OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Psique (estuc)

El psique és un baix relleu d'estuc provinent de la de Vil·la de Petraro, trobat durant les excavacions arqueològiques de l'antiga ciutat d'Estàbia (l'actual Castellammare di Stabia) i conservat a l'Antiquarium stabiano.

## Història i descripció

Així com el Sàtir amb una cabra i el Sàtir amb un ríton, aquest estuc també prové del calidarium de la Villa de Petraro. Precisament era la decoració d'un dels cassetons de la volta de la zona termal i realitzat poc abans de l'erupció del Vesuvi de 79. Va ser trobat entre 1957 i 1958 per Libero D'Orsi durant les excavacions de la vil·la i aïllat per preservar-ne la integritat, conservant-lo a l'interior de l'Antiquarium stabiano.
L'obra representa a Psique, representada nua i de davant, amb els braços estesos i les ales esteses. Porta un arc a la mà dreta, mentre que a la mà esquerra, aixecada, un mantell onejat pel vent que li cobreix parcialment les espatlles i l'esquerra. cama. Tota l'obra està tancada en un doble marc, un amb llengüetes, l'altre amb una orla en forma d'ou, que presenta a l'angle esquerre el perfil d'un cap masculí, en forma d'estaca.

## Referències

* 1 2 3 VV.AA.. In Stabiano - Cultura e archeologia da Stabiae (en italià). Castellammare di Stabia: Longobardi Editore, 2006.

## Vegeu també

* Excavacions arqueològiques d'Estàbia

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial de la comuna de Castellammare di Stabia» (en italià).
# Publi Corneli

Publi Corneli (en llatí: Publius Cornelius) va ser un polític romà del segle iv aC, un patrici que formava part de de la gens Cornèlia.
Va ser elegit dues vegades tribú militar amb poder consular, una magistratura que, a l'inici de la República Romana, va substituir el consolat de manera irregular entre l'any 444 aC i el 367 aC, les dues vegades amb cinc col·legues:
* L'any 389 aC amb Luci Valeri Publícola, Luci Virgini Tricost, Aulus Manli Capitolí, Luci Emili Mamercí i Luci Postumi Albí Regil·lensis. Durant el seu mandat, va ser l'encarregat d'organitzar la defensa de la ciutat que s'estava reconstruint després de ser devastada l'any anterior pels gals durant el saqueig de Roma.
* L'any 385 aC va tornar a ser elegit tribú militar amb poder consular amb Tit Quinti Cincinnat Capitolí, Luci Quinti Cincinnat Capitolí, Aulus Manli Capitolí, Luci Papiri Cursor i Gai Sergi Fidenat. Aquell any, el seu col·lega Aulus Manli Capitolí va convèncer el Senat per nomenar dictador Aulus Corneli Cos perquè fes front a un atac dels volscs als que recolzaven els llatins i els hèrnics.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, V, 26
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VI, 1-5
# Punta Falconera

La punta Falconera és un cap del litoral del municipi de Roses (Alt Empordà), a la Costa Brava, situat al S de la península del cap de Creus, a l'extrem N del golf de Roses. Separa la cala Montjoi, a l'E, i les cales de Canyelles Grosses i Canyelles Petites, a l'O. Deu el seu nom a la presència històrica de falcons i xoriguers a la zona. Actualment, hi ha acreditada una parella de falcons pelegrins amb polls.
El pronunciat sortint d'aquest cap és el punt més meridional de la península del cap de Creus i fa que l'acció del mar i del vent faciliti una costa sorrenca a l'E i, en canvi, una de rocallosa a l'O.
El paratge és una àrea protegida de gran riquesa natural, terrestre i marina, que forma part del Parc Natural del Cap de Creus.
És un indret de gran diversitat botànica. La vegetació arbòria més comuna és el pi blanc, el pi pinyoner i l'alzina. Quant als arbustos, poden trobar diverses classes d'estepa: la blanca, la negra i la borrera; brucs, ginesta, cap d'ase, farigola, fonoll, lligabosc, però el romaní és el més abundant.

## La bateria de costa de punta Falconera

Des d'aquest cap es té domini visual de tot el golf de Roses i l'interès estratègic d'aquest fet motivà l'ús històric del lloc com a punt de guaita i de vigilància del trànsit marítim. Entre 1944 i 1993 fou ocupat per l'exèrcit espanyol, que hi construí una bateria de costa formada per cinc búnquers artillats; aquesta bateria formava part del pla de fortificacions de l'eix pirinenc (conegut com a Línia P o Línia Gutiérrez) decidit per la dictadura franquista per prevenir una possible invasió aliada durant la Segona Guerra Mundial. La presència militar evità que el paratge fos malmès per l'especulació urbanística.
L'Ajuntament de Roses, propietari de la zona, està rehabilitant aquestes construccions amb la intenció de convertir-les en un centre d'interpretació del sensorial del cap de Creus.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
* Roques mítiques del cap de Creus (Alt Empordà)
* Subterranis militars Arxivat 2008-09-14 a Wayback Machine. i concretament La bateria de costa nº 8 de Punta Falconera (Roses) Arxivat 2008-09-25 a Wayback Machine.
* CapCreus Online: Fortificaciones en Cataluña Arxivat 2008-12-24 a Wayback Machine. (castellà)
# Punter (programació)

Un punter o apuntador és una variable manipulable la qual fa referència a una regió de la memòria; així, el programador, en comptes de manipular la variable en si, treballa amb l'adreça de memòria en la qual la dada es troba emmagatzemada.
Els apuntadors s'utilitzen àmpliament en programació i gairebé tots els llenguatges de programació permeten la seva manipulació. La raó principal de l'existència dels apuntadors o punters resideix en la manipulació de dades situades en la zona de memòria dinàmica o heap (encara que també es poden manipular objectes en la zona estàtica). Les dades poden ser elementals, estructures (struct en C) o objectes que pertanyen a una classe (en llenguatges orientats a objectes). Gràcies a aquesta propietat, els apuntadors permeten modelar un graf, on els elements d'aquest són les dades residents en memòria i les relacions entre els elements són els mateixos apuntadors. Tot i així, els punters són un gran maldecap per a tots aquells programadors novells i, fins i tot, per als experimentats.
En el cas del llenguatge Java i similars no existeix cap diferenciació entre apuntadors ni variables, ja que qualsevol variable és un apuntador. Això és conseqüència d'una característica particular de Java, on qualsevol dada és un "objecte" que pertany a una classe, i per tant, cada objecte ha de ser instanciat mitjançant la paraula reservada "new" (excepte els tipus de dades elementals, que tot i que segueixen sent objectes, no necessiten ser instanciats amb "new"), i això força l'emmagatzematge d'aquestes dades en la memòria heap.

## Exemple

Ús d'apuntadors en una estructura en C:
Per a accedir als atributs com a punters d'una estructura, s'ha d'utilitzar la següent notació: ->. De forma que:

## Referències

* ↑ Durán, Jorge. «▷ ¿Qué es un puntero y cómo se usan? - 【Actualizado 2021】» (en castellà), 2021-06-04CEST08:30:13+02:00. [Consulta: 24 agost 2021].
* ↑ «d97. Fonaments de Programaci�. Llenguatge C/C++. M�dul 5. Resum Te�ric.». [Consulta: 24 agost 2021].
Viccionari
# RMS Carpathia

El RMS Carpathia fou un vaixell transatlàntic de la Cunard Line que va ser construït per Swan Hunter & Wigham Richardson. És famós per ser el rescatador dels supervivents del RMS Titanic el 1912.
Aquest vaixell va ser construït per les drassanes Swan Hunter de Newcastle, i va avarar el 6 d'agost de 1902. El Carpathia va fer el seu primer viatge el 1903. Aquesta embarcació no superava les 13.000 tones de desplaçament, era a més mixt, és a dir de càrrega i per a 750 passatgers. De sòlida construcció però de pas lent (16 n) va passar a la fama durant la tragèdia del RMS Titanic, el 1912, al comandament del capità Arthur Rostrom.
Aquesta embarcació havia salpat des de Nova York al comandament del capità Rostron quan a la seva sala del telègraf, a càrrec de Harold Thomas Cottam, va rebre l'anguniosa trucada d'auxili (CQD) del RMS Titanic, a prop de les 12:25 hores del 15 d'abril de 1912. Rostron, que estava a unes 58 milles al sud de la posició radiada, va canviar de rumb i va forçar al màxim el seu vaixell per poder arribar a temps, fins i tot va decidir apagar la calefacció per poder tenir més energia disponible.
Va aconseguir arribar dues hores després de l'enfonsament (aproximadament. a les 4:20 del matí) al lloc gairebé exacte i rescatar 712 supervivents del Titanic quan el transatlàntic va impactar amb un iceberg el diumenge 14 d'abril de 1912. Va arribar a Nova York i va lliurar els supervivents. Va ser molt criticat per la premsa novaiorquesa per mantenir silenci radial davant de les preguntes realitzades per la premsa.
El seu últim viatge va ser el 17 de juliol de 1918 per portar tropes a través de l'Atlàntic per a la guerra. Al camí de Liverpool de Nova York, el Carpathia va ser interceptat per l'U-55 i enfonsat per tres torpedes.
El vaixell va ser descobert el 1997 i es troba submergit a uns 152 m de profunditat i a 480 km de la costa de Devon.

## Referències

* ↑ Cimino, Eric (Fall 2017). "Carpathia's Care for Titanic's Survivors". Voyage, Journal of the Titanic International Society. 101: 23–24.

## Enllaços externs

* «Bussos rescataran restes del RMS Carpathian» (en castellà), 26-08-2007. Arxivat de l'original el 2017-05-05. [Consulta: 9 abril 2009].
# Quintela de Leirado

Quintela de Leirado és un municipi de la província d'Ourense a Galícia. Pertany a la comarca d'A Terra de Celanova.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 2.351 | 2.242 | 1.987 | 1.463 | 831 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||
# Quintenic

Quintenic (en bretó Kistenid, gal·ló Qeintenit) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2005 tenia 292 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 264 | 249 | 235 | 222 | 263 | 266 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean Thèze | |
# Quintanilla del Monte

Quintanilla del Monte és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. El 2023 tenia 101 habitants.

## Referències

* ↑ «Castilla y León (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 14 juliol 2024].
# Perxe de la Baijunga

El Perxe de la Baijunga és una obra d'Ascó (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Els perxes són trams de carrer coberts mitjançant embigats amb arcades de pedra que es van formar al créixer les cases damunt dels carrers.

## Descripció

Entre el carrer Major, i el carrer de Baix, tots dos dins el nucli antic de la Vila de Dins, està el costerut carrer Baijunga, amb el seu perxe, o porta, encarada al carrer de Baix. Està construït sota un edifici entre mitgeres de tres nivells d'alçat, que a la cara posterior conserva part del revestiment ceràmic mudèjar. L'embigat original ha estat substituït per un de nou de formigó.

## Història

El seu nom ens ho diu tot: "Bab = porta" i "Junga = petit castell". Era l'entrada des de dins la Vila de Dins a la Torreta de la Vila, ara Ca Estisora, casa on es van descobrir els documents inèdits de la Carta de Població d'Ascó després de l'expulsió dels moriscs, on consta l'autorització de permanència d'unes quantes famílies, retornades. Henri Lapeyre, historiador francès, va ésser el primer que va tractar dels moriscs expulsats de l'Ebre, i es queixava que no li sortien els comptes bé per mancar-li onze famílies d'Ascó, que havien estat expulsades i que a l'embarcament al port dels Alfacs, no constaven. Aquestes onze famílies sembla que retornaren a Ascó i se'ls hi donà carta de població, segons el document localitzat a Ca Estisora.

## Referències

* 1 2 «Perxe de la Baijunga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2015].
# Iola (barca)

La iola és una barca al servei del capità d'un vaixell, oberta, prima i elegant, amb mirall de popa, i timó de codast que empra rems com mitjà de propulsió. De manera genèrica, es pot dir també que és una petita embarcació de dos pals similar al quetx Es diferencia d'aquest per la posició del pal de messana, (el que està a popa), per estar darrere del timó en la iola i per davant del mateix en el cas del quetx.
La iola és una barca popular amb els pescadors. Pel seu baix cost (de vegades són construïdes pels mateixos usuaris en fer servir fusta barata i en alguns casos fibra de vidre), la seva petita grandària en relació amb altres embarcacions i la seva versatilitat, solen utilitzar-se en la realització dels anomenats «viatges en iola», duts a terme per immigrants de països com la República Dominicana, per anar a territori estranger.
En temps recents aquest terme ha estat emprat amb freqüència per referir-se a qualsevol tipus d'embarcació utilitzada amb aquesta finalitat. Aquesta activitat sol deixar un saldo lamentable en pèrdues humanes, ja que, tenint en compte que no són embarcacions dissenyades per suportar els rigors d'alta mar, solen sotsobrar en ser envestides per l'onatge, o al no disposar de sistemes moderns de navegació, corren el risc de no arribar al seu destí.

## Vegeu també

* Dinghy
* Caïc (barca)
* Vaixell maltès

## Referències

* ↑ «iola». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ iola a Optimot
* ↑ (anglès) Equipment Rules of sailing 2009 to 2012: «Section F - Rig Definitions.» Federació Internacional de Vela. Consulta el 22 d'agost de 2016.
* ↑ Valdez, Milagros «Sobreviven dos de 51 Náufragos pagaron a las autoridades para que yola pudiera salir a PR» (en castellà). El nuevo diario [Santo Domingo], 05-12-2008. Arxivat de l'original el 2008-12-07 [Consulta: 29 gener 2018].
# Tríceps

«Tríceps» té aquests significats:
# Sequoia gegant

* No s'ha de confondre amb Sequoia costanera.
La sequoia gegant (Sequoiadendron giganteum) és una espècie de conífera de la família Cupresaceae, l'única del gènere Sequoiadendron. Assoleix més de 90 m d'alçada i pot viure 3.500 anys.

## Mides

Són uns dels éssers vius més grossos del planeta. Els exemplars més alts, però, no assoleixen els 100 m (lluny dels més de 110 m de la sequoia costanera). La sequoia gegant més alta coneguda és un exemplar de 94,9 m d'alçada de Redwood Mountain Grove, (Califòrnia).
L'arbre conegut com a General Sherman, que es troba al Parc Nacional Sequoia de Califòrnia, té 83,6 m i el seu tronc té volum de 1.473,4 m$^3$ i un diàmetre de 8,25 m.
L'arbre General Grant, del Parc Nacional de Kings Canyon (Califòrnia) fa 81,1 m d'alçada amb un tronc de 8,85 m de diàmetre. Tanmateix, el diàmetre més gran (8,98 m) es registra a l'arbre Boole al Parc Nacional de Kings Canyon.
A Viladrau a les sequoies se les coneix popularment com a "velles Antònies", nom derivat de la terminologia wellingtònia.
Normalment arriben a viure entre 2.500 i 3.500 anys.

## Morfologia

L'escorça és fibrosa i acanalada i pot fer 90 cm de gruix a la base del tronc. Proporciona força protecció contra els incendis. Les fulles són persistents, de 3 a 6 mm de llarg i disposades en espiral en els brots. Les llavors estan en pinyes, les quals fan de 4 a 7 cm de llarg i maduren en 18-20 mesos, però típicament romanen verdes i tancades durant uns 20 anys. Hi ha unes 230 llavors en cada pinya. La llavor és de color marró fosc, de 4–5 mm de llarg i 1 mm d'ample.
La sequoia gegant es multipliquen per llavors. Els arbres comencen a fer pinyes a partir dels 12 anys.
Un gran arbre pot portar unes 11.000 pinyes i dispersa de 300.000 a 400.000 llavors cada any. Com que les llavors són alades, poden allunyar-se uns 180 metres de l'arbre progenitor.
* Fulles
* Pinyes
* Tunel a través d'una sequoia gegant

## Vegeu també

* General Sherman
* Sequoies de la Torre del Remei

## Referències

* ↑ «Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana | TERMCAT». [Consulta: 13 febrer 2023].
* 1 2 3 4 «The Gymnosperm Database - Sequoiadendron giganteum».
* 1 2 «Sequoia gigantea is of an ancient and distinguished family» (en anglès). Nps.gov, 02-02-2007. Arxivat de l'original el 2012-11-07. [Consulta: 27 novembre 2013].
# Undulipodia

Un undulipodi, undulipodium, en plural undulipodia (una paraula grega que significa 'peu basculant') o un orgànul 9 + 2 és una projecció extracel·lular filamentosa i mòbil de cèl·lules eucariotes. Bàsicament és sinònim de flagels i cilis, que són termes diferents per a estructures moleculars similars usades en diferents tipus de cèl·lules.
El nom va ser creat per diferenciar-se de les estructures anàlogues presents a les cèl·lules procariotes. Estructuralment és un complex de microtúbuls i proteïnes motrius.
L'ús del terme va ser recolzat per Lynn Margulis, sobretot en suport de la teoria endosimbiòtica. Els cilis eucariotes són estructuralment idèntics als flagels eucariotes, tot i que de vegades es fan distincions segons la funció i / o la longitud.

## Referències

* ↑ Hülsmann N «Undulipodium: End of a useless discussion». European Journal of Protistology, 28, 3, 1992, pàg. 253–257. DOI: 10.1016/S0932-4739(11)80231-2. PMID: 23195228.
* ↑ «CP-2156 Life In The Universe: Atmospheres and Evolution». history.nasa.gov. [Consulta: 8 juliol 2013].
* ↑ Sagan L «On the origin of mitosing cells». J Theor Biol, 14, 3, 1967, pàg. 255–274. DOI: 10.1016/0022-5193(67)90079-3. PMID: 11541392.
* ↑ «Cilia, flagella, and microtubules». J. Cell Biol., 91, 3 Pt 2, 01-12-1981, pàg. 125s–130s. DOI: 10.1083/jcb.91.3.125s. PMC: 2112827. PMID: 6459327.
# Max Raub

Max Raub (Viena, 13 d'abril de 1926 - Viena, 9 de novembre de 2019) fou un piragüista en aigües tranquil·les austríac que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on va disputar dues proves del programa de piragüisme. Formant equip amb Herbert Wiedermann va guanyar la medalla de bronze en la prova del K-2, 1.000 metres, mentre en la del K-2, 10.000 metres foren quarts. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, revalidà, amb el mateix company, la medalla de bronze en la prova del K-2, 1.000 metres.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del Món en aigües tranquil·les, una d'or i tres de bronze, entre les edicions del 1950 i 1954.

## Referències

* ↑ «Olympiamedaillengewinner Raub gestorben», 21-11-2019.
* 1 2 «Olympedia – Max Raub». [Consulta: 15 juny 2023].
# Província de Pattani

Pattani (tailandès ปัตตานี) és una de les províncies del sud (changwat) de Tailàndia. Les províncies fitant (des del sud-est en el sentit de les manetes del rellotge) Narathiwat, Yala i Songkhla.

## Enllaços externs

* Lloc web de la província de Pattani (tailandès)
# Perxe de la Placeta

El Perxe de la Placeta és una obra d'Ascó (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat entre la plaça de la Placeta i el carrer de Baix. Els perxes són trams de carrer coberts mitjançant embigats amb arcades de pedra que es van formar al créixer les cases damunt dels carrers.

## Descripció

Constituïa una porta de separació entre la Vila de Dins, on s'hi concentrava la comunitat morisca, i la Vila de Fora, habitada per comunitat cristiana. El perxe es troba construït a la planta baixa d'un edifici de pedra i tàpia situat de forma perpendicular a la resta d'edificacions del carrer. Està suportat amb pilars de pedra col·locats a cada extrem de la cara nord. Part de l'embigat del sostre s'ha substituït per un de nou de formigó.

## Història

Fins a les darreries del segle xvi Ascó estava dividit en dos nuclis totalment independents l'un de l'altre, els moriscs i els cristians. Cada comunitat es regia per les seves pròpies lleis, costums i religió. Per això, la Vila de Dins, la mahometana, tenia portes, els anomenats "perxes" que la separaven de la Vila de Fora i que també facilitaven la comunicació interna.

## Referències

* 1 2 3 «Perxe de la Placeta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2015].
# Iola

«Iola» té aquests significats:
* Toponímia:
** Iola (Illinois)
** Iola (Kansas)
** Iola (Pennsilvània)
** Iola (Wisconsin)
* Lingüística:
** Idioma iola
Viccionari
# Tríduum Pasqual

El Tridu o Tríduum Pasqual és el període comprès des de la tarda del Dijous Sant, fins a la matinada del Diumenge de Pasqua, on els cristians celebren els tres grans misteris de la redempció: la passió, la mort i la resurrecció de Jesús de Natzaret.
Es tracta del coronament de tot l'any litúrgic. Es fa coincidir amb la pleniluni de primavera a fi de commemorar, el més exactament possible quant al temps, les circumstàncies del fet històric de la Crucifixió. El Tríduum Pasqual comença amb la missa vespertina del Sant Sopar, el Dijous Sant, en la qual es fa memòria de la institució de l'Eucaristia, del sacerdot cristià, i de la proclamació del Nou manament de l'amor fratern. El Divendres Sant, en recordança directa de la mort de Jesús a la Creu, no se celebra la missa, que és la seva commemoració o renovació. L'Església acaba aquest Tríduum amb la celebració de la Vigília Pasqual, la nit del Dissabte Sant, i amb la Solemnitat de Pasqua.

## Referències

* ↑ Tríduum Pasqual: Els tres moments de l'única Pasqua, per Jesús Castellano
* ↑ «Temps litúrgic, a la Parròquia de Sitges». Arxivat de l'original el 2013-11-10. [Consulta: 10 novembre 2013].
# Servei de Seguretat de l'Estat

El Servei de Seguretat de l'Estat (en francès: Service de Renseignement de l'État, SRE), també conegut com a Servei de Seguretat de l'Estat de Luxemburg (Service de renseignement de l'État du Luxembourg, SREL), és el servei de seguretat i intel·ligència del Gran Ducat de Luxemburg. El seu estatut és definit per la llei de 15 de juny de 2004. L'agència es coneix col·loquialment en luxemburguès com el Spëtzeldéngscht. Fins al 2004 el seu nom oficial era Servei de Seguretat (Service de Renseignements).

## Estructura

El servei d'espionatge es troba sota la supervisió directa del Primer Ministre de Luxemburg. Està controlat per una comissió parlamentària, integrada pels presidents dels grups polítics representats al parlament nacional (Cambra de Diputats) i es reuneix regularment des d'abril de 2005. La Comissió pot realitzar controls sobre l'activitat general de l'SREL i sobre dossiers específics. A aquest efecte, s'autoritza a tenir accés a tota la informació i als documents que consideri pertinents per al compliment de les seves funcions, excepte la informació o documents que podrien revelar la identitat d'una font del Servei intel·ligència o pogués infringir els drets de tercers. Per garantir una més gran transparència, es publica un informe anual en les activitats de la Comissió de Control.
El president del Servei de Seguretat de l'Estat és el diputat Claude Wiseler del Partit Popular Social Cristià.

## Activitat

El servei d'espionatge es dedica essencialment a la recerca, anàlisi i procés, amb mires a la informació relativa a la prevenció de qualsevol activitat que amenaci la seguretat de Luxemburg, els Estats als quals està obligat per un acord per a una defensa comuna o una organització internacional amb seu o exercici de les seves tasques dintre de Luxemburg, relacions internacionals o del seu potencial científic i econòmic.
Estan específicament coberts pel terme d'«activitat que amenaci la seguretat, qualsevol activitat que pot estar relacionat amb l'espionatge, la intromissió d'una potència estrangera als assumptes de l'Estat, el terrorisme, la proliferació de sistemes i tecnologies d'armes no convencionals relacionats amb el mateix, el crim organitzat en la mida en la qual es relaciona amb l'anterior.»
A més a més, és responsable de la seguretat dels documents classificats i les recerques de seguretat de comportament establertes per la llei o que sorgeixi d'una obligació de dret internacional.

## Referències

* ↑ «Loi du 15 juin 2004 portant organisation du Service de Renseignement de l'État» (PDF). legilux.public.lu. gouvernement du Luxembourg, 12-07-2004. Arxivat de l'original el 2004-12-01. [Consulta: 3 octubre 2015].
* ↑ «SPËTZELDÉNGSCHT: Verheimlichung als Auftrag - woxx» (en luxemburguès). [Consulta: 3 octubre 2015].
* ↑ «Commission de Contrôle parlementaire du Service de Renseignement de l'Etat». Cambra de Diputats de Luxembur. [Consulta: 3 octubre 2015].