisme del Regne de Lleó
# Butnan

El Butnan (àrab: وادي بطنان, wādī Buṭnān) és un uadi situat uns 30 km a l'est d'Alep, amb uns establiments on diverses fonts originen el naixement del Nahr al-Dhahab (àrab: نهر الذهب, Nahr aḏ-Ḏahab), que corre fins a desaiguar a la llacuna salada de Djabbul. Aquestes condicions han permès l'existència de diversos llogarets agrícoles els principals dels quals són Bab i Buzaa. Era una estació de la ruta Alep-Edessa i Alep-Rakka; la salina de Djabbul produïa bons ingressos als prínceps d'Alep i als diversos governants al llarg del temps de la Síria del nord. Sembla que correspon a la romana Batnae.
La comarca conquerida per Habib ibn Màslama, i va passar a dependre d'Alep sense jugar cap paper per si mateixa. Hi va passar l'hivern el califa Abd-al-Màlik ibn Marwan (685–705) el 689-690, quan lluitava contra Mússab ibn az-Zubayr. El 901 fou saquejada pels càrmates. El 976 fou assolada per Nicèfor Focas. Fou teatre de lluites sota els mirdàsides i va caure en mans de Tútuix I el 1080. El 1098 fou atacada pels armenis. La revenja seljúcida va comportar l'extermini de la comunitat ismaïlita. El senyor de Tell Bashir, Jocelin, va devastar la regió el 1125. El 1138 fou ocupada per l'emperador Joan II Comnè. Va retrobar la tranquil·litat sota el zengita Nur-ad-Din Mahmud.
Sota domini aiúbida i després dels mamelucs, fou governada per dos mamelucs jundís nomenats pel nàïb d'Alep, un per als establiments de Bab i Buzaaa i l'altre per a la zona propera a la llacuna Djabbul. Sota domini otomà fou un kada o un kaimakan depenent del paixà d'Alep, la principal missió del qual era l'explotació de les salines que produïen prop de 500.000 lliures d'ingressos anuals al tresor otomà al segle xix; el governador residia a Bab que vers el 1890 tenia 6.000 habitants.

## Bibliografia

* G. Le Strange, Palestine under the Moslems, Londres, 1890
# Buto

* No s'ha de confondre amb Ouadjet.
Buto (egipci antic: Per-Uadjet; àrab: Tell al-Farain; grec antic: Βουτώ o Βοῦτος, Boutos; àrab: بوتو, Būtū) és el nom grec d'una ciutat de l'antic Egipte situada a la part occidental del delta. Un llogaret proper a la ciutat actual àrab encara es diu Buto. Es creu que es va formar per la unió de les ciutats de Pe i de Dep que tenien per déu Horus (deu falcó) i Uadjet (dea cobra) respectivament, i van donar origen a Per-Uadjet.
Va exercir l'hegemonia durant el període de la cultura de Maadi, que a Buto encara continuava el 3500 aC, mentre que a la resta del delta ja estava quasi acabat. Vers el 3150 aC, se suposa que encapçalava el Baix Egipte contra l'hegemonia de l'Alt Egipte, i encara conservava trets característics propis. A partir d'aquesta data, es produeix una unificació cultural i política i Buto passa a ser ciutat de segon ordre, dins el nomós VI (Muntanya del Brau) o del VII (Arpó de l'oest), però encara conserva importància almenys fins a la tercera dinastia, i tenia un palau reial anomenat Hwt Pe Hor, construït durant la primera dinastia. A l'Imperi mitjà i a l'Imperi nou, fou només una vila de tercer ordre, si bé sembla haver estat un centre religiós que fou famós durant el període persa pels seus oracles. Encara estava habitada durant el període romà.
Fou identificada com l'antiga Buto pel Flinders Petrie el 1888 i va ser excavada el 1904 i als anys seixanta i vuitanta.
Avui només en queden unes ruïnes amb les restes de dues ciutats i un temple.

## Referències

* ↑ Wilkinson, R. H.. The Complete Temples of Ancient Egypt. Thames & Hudson, 2000, p. 104.
* ↑ Stephanus of Byzantium.
# Butllofa (espeleotema)

Les butllofes són un tipus d'espeleotema en forma de butllofa que conté al seu interior sediments o un altre mineral diferent del que forma la superfície. Poden estar formats per diversos tipus de minerals.
La gènesi de les butllofes sembla que cal cercar-la en la sortida sota pressió capil·lar de l'aigua a través de petites esquerdes o forats.

## Referències

* ↑ Bewley, D.; Bunnell, D. «Blisters». The Virtual Cave. [Consulta: 13 febrer 2015].
Viccionari
# Camp Municipal Verge de Lluc

El Camp Municipal Verge de Lluc és un terreny esportiu ubicat en el barri de la Mare de Déu de Lluc de Palma, inaugurat el 1974 i reformat el 2024, actualment dedicat a la pràctica del futbol i el hoquei sobre herba. Es troba en el barri homònim, pertanyent al Districte de Llevant.
Està dotat de gespa artificial i ha estat on tradicionalment ha disputat els seus partits oficials el CF Verge de Lluc. Actualment també ho fa el Baleares sin Fronteras FC (també de futbol) i el Mallorca Hoquei Club (hoquei sobre herba).

## Història

El barri, construït entre 1954 i 1957, encara mancava d'infraestructures bàsiques a principis dels anys 70; entre d'altres, d'esportives. Per suplir-lo el CF Verge de Lluc, principal entitat esportiva de la barriada, va impulsar la creació d'un camp de futbol. Per construir-lo es van llogar uns terrenys de titularitat privada entre els carrers d'Alfàbia i el camí de So Na Dolça i es va inaugurar el 10 d'agost de 1974 amb el nom de Camp José Sempere, llavors president del CF Verge de Lluc i principal impulsor de la iniciativa. Des de llavors el camp va ser la principal infraestructura esportiva del barri.
Gradualment el terreny de joc es va anar degradant i a finals dels anys 90 ja es trobava en molt males condicions. Poc a poc els diferents equips del club van deixar de competir fins que l'any 2002 va cessar completament l'activitat. Aquell mateix any l'Ajuntament de Palma el va adquirir per rehabilitar-lo i reobrir-lo com a instal·lació municipal però van passar anys sense que es dugués a terme.
El maig de 2018 es va executar la primera fase de les obres de reforma, amb l'esbucament del mur exterior, les grades i la construcció d'un nou mur. La segona fase va quedar aturada i no es va completar fins al 10 de juliol de 2024, quan el camp fou reinaugurat com una instal·lació de gespa artificial per a la pràctica de futbol 11, futbol 7 i hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Fitxa del camp». Federació de Futbol de les Illes Balears.
* 1 2 3 García Gargallo, Manuel. «José Sempere, líder deportivo y vecinal de Verge de Lluc» (en castellà). Diario de Mallorca, 09-09-2024.
* ↑ «El PSIB reclamarà que el camp del Verge de Lluc sigui de Cort». Diari de Balears, 27-11-2001.
* ↑ «El Verge de Lluc desapareixerà». Diari de Balears, 09-07-2002.
* ↑ «Cort compra el camp de futbol de Verge de Lluc per 500.000 E». Diari de Balears, 24-10-2002.
* ↑ «La zona deportiva tiene problemas desde el año 2002, cuando aún era privada» (en castellà). Diario de Mallorca, 22-07-2015.
* ↑ «Arranca la primera fase de la reforma del campo de fútbol de Verge de Lluc, presupuestada en 28.870 euros» (en castellà). Europa Press, 30-05-2018.
* ↑ «Cuenta atrás para el nuevo campo del Verge de Lluc» (en castellà). Última Hora, 31-05-2018.
* ↑ «Inaugurado el nuevo campo de Verge de Lluc, habilitado para la práctica de fútbol y hockey sobre hierba» (en castellà). Europa Press, 10-07-2024.
* ↑ «El batle inaugura el nou camp de Verge de Lluc, habilitat per a la pràctica de futbol i hoquei sobre herba». Ajuntament de Palma, 10-07-2024.

## Enllaços externs

* Web oficial de la Federació de Futbol de les Illes Balears
# Camp Municipal de Beisbol de Viladecans

El Camp Municipal de Besibol de Viladecans, també anomenat Estadi Olímpic de Beisbol de Viladecans, és un camp de beisbol i softbol de Viladecans, inaugurat l'any 1987. Va ser un dels dos estadis que van acollir la competició de beisbol dels Jocs de la XXVa Olimpíada. El finançament del remodelatge de la instal·lació per adequar-les a les exigències de la competició olímpica van anar a càrrec de la Diputació de Barcelona, la Generalitat i el COOB'92.

## El condicionament olímpic

L'edifici, obra de l'arquitecte Pere Serra, s'estructura en tres nivells. A la planta baixa hi ha les dependències esportives, a les quals s'accedeix des del nivell del carrer. Al nivell intermedi hi ha les àrees de servei pel públic. La intenció del projecte de remodelatge era que la instal·lació pogués acollir competicions d'alt nivell. El projecte va implicar l'ampliació de les banquetes, la construcció de dos bull pens i de dos túnels de batuda per a l'entrenament, entre d'altres.
Atesa la reduïda dimensió de la instal·lació esportiva, els dos objectius principals del remodelament va ser l'ampliació de les grades i dels espais de servei per als col·lectius de públic i per a la Família Olímpica. A l'exterior, una àrea de gairebé 10.000 m² va ser utilitzada per la premsa, l'organització, la seguretat i els magatzems, i diversos quioscos van allotjar serveis per al públic.

## Actualitat

Actualment les instal·lacions son la seu del CB Viladecans y a causa de la manca del municipi d'equipaments i instal·lacions esportives també és la seu del Club Atletisme Viladecans i utilitzades pel Club Triatló Viladecans i el Club Esportiu 'No t'aturis'.

## Referències

* ↑ «Camp Municipal de Beisbol de Viladecans». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Memòria Oficial dels Jocs de la XXVa Olimpíada de Barcelona 1992 - Volum II. Primera. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1992, p. 317.
* ↑ Viladecans inaugura una nueva pista de entrenamiento para atletas.
# Camp Municipal d'Esports de Mollerussa

El 'Camp Municipal d'Esports és l'estadi on juga el Club de Futbol Joventut de Mollerussa. En 1988, quan el club ascendí a la segona divisió espanyola de futbol fou ampliat en En 2007 s'hi instal·là gespa artificial, que fou renovada en 2019, i durant aquesta renovació les pistes de tennis es van transformar en camp de futbol 7. En 2022, amb motiu d'un partit de copa del rei de futol masculina de l'equip de la ciutat contra el Rayo Vallecano, es va instal·lar una grada supletòria per a 1.200 espectadors, arribant a 4000.

## Referències

* ↑ Ribas, Ramon. «El Nou Estadi de Palamós celebra el 30è aniversari». Diari de Girona, 29-08-2019. [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ «La nova gespa del Camp Municipal d'Esports ja llueix». Ajuntament de Mollerussa, 30-07-2019. [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ Pascual, Miquel. «La Copa deixa beneficis a les arques de Lleida i Mollerussa». Segre, 15-11-2022. [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ Monge, José Carlos. «Mollerussa apunta al ple contra el Rayo Vallecano». Segre, 10-11-2022. [Consulta: 23 gener 2024].
# Fort Santiago

El Fort Santiago (en tagal: Moog ng Santiago) és una ciutadella que va ser construïda pel conqueridor espanyol, Miguel López de Legazpi per l'acabada d'establir ciutat de Manila, a les Filipines. La fortalesa de defensa és part de les estructures de la ciutat emmurallada de Manila conegudes com a Intramuros ("dins dels murs") .
La fortalesa és un dels llocs històrics més importants de Manila. Diverses persones van perdre la vida a les presons durant el període colonial espanyol i en la Segona Guerra Mundial. José Rizal, l'heroi nacional filipí, va ser empresonat aquí abans de la seva execució en 1896. El museu santuari de Rizal exhibeix objectes en record de l'heroi en la seva col·lecció i elements del fort, amb una representació dels seus últims passos incrustats en el sòl en bronze, que intenten recordar la ruta de la seva cel·la a la ubicació de la seva execució real.
Es troba a pocs centenars de passos de la Catedral de Manila i el Palau del Governador (que alberga actualment la Comissió d'Eleccions).

## Galeria

* Fort Santiago el 1913
* L'entrada de Fort Santiago abans de la seva reconstrucció i restauració
* L'entrada de Fort Santiago

## Vegeu també

* Història de les Filipines
* Imperi Espanyol

## Referències

* ↑ «Información sobre el lugar» (en anglès). [Consulta: 3 juny 2015].
# Filippo Maria Pandolfi

Filippo Maria Pandolfi (Bèrgam, Itàlia 1927) és un polític italià que fou ministre diverses vegades al seu país i Vicepresident de la Comissió Europea entre 1989 i 1993.

## Biografia

Va néixer l'1 de novembre de 1927 a la ciutat de Bèrgam, població situada a la regió italiana de la Llombardia. Va estudiar filosofia a la Università Cattolica del Sacro Cuore de la ciutat de Milà.

## Activitat política

Membre de la Democràcia Cristiana fou elegit diputat al Parlament d'Itàlia en les eleccions de 1968, 1976, 1979, 1983 i 1987 per la circumscripció de Brèscia-Bèrgam.
En la formació de govern del primer ministre Aldo Moro l'any 1974 fou nomenat Sotssecretari de Finances. Sota els governs de Giulio Andreotti fou nomenat el juliol de l'any 1976 Ministre de Finances i el març de 1978 Ministre del Tresor, càrrec que va mantenir fins a l'octubre de 1980 en el govern de Francesco Cossiga. El desembre de 1980 fou nomenat per Arnaldo Forlani Ministre d'Indústria, Comerç i Artesanat, càrrec que va mantenir fins al juny de 1981. Amb el nomenament d'Amintore Fanfani com a primer ministre fou nomenat el desembre de 1982 novament Ministre d'Indústria, Comerç i Artesanat. Després de la victòria de Bettino Craxi en les eleccions legislatives de 1983 fou nomenat Ministre d'Agricultura l'agost d'aquell any, càrrec que ocupà sota els governs d'Aminatore Fanfani i Giovanni Goria fins a l'abril de 1988.
El 6 de gener de 1989 fou nomenat Comissari Europeu de la Comissió Delors II, ocupant els càrrecs de Vicepresident i Comissari Europeu de Ciència, Recerca, Desenvolupament, Telecomunicacions i Innovació.
# Francesco Lasca

Francesco Lasca (Osimo, província d'Ancona, 29 de març del 1988) és un ciclista italià que fou professional des del 2012 al 2015. Del seu palmarès destaca la victòria a la Volta a La Rioja de 2013.

## Palmarès

* 2006
** Vencedor d'una etapa al Giro de Basilicata
* 2009
** 1r a la Coppa Penna
* 2012
** Vencedor d'una etapa al Circuit de Lorena
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
* 2013
** 1r a la Volta a La Rioja

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2013. 140è de la classificació general
* 2014. 156è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Formigueret del Suno

El formigueret del Suno (Myrmotherula sunensis) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial de les terres baixes fins als 500 m, del sud-est de Colòmbia, est d'Equador, nord-est i centre del Perú i oest del Brasil.

## Referències

* ↑ «Formigueret del Suno». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Fosnes

Fosnes és un antic municipi situat al comtat de Nord-Trøndelag, Noruega. Té 653 habitants i té una superfície de 544.64 km². El centre administratiu és el poble de Dun.
Fosnes és un municipi costaner situat al llarg de la ria de Folda, al nord de la ciutat de Namsos. El municipi inclou l'illa de Jøa, part de l'illa d'Elvalandet, i part de la terra ferma. El segon llac més profund d'Europa, Salvatnet, i el llac Mjosundvatnet estan ubicats a la part oriental del municipi.

## Referències

* ↑ «Personnemningar til stadnamn i Noreg» (en noruec). Språkrådet.
# Fossa Izu-Ogasawara

La Fossa Izu-Ogasawara, en japonès:伊豆・小笠原海溝 Izu-Ogasawara Kaikō, i en anglès: Izu-Bonin Trench o Izu-Ogasawara Trench, és una fossa oceànica de l'oest de l'oceà Pacífic que consta de la Fossa Izu (al nord) i la Fossa Bonin (al sud, a l'oest de l'Altiplà Ogasawara).
Va des del Japó a la part més al nord de la Fossa de les Marianes. La Fossa Izu-Ogasawara és una extensió de la Fossa del Japó. Aquí, la Placa del Pacífic es subdueix sota la Placa filipina, creant les illes Izu i les Illes Bonin en el sistema de l'Arc de les Marianes-Izu-Bonin.
La seva fondària màxima és de 9.780 metres

## Referències

* ↑ «Locator map». School of Ocean and Earth Science and Technology at the University of Hawaii.
* ↑ «Deep current structure above the Izu-Ogasawara Trench». Arxivat de l'original el 2012-03-01. [Consulta: 11 març 2015].
* ↑ «Crustal structure of the ocean-island arc transition at the mid Izu-Ogasawara (Bonin) arc margin». Arxivat de l'original el 2017-10-29. [Consulta: 11 març 2015].
# Foss

Foss és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 127 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Foss tenia 127 habitants, 55 habitatges, i 38 famílies. La densitat de població era de 67,2 habitants per km².
Dels 55 habitatges en un 25,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,9% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 30,9% no eren unitats familiars. En el 29,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 31,5% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 115,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.375 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.750 $ mentre que les dones 15.625 $. La renda per capita de la població era de 12.168 $. Entorn de l'11,1% de les famílies i el 10,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Foss». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Foss». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
Viccionari
# Francisco Castell Miralles

Francisco Castell Miralles (Alcoi, 1842 - València, 1917) fou un periodista i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant el sexenni democràtic.

## Biografia

Es doctorà en ciències i es llicencià en farmàcia per la Universitat de València. D'idees progressistes i demòcrates, el 1864 treballà amb Josep Peris i Valero com a redactor de Los Dos Reinos.
Després de la revolució de 1868 Josep Peris i Valero el nomenà oficial primer del governador civil. Alhora, es vinculà al Partit Radical de Manuel Ruiz Zorrilla, amb el que fou elegit diputat per Sagunt a les eleccions generals espanyoles d'agost de 1872 en substitució de Joan Piñol i Verges. Un cop va abdicar Amadeu I, va votar a favor de la proclamació de la Primera República Espanyola.
Un cop va ser efectiva la restauració borbònica, adquirí el diari El Mercantil Valenciano a Antonio Vives Císcar, al que donà una nova orientació republicana. Alhora, treballà com a catedràtic de la Facultat de Ciències de la Universitat de València. El setembre de 1880 fou escollit membre de la Diputació de València pel districte del Mercat de València.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.139. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Francisco Carro Rozas

Francisco Carro Rozas (Madrid, 1912-Simferòpol, 1976) va ser un militar espanyol.

## Biografia

Va néixer a Madrid en 1912. Treballava com a escorxador a l'Escorxador de Madrid. Es va afiliar al Partit Comunista d'Espanya en 1935.
Després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a l'Exèrcit Popular de la República. A la fi de 1936 va ser nomenat cap del primer batalló de la 18a Brigada Mixta, i va prendre part en la batalla del Jarama. En el transcurs dels combats el major de milícies Carro va haver d'assumir breument el comandament de la brigada, després que el seu anterior cap hagués abandonat el seu lloc. Més endavant assumiria la prefectura de la 73a Divisió, unitat amb la qual intervindria en la batalla de Valsequillo-Peñarroya.
Després del final de la guerra es va exiliar a la Unió Soviètica, on va passar a residir. Va morir a la localitat de Simferòpol en 1976.

## Referències

* ↑ Alzines Moral, 2008, p. 235.
* 1 2 Encinas Moral, 2008, p. 235.
* 1 2 Engel, 1999, p. 32.
* ↑ Martínez Bande, 1985, p. 40.

## Bibliografia

* Encinas Moral, Ángel Luis. Fuentes históricas para el estudio de la emigración española a la U.R.S.S. (1936-2007). Madrid: Exterior XXI, 2008.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. ISBN 84-922644-7-0.
* Martínez Bande, José Manuel. El Final de la guerra civil. Madrid: Ed. San Martín, 1985.
# Forcipulàtides

Els forcipulàtides (Forcipulatida) són un ordre d'equinoderms asteroïdeus. Es caracteritzen per presentar pedicelaris forcipulats que normalment són ben visibles en la superfície del cos.

## Taxonomia

Els forcipulàtides inclouen 281 espècies repartides en 5 famílies:
* Família Asteriidae Gray, 1840 (173 especies)
* Família Heliasteridae Viguier, 1879 (9 especies)
* Família Pedicellasteridae Perrier, 1884 (31 especies)
* Família Stichasteridae Perrier, 1885 (30 especies)
* Família Zoroasteridae Sladen, 1889 (37 especies)

## Referències

* ↑ Altaba, C. R., 1991. Invertebrats no artròpodes. Història Natural dels Països Catalans, 8. Fundació Enciclopèdia Catalana, Barcelona.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species». [Consulta: 1r juny 2020].