OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Camillo Sbarbaro

Camillo Sbarbaro (1888-1967) va ser un poeta i escriptor italià i un apassionat estudiós dels líquens.
Va néixer el 12 de gener del 1888 a Santa Margarita de Ligúria. El seu pare Carlo era un enginyer i arquitecte.Li tenia molta afecció i li va dedicar dos poemes molt conegudes al seu recul Pianissimo (1914). La seva mare Angiolina Bacigalupo, que tenia di tubercolosi va morir quan només tenia cinc anys.
Va morir el 31 d'octubre de 1967 a Savona (Itàla).

## Obres
### Poesia

* Resine, Caimo, Gènova, 1911
* Pianissimo, Edizioni de La Voce, Florència, 1914
* Trucioli (1914-1918), Vallecchi, Florència, 1920
* Liquidazione (1914-1918), Ribet, Torí, 1928
* Rimanenze, All'Insegna del Pesce d'Oro, Milà, 1955
* Primizie, Scheiwiller, Milà, 1958

### Prosa

* Fuochi fatui, All'insegna del Pesce d'Oro, Milà, 1956
* Scampoli, Vallecchi, Florència, 1960
* Gocce, Scheiwiller, Milà, 1963
* Quisquilie, Scheiwiller, Milà, 1967

## Bibliografia

* Taffon, Giorgio. Le parole di Sbarbaro: studio sul lessico poetico di Camillo Sbarbaro, con le concordanze di "Resine", "Primizie" e poesie sparse. Roma: Bonacci, 1985.
* Savoca, Giuseppe. , Concordanza delle poesie di Camillo Sbarbaro: concordanza, liste di frequenza, indici, introduzione di Marziano Guglielminetti. Florència: Olschki, 1989.

## Referències

* ↑ «Camillo Sbarbaro». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bocelli, Arnaldo. «Sbarbaro, Camillo». A: Enciclopedia Italiana - II Appendice (en italià). Treccani, 1949.
# Emeleusita

L'emeleusita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la tuhualita.

## Característiques

L'emeleusita és un inosilicat de fórmula química Li₂Na₄Fe₂Si₁₂O$_{30}$. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'emeleusita pertany a «09.DN - Inosilicats amb 6 cadenes dobles periòdiques» juntament amb els següents minerals: tuhualita, zektzerita, semenovita-(Ce) i ashcroftina-(Y).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1978 a l'illa d'Illutalik, a Narsaq (Kujalleq, Groenlàndia), l'únic indret on ha estat trobada. Sol trobar-se associada a altres minerals com: albita, aegirina, quars, riebeckita, mica, zircó, pectolita, apatita, calcita, narsarsukita, nordita o torita.

## Referències

* ↑ «Emeleusite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 octubre 2016].
* ↑ «Emeleusite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 9 octubre 2016].
# KCalc

KCalc és la calculadora integrada amb el KDE Gear sota llicència GPL-2.0+. Compta amb quatre modes diferents que varien d'acord amb les operacions que es vulgui realitzar: mode senzill, mode científic, mode estadístic i mode de sistema numeral. El canvi de mode es fa des del menú Arranjament.

## Característiques

Compta amb les funcionalitats habituals que ofereixen la majoria de les calculadores científiques. És personalitzable i fàcil d'emprar: els colors i la tipografia són configurables; és possible determinar la precisió dels càlculs i el nombre de decimals amb els quals treballar; es poden utilitzar dreceres de teclat preestablertes o configurar-ne d'altres , que faciliten l'ús sense un dispositiu com el ratolí; s'usa des del teclat o prement sobre les tecles en pantalla amb el punter del ratolí; permet copiar i enganxar números des d'altres aplicacions o la pantalla de l'ordinador; compta amb una pila de resultats que permet reprendre operacions anteriors i pot operar amb funcions trigonomètriques, càlculs estadístics, i operacions lògiques.

## Referències

* ↑ Larabel, Michael. «KDE Lands More Performance Improvements & Fixes Ahead Of Plasma 6.0 Next Month». Phoronix, 27-01-2024. [Consulta: 2 febrer 2024].
* 1 2 «Install KCalc on Ubuntu using the Snap Store». Snapcraft. [Consulta: 2 febrer 2024].
* 1 2 González, Diego Germán. «Pequeño homenaje a la calculadora de KDE». Ubunlog, 29-01-2024. [Consulta: 2 febrer 2024].
# Yahya ibn Mahmud al-Wasiti

Yahya ibn Mahmud al-Wassití (àrab: يحيى بن محمود الواسطي, Yaḥyà ibn Maḥmūd al-Wāsiṭī) va ser un pintor i cal·lígraf del segle xiii nascut a Wasit, a l'actual Iraq. Se'l considera el representant més destacat de l'escola de Bagdad. El seu estil, alhora realista i estilitzat, mostra influències de l'art turc i de la pintura dels cristians nadius. És conegut per les seves il·lustracions de la Maqama d'al-Harirí.

## Referències

* ↑ «Yaḥyā ibn Maḥmūd al-Wāsiṭī» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 2 abril 2016].
# 1. Fußball-Club Saarbrücken

L'1. Fußball-Club Saarbrücken és un club de futbol alemany de la ciutat de Saarbrücken, al Saarland.

## Història

El club començà la seva vida esportiva com a secció de futbol del Turnverein Malstatt, fundat el 1903. Aquesta secció se separà el 1907 per formar el club independent FV Malstatt-Burbach i l'1 d'abril de 1909 adoptà el nom de FV Saarbrücken.
Als anys 20 jugà a la Bezirksliga Rhein-Saar on fou campió el 1927-28. No fou fins al 1935 en què debutà a la Gauliga Südwest. Fou campió de la Gauliga Südwest-Saarpfalz el 1940 i de la Gauliga Westmark el 1943.
Després de la Guerra Mundial el club el club fou dissolt i reformat de nou el 1945 amb el nom de 1. FC Saarbrücken. Després de l'ocupació del Sarre per França el club s'uní a la segona divisió francesa el 1948/49 amb el nom de FC Sarrebruck on es proclamà campió però no li fou permès ascendir a primera i el club marxà de la competició. El club jugà torneigs amistosos els dos anys següents, entre ells un torneig organitzat pel club anomenat Internationaler Saarland Pokal. La competició s'abandonà el 1952 quan els clubs de la regió ingressaren de nou a les competicions alemanyes.

## Palmarès

* Bezirksliga Rheinhessen-Saar: 1926
* Bezirksliga Rhein-Saar: 1928
* Gauliga Westmark: 1943, 1944 (com a KSG Saarbrücken)
* Ehrenliga Saarland: 1951
* Oberliga Südwest: 1961

## Enllaços externs

* Web oficial del club
* Web a Abseits Soccer Arxivat 2018-11-04 a Wayback Machine.
# Borostomias abyssorum

Borostomias abyssorum és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües temperades.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord-est de l'Atlàntic: França.

## Referències

* ↑ Regan, C. T., 1908. Report on the marine fishes collected by Mr. J. Stanley Gardiner in the Indian Ocean. Trans. Linn. Soc. London (Ser. 2, Zool.) v. 12 (pt 3): 217-255, Pls. 23-32.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Borostomias abyssorum». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bigelow, H.B., D.M. Cohen, M.M. Dick, R.H. Gibbs, Jr., M. Grey, J.E. Morrow, Jr., L.P. Schultz i V. Walters, 1964. Fishes of the western North Atlantic. Part four. New Haven, Sears Found. Mar. Res., Yale Univ.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pou de la Corba

El Pou de la Corba és una obra de Ripoll (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El pou de planta circular i d'un diàmetre interior de 2 m, té unes parets amb una amplada de 40 cm. No està cobert i està obert per una cara, presenta dues lleixes que serveixen per posar les galledes. Al seu interior no hi ha aigua i s'ha convertit en un abocador de tota mena de brossa. El pou està construït amb pedres unides amb morter de calç.

## Referències

* ↑ «Pou de la Corba». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# C/2019 Y4 (ATLAS)

C/2019 Y4 (ATLAS) o cometa Atlas és un cometa quasi-parabòlic que va ser descobert pel sondeig astronòmic ATLAS el 28 de desembre de 2019 a Hawaii, que el va fer l'últim cometa descobert aquell any.
Actualment C/2019 Y4 (ATLAS) és el segon cometa més brillant del cel després del cometa C/2017 K2 (Pan-STARRS) i es pot trobar a la constel·lació de l'Ossa Major amb uns binoculars o un telescopi. Se suposa que continuarà augmentant la seva brillantor, i és possible que sigui visible a ull nu entre l'abril i el maig de 2020.

## Descobriment i òrbita

Es va descobrir a unes imatges CCD presses el 28 de desembre de 2019 amb el telescopi reflector de 0.5 metres a Mauna Loa a Hawaii. Les imatges es van prendre com a part del sondeig ATLAS. Al temps de la descoberta, l'objecte estava a la constel·lació de l'Ossa Major vist des de la Terra. Larry Dennau va ser el primer a identificar l'objecte, posant-lo com a candidat a cometa i alertant la comunitat. Observacions posteriors van identificar la coma del cometa.
Els primers càlculs de l'òrbita es van publicar a la publicació electrònica del Minor Planet Center basats en observacions entre el 28 de desembre de 2019 i el 9 de gener de 2020. Aquests primers càlculs indicaven un període orbital de 4400 anys i un periheli de 0.252946 Unitats Astronòmiques. Es van trobar similituds en elements orbitals de C/2019 Y4 i el Gran cometa de 1844 (C/1844 Y1), suggerint-se que el primer podria ser un fragment del cometa més antic.

## Localització

Des de gener i fins a març de 2020 la seva localització és la Constel·lació de l'Ossa Major. Durant el mes d'abril el cometa serà visible al nord a la constel·lació de Perseu i la de la Girafa. Durant el seu periheli serà visible a Taure. La seva màxima aproximació a la terra serà el 23 de maig durant una nit de lluna nova.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 11 novembre 2023].
* ↑ Dickinson, David. «Comet Y4 Atlas in Outburst: First Good Comet for 2020?» (en anglès), 25-02-2020. [Consulta: 27 març 2020].
* 1 2 «[Iaude CBET 4712: COMET C/2019 Y4]». Arxivat de l'original el 2020-03-25. [Consulta: 27 març 2020].
* ↑ «JPL Small-Body Database Browser». [Consulta: 27 març 2020].
* ↑ «Nuevo cometa C/2019 Y4 ATLAS» (en castellà), 11-01-2020. [Consulta: 27 març 2020].
* ↑ «Cometes C/2019 Y4 ATLAS». [Consulta: 27 març 2020].
# Enrico Alleva

Enrico Alleva (nascut el 16 d'agost de 1953 a Roma, Itàlia) és un etòleg italià i president de la Societat Italiana d'Etòlogia des de l'any 2008.
Després d'obtenir la seva llicenciatura en ciències biològiques a la Universitat de Roma (1975) es va especialitzar en comportament animal a la Universitat de Pisa i l'any 1990 va ser nomenat director de la secció de neurociències conductuals del Istituto Superiore di Sanità (Roma). La Web of Science enumera més de 250 articles d'ell que s'han citat gairebé 5000 vegades
Ha escrit els llibres: Il tacchino termostatico (Theoria, 1990), Consigli a un giovane etologo (Theoria, 1994, amb Nicoletta Tiliacos), i La mente animale (Einaudi, 2008).

## Referències

* ↑ Enrico Alleva

## Enllaços externs

* Neuroscienze comportamentali Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., Istituto Superiore di Sanità
# Karli (Índia)

Karli (que també es troba escrit Karla) és una petita ciutat de Maharastra situada sobre la carretera entre Mumbai i Pune.
És famosa per les coves de Karla, un conjunt de capelles budistes d'entre el segle II aC i el segle X dC.
Hi va tenir lloc una batalla a la Primera Guerra Anglomaratha.

## Referències

Lonely Planet India. Lonely Planet, Melbourne 2019, ISBN 978-17-870-1369-8.
# Xuanhuaceratop

El xuanhuaceratop (Xuanhuaceratops) és un gènere de dinosaure ceratop que va viure al període Juràssic. Les seves restes fòssils es van trobar a la província de Hebei, al nord-est de la Xina.
# Bororó

Els bororó són un poble indígena del Brasil. Són recol·lectors de fruits.

## Referències

* ↑ «Bororó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Pobles indígenes del Brasil :
Pobles indígenes de la Regió Nord :
Pobles indígenes de la Regió Nord-est :
Pobles indígenes de la Regió Centre-Oest :
Pobles indígenes de les regions Sud i Sud-est :
Articles relacionats :
# Pou de la Maresca

Pou de la Maresca és una obra del Talladell, al municipi de Tàrrega (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de petites dimensions situat al costat del pont que travessa el riu Ondara. Al seu interior hi ha un pou per regar. Compta amb un cos principal i un altre annex de reduïdes dimensions en un dels seus laterals. És de planta rectangular amb una teulada a dues aigües amb carener perpendicular a la façana principal, amb teules de ceràmica vidrada i acolorida. La façana principal presenta quatre finestres idèntiques a les que presenta la part posterior, apuntades amb falsos arcs, com la porta d'accés. Els murs són fets de pedra natural ben tallada i lligada amb ciment, disposada en filades.

## Referències

* ↑ «Pou de la Maresca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 setembre 2021].
# Camí de Carreu (Vall de Carreu)

El camí de Carreu és un camí del terme d'Abella de la Conca, al Pallars Jussà, a l'àmbit de la vall de Carreu. Antigament, a llevant de la caseria de Carreu s'anomenava camí de Montanissell, com queda reflectit a la documentació del cadastre.
És un antic camí de bast que resseguia tota la vall del riu de Carreu i comunicava el poble de Carreu tant amb els pobles dels quals depenia (Bóixols, i, a través seu, Abella de la Conca), com amb els altres nuclis propers: Pessonada i els Prats, des d'on va cap a Montanissell, sobretot.
En l'actualitat és una pista de muntanya apta per a tota mena de vehicles. És l'única pista dels entorns que no és d'accés restringit (es troba la major part dins de l'Espai d'interès natural de la Serra de Boumort, dins de la Reserva Nacional de Caça de Boumort), i és la meitat meridional de la pista que fa la volta a la reserva natural (la Pista de Boumort).
Arrenca del poble de Pessonada i acaba al coll de Llívia, al límit dels termes municipals d'Abella de la Conca, del Pallars Jussà, i de Coll de Nargó, de l'Alt Urgell. Ressegueix de forma paral·lela (se n'aparta ben poc, al llarg de tot el seu recorregut) la riba dreta del riu de Carreu, que no travessa fins a prop del final, sota del coll de Llívia. Abans, però, se'n van separant alguns camins que menen als llocs que queden a la vall de Carreu: el camí d'Herba-savina, que mena a aquest antic poble, al costat nord de la vall, la pista del Portell, que mena al portell de Gassó, al costat sud, el camí de Pla del Tro, que duu a casa Hortó i casa de Pla del Tro i a tota la zona a l'entorn del pla del Tro, tots dos abans d'arribar a l'antiga caseria de Carreu.
Al coll de Llívia es troba amb el camí de Boumort i el camí dels Prats. Discorre pels termes municipals de Conca de Dalt (antic terme d'Hortoneda de la Conca i Abella de la Conca, tots dos del Pallars Jussà, i arriba a tocar, al final del seu recorregut, el terme de Coll de Nargó, a l'antic terme de Montanissell.
Al sud-oest del coll de Llívia es conserven encara algunes traces del tram del camí de Carreu que anava a enllaçar amb Bóixols. Resseguia una part del camí del Grau, que s'adreça al grau de Queralt, per on passava el camí que anava a Bóixols, i se'n desviava cap a ponent, per anar a buscar un pas natural de la serra de Carreu a ponent del Cap de Plan-de-riba, i davallava cap a la Gavernera, cap a cal Moià, cal Badia o cal Mascarell. Actualment és un camí, de fet, un corriol, que es pot seguir a peu.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: es tracta d'un dels camins que menaven a Carreu.

## Enllaços externs

* El camí de Carreu, per la vall de Carreu, en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Enrica von Handel-Mazzetti

Enrica von Handel-Mazzetti (10 de gener de 1871, Viena-8 d'abril de 1955, Linz) fou una escriptora coneguda per les seves novel·les de tesi.
Filla d'un oficial austríac noble, fou educada en el convent de Pölten fins als disset anys. Va estudiar llengües, història i literatura, però la seva educació religiosa va ser la dominant en les seves primeres obres literàries. L'èxit li vindrà entrat el segle XX amb obres històriques situades en l'època de la Contrareforma i dins de l'ambient religiós. Entre les seves obres històriques hi ha Meinrad Helmpergers denkwürdigues Jahr (L'any memorable de Meinrad Helmperger) de l'any 1900, Stephana Schwertner de l'any 1910 i Die arme Margaret, ein Volksroman aus dem alten Steyr (La pobra Margarida), del mateix any. Aquesta última narra un període de conflictes religiosos en què la fe catòlica lluitava per evitar l'entrada dels luterans en terres austríaques. La trama es localitza al votant d'un jove oficial catòlic que s'instal·la a la casa d'una jove luterana que queda vídua com a càstig i pressió per obligar-la a tornar a l'Església romana, sobrepassant les seves funcions. Un tribunal militar el jutja i aquest accepta morir encara que la jove el perdona. Cal dir que l'escriptora Enrica era catòlica i va voler en aquesta novel·la ressaltar els valors humans per sobre de les visions religioses.

## Referències

* ↑ Wilson, Katharina M.; Wilson, M. An Encyclopedia of Continental Women Writers (en anglès). Taylor & Francis, 1991, p. 530. ISBN 978-0-8240-8547-6.
* ↑ Villa, V.M. Handel-Mazzetti, Enrika. pàg. 214. González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario de autores, vol II. Montaner y Simón,S.A. 1963. Nº Registre:M 3843-63. Dipòsit Legal:B 20872-63 (I). Barcelona.
* ↑ Merlini, M. La pobre Margarita. pàg. 162. González Porto-Bompiani (coord.). González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario literario, vol VIII. Montaner y Simón,S.A. 1959. Dipòsit Legal: B 1.352-1959. Barcelona

## Bibliografia

* González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario de autores, vol II. Montaner y Simón,S.A. 1963. Nº Registre:M 3843-63. Dipòsit Legal:B 20872-63 (I). Barcelona.
* González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario literario, vol VIII . Montaner y Simón,S.A. 1959. Dipòsit Legal:B 1.352-1959. Barcelona.

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Enrica von Handel-Mazzetti» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* http://www.linzansichten.at/persoenlichkeiten/handel_mazzetti.htm Arxivat 2009-03-21 a Wayback Machine..
# Emden (Baixa Saxònia)

Emden és una ciutat del nord-oest d'Alemanya, que pertany a l'estat de la Baixa Saxònia. És al costat del riu Ems, a la regió de Frísia oriental, té l'estatut de ciutat independent. Antigament, la ciutat va rebre els noms d'Amuthon, Embda, Emda i Embden. És a més una ciutat costanera, amb un dels més importants ports comercials del Mar del Nord, al qual accedeix gràcies a la seva situació en el golf de Dollart.

## Història

Es desconeix la data exacta en la qual es fundà Emden, però es té constància de la seva existència des del segle viii. En 1495, l'emperador Maximilià I del Sacre Imperi Romanogermànic, que en aquell temps encara era rei, va concedir a la ciutat el seu escut actual, l'Engelke up de Muer (en alemany actual Engelchen auf der Mauer, «Àngel sobre la muralla»). A la fi del segle xv Emden també rebria del mateix emperador el seu dret d'emmagatzematge (stapelrecht), dret que es concedia a la ciutat i pel qual s'obligava els comerciants que romanguessin més de tres dies a la localitat, a vendre allà les seves mercaderies. Aquest dret va ser abolit amb la creació de la Unió Duanera del Nord d'Alemanya el 1834.
Durant la Segona Guerra Mundial, la ciutat patí els primers bombardeigs aliats, quedant en més d'un 90% arrasada.
Avui en dia, es tracta d'una de les ciutats més pròsperes de la regió de Frísia Oriental (Ostfriesland), i n'és considerada la seva capital, al nord de la Baixa Saxònia (Niedersachsen). Destaca per tenir la tercera major fàbrica d'automòbils Volkswagen d'Alemanya, pel seu important port, a l'estuari del riu Ems, i per la seva coneguda Universitat politècnica (Fachhochshule Oldenburg/Ostfriesland/Wilhelmshaven).

## Referències

* ↑ «Emden (Baixa Saxònia)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ein Hafen mit 1200jähriger Geschichte - Die Geschichte des Emder Hafens.» (en alemany). Seaport Emden, s.d. [Consulta: 8 gener 2017].
# Karlin

Karlin (anteriorment Karolin) és un suburbi de la ciutat de Pinsk, Belarús. Va ser fundat en 1690 com una ciutat independent i el seu nom prové del del seu fundador, Jan Karol Dolski. Cap a 1695, Dolsky havia construït una església (actualment és una sala de concerts) i una casa fortificada en aquell indret. També va permetre als jueus assentar-se a la zona.
Posteriorment, la poderosa família Wiśniowiecki va prendre el control del poble i va expandir el castell. En 1706, la població va ser capturada per les tropes sueques i fou cremada. Com a conseqüència de la destrucció de la ciutat de Pinsk, molts veïns es van traslladar a Karlin, parcialment restaurat, passant a ser amb el temps un important suburbi. El 1786 es construeix una nova església dels Benardins (actualment una Església Ortodoxa dedicada a Santa Bàrbara). En la segona partició de Polònia en 1793, Karlin va formar part de la regió cedida a Rússia. En 1799 les autoritats russes van incorporar oficialment Karolin a la ciutat de Pinsk.

## Referències

* ↑ "The Jews of Pinsk, 1506 to 1880" de Mordekhai Nadav (pag 196)
# 1552

El 1552 (MDLII) fou un any de traspàs iniciat en divendres pertanyent a l'edat moderna

## Esdeveniments
### Resta del món

* Es publica un recull de medicina ameríndia al Libellus de Medicinalibus Indorum Herbis i la Brevísima relación de la destrucción de las Indias.
* Es pinta San Jeroni penitent (Ticià) (data probable).
* Destruït el Kanat de Kazan.
* Es publica la primera il·lustració d'un cestode humà.
* Revisió del Llibre d'oració comú anglicà.
* Bartolomeo Eustachi descriu l'anatomia relacionada amb l'oïda humana.
* Fundació de Valdivia a Xile.

## Naixements
### Resta del món

* 24 d'agost, Bolonya, Estats Pontificis: Lavinia Fontana, pintora italiana, primera dona dedicada professionalment a la pintura (m. 1614).
* 21 de setembre, Ravennaː Barbara Longhi, pintora italiana de retrats i de la temàtica Verge amb Nen (m. 1638).
* 6 d'octubre, Macerata (Itàlia): Matteo Ricci, missioner catòlic jesuïta, introductor del cristianisme a la Xina (m. 1610).
* Anna de Clèveris.
* Petrus Plancius.
* Edmund Spenser.

## Necrològiques
### Països Catalans

* 9 de febrer: Onofre de Copons i de Vilafranca, 60è President de la Generalitat de Catalunya.
* 23 d'agost: Miquel de Ferrer i de Marimon, 61è President de la Generalitat de Catalunya.
* 11 d'octubreː Brugesː Margarita Valldaura, burgesa valenciana, esposa de Joan Lluís Vives (n. 1505).

### Resta del món

* Francesc Xavier, sant.
* Sebastian Münster
* Elio Antonio de Nebrija.

## Referències

* ↑ Heinz Mehlhorn Dr., Encyclopedia of Parasitology,
* ↑ Grun, Bernard (1991). the Timetables of History (3rd ed.). Nova York: Simon & Schuster. p. 245
* ↑ José Bengoa, Historia del pueblo mapuche, Lom Ediciones, 2000
* ↑ Ferrer Valero, Sandra. «Pintora profesional, Lavinia Fontana (1552-1614)». Mujeres en la historia, 16-03-2011. [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ «LONGHI, Barbara» (en italià). Dizionario Biografico Treccani. [Consulta: 11 juliol 2022].
* ↑ Dehergne S. J., Joseph «Répertorire des jesuites de Chine 1552 à 1800» (en francès). Bibliotheca Instituti Historici S.J. [Roma], XXXVII, 1973, pàg. 219-220.
* ↑ Soria, Carlos «Juan Luis Vives: quinientos años de eternidad» (en castellà). Anuario de Historia de la Iglesia, 1, 1992, pàg. 163–183. DOI: 10.15581/007.1.163-183. ISSN: 2174-0887.
* ↑ Miles Baynton-Williams. "MapForum Issue 10" a Mapforum.com