OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llau de Catxí

La llau de Catxí és una llau del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en territori del poble d'Hortoneda.
S'origina a migdia d'Hortoneda, per l'adjunció de la llau de Cantellet i el barranc de la Coma de l'Olla, a migdia dels Bancalons. Des d'aquest lloc s'adreça cap al nord fent revolts a causa del relleu que ha de travessar. Deixa els Bancalons a ponent i el Serrat de Segalars a llevant, travessa les Colomines, entre el poble d'Hortoneda i el seu barri de Segalars, deixa el Tossalet a la dreta i les Ribes a l'esquerra, just en el lloc on rep per la dreta la llau de Segan. Continua cap al nord i passa al nord-oest de les partides de l'Escaleta i de la Colladeta, i troba a llevant lo Tossalet. Després passa a llevant de la Roca de Seguers i a ponent de les Barrancs, més endavant deixa a ponent la Roca Roia i la Roca de l'Abeller de Carrutxo, lloc on rep per la dreta el barranc de la Creu i la llau del Racó del Pou, i en arribar a la partida d'Eroles canvia de nom i s'aboca en el barranc d'Eroles.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# La llamada de la suerte

La llamada de la suerteva ser un concurs de televisió emès, durant 14 programes, per la cadena pública Televisió Espanyola en 1998, produït per Globomedia i Europroducciones.

## Format

A través de diferents proves d'habilitat, que es realitzen tant en plató com en escenaris exteriors, es va configurant un número de fins a set dígits. El teleespectador el número de telèfon del qual coincideixi amb el configurat al llarg del concurs, optarà al premi, de fins a 100 milions de pessetes. Finalitzada la temporada, el programa va arribar a repartir 130 milions de pessetes.

## Referències

* ↑ «TVE1 rescata los concursos millonarios con Ramón García». La Vanguardia, 06-02-1998.
* ↑ «"La llamada de la suerte" ha repartido 130 millones». Rosario G. Gómez, El País, 20-10-1998.
# Collet de la Creu del Serrà

El Collet de la Creu del Serrà és una collada situada a 692,3 metres d'altitud. Està situat en el terme municipal de Sant Quirze Safaja, de la comarca del Moianès.
Està situat a la carretera C-59, en el sector central-nord del terme, en el punt quilomètric 6,4 de la carretera C-1413b, al nord-oest del Serrà i al sud-est de Plana Serra.

## Enllaços externs

* El Collet de la Creu del Serrà en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Casa Baronesa de Purroy

La Casa Baronesa de Purroy també anomenat Palau dels Purroi és un palau barroc del municipi de Gandesa (Terra Alta) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici d'origen barroc, consistent en planta baixa, entresòl, primera principal i segona golfes. Façana de carreus molt regulars, molt massissa fins a l'altura de la primera planta. Gran porta d'accés amb llinda de pedra i cornisa que emmarca la separació amb la planta primera. Planta primera amb balcons, amb llosanes de pedra, que crea una continuïtat amb la cornisa. Disposa de quatre obertures grans, centrades a sobre de les quals es torna a trobar una cornisa que la separa de la planta golfa.
Les golfes tenen una galeria correguda amb arcades de mig punt i imposta al llarg de tota la façana. El remat de teulada consisteix en un ràfec motllurat de pedra, de mesures considerables. A l'interior hi ha un gran cancell, amb paviment a base de grans lloses de pedra, separat en dues dependències mitjançant una gran arcada de mig punt adovellada i amb imposta. A l'interior hi ha una gran escala coberta amb cúpula i llanterna.

## Referències

* ↑ «Casa Baronesa de Purroy. Palau dels Purroi». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona. [Consulta: 14 juny 2020].
* 1 2 «Casa Baronesa de Purroy». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 novembre 2015].
# Ana Maria Gonçalves

Ana Maria Gonçalves (Ibiá, 13 de febrer de 1970) és una escriptora brasilera.
Va néixer a Ibiá, Minas Gerais (Brasil). Gonçalves va ser professora d'anglès i després publicista a São Paulo. El 2002, va decidir continuar escrivint a temps complet. Més tard, aquell mateix, any va publicar la seva primera novel·la, Ao lado e à margem do que sentes por mim (Al costat i al límit del que sents per mi). El 2006, va publicar la novel·la Um defeito de cor (Un defecte de color). Va rebre el Premi Casa de las Américas per la categoria de literatura brasilera el 2007. El 2009 va ser inclosa en una llista publicada pel diari O Globo dels millors llibres brasilers de la dècada anterior. Els seus contes s'han inclòs en antologies publicades a Portugal i Itàlia.
Gonçalves va ser escriptora resident a la Universitat de Tulane el 2007, a la Universitat Stanford el 2008, i al Middlebury College el 2009. Des del 2019 viu a Nova Orleans.

## Referències

* 1 2 «Ana Maria Gonçalves (Brasil)» (en anglès). Internationales Literaturfestival Berlin. Arxivat de l'original el 2019-02-20. [Consulta: 11 octubre 2020].
* ↑ «Ana Maria Gonçalves» (en portuguès). BUALA.
# Francesc Zurita Martínez

Francesc Zurita Martínez (Blanes, 10 de gener de 1992) és un ciclista català, professional des del 2016 i actualment a les files del Team Vorarlberg.

## Palmarès

* 2013
** 1r a la Clàssica Vela de Triana
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Toledo
* 2014
** 1r al Trofeu Eusebio Vélez
** 1r al GP Mungia-Memorial Agustín Sagasti
** 1r a Alsasua
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Palència
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Cantàbria
* 2015
** 1r al Trofeu San Antonio Renedo de Pielagos
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Lleó
* 2016
** 2n a la East Bohemia Tour

## Referències

* ↑ «Francesc Zurita fa el salt professional». blanes.cat, 28-10-2015 [Consulta: 11 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Antisanti

Antisanti (en cors Antisanti) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 418 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 293 | 486 | 534 | 661 | 500 | 418 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Antony Alessandrini | | |
# Llista de minerals (lletra X)

Aquesta llista de minerals inclou els minerals que comencen amb la lletra X dels 6.079 minerals reconeguts per l'Associació Mineralògica Internacional (IMA, en anglès) fins el mes de agost 2024.
Es poden consultar tots els minerals ordenats de manera alfabètica en una llista simplificada o bé amb informació ampliada en els següents enllaços:
A la llista s'hi troben els diferents minerals classificats alfabèticament amb l'any de publicació (si es va publicar abans de l'aprovació per part de l'IMA), tot seguit de l'any d'aprovació per part de l'IMA i el codi del mineral segons la classificació de Nickel-Strunz. Per a cada mineral s'hi afegeixen fins a tres enllaços externs: a mindat.org, a webmineral.com i al Handbook of Mineralogy (Mineralogical Society of America).
Les abreviatures que es fan servir a la llista són les següents:
* "p.e." – procediment especial.
* Q ó "?" – qüestionable/dubtós (per l'IMA/CNMNC, mindat.org o mineralienatlas.de).
* N – publicat sense l'aprovació de l'IMA/CNMNC o sense l'aprovació de l'IMA però amb certa acceptació en la comunitat científica actualment.
* Rd ó red. – redefinició de...
* A: 1NNN – any de publicació.
* A: antic – conegut molt abans que hi haguessin publicacions.

## X

* Xadlunita (1972-012) 02.BB.15
* Xakhovita (1980-069) 04.FB.05
* Xantiosita (A: 1858, 1965 p.e. Rd) 08.AB.25
* Xantoconita (A: 1840) 02.GA.10
* Xantoxenita (A: 1920, 1975-004a Rd) 08.DH.40
* Xariguinita (2017-014)
* Xenofil·lita (2006-006) 08.AC.50
* Xenotima-(Gd) (2023-091)
* Xenotima-(Y) (A: 1832, 1987 s.p.) 08.AD.35
* Xenotima-(Yb) (1998-049) 08.AD.35
* Xiangjiangita (A: 1978, 1982 s.p.) 08.EB.05
* Xieïta (2007-056) 04.BB.25
* Xifengita (1983-086) 01.BB.40
* Xilingolita (1982-024) 02.JB.40a
* Ximengita (1985-004) 08.AD.45
* Xingzhongita$^Q$ (A: 1976) 02.DA.05
* Xirokxinita (2001-063) 09.EC.20
* Xitieshanita (1982-044) 07.DC.20
* Xkatulkalita (1993-058) 09.BE.50
* Xocolatlita (2007-020) 07.DF.85
* Xocomecatlita (1974-048) 07.BB.50
* Xonotlita, mineral i grup (A: 1866) 09.DG.35
* Xuïta (2018-135a)
* Xuwenyuanita (2021-080)

## Notes

* ↑ Possiblement cuproiridsita.

## Bibliografia

* Garrido, Josep Lluís; Ybarra, Joan Manuel. Nomenclàtor de les espècies minerals, 2010, p. 338. D.L. B-38531-2010 [Consulta: 8 agost 2015].
* ↑ U. Hålenius, F. Hatert, M. Pasero, S. J. Mills. «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: July 2024» (en anglès). Commission on new minerals, nomenclature and classification, 2024. [Consulta: 15 juliol 2024].</ref><ref>Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 80». European Journal of Mineralogy, 36, 4, 15-08-2024, pàg. 599–604. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-599-2024 [Consulta: 16 agost 2024].
# Katy Bonnín

Catalina Bonnín Bonnín (Montluçon, 1947), més coneguda com a Katy Bonnín, és una artista plàstica mallorquina. Membre de la Nova Plàstica Mallorquina, va fer part del Grup d'Art Pobre i del col·lectiu Criada 74.
Es formà a l'Escola d'Arts i Oficis de Palma i després a l'Escola Superior de Belles Arts de Sant Jordi a Barcelona. Allà ja s'interessà per la pintura matèrica de Tàpies i per la utilització de materials febles i quotidians com el paper, els plàstics, el cartó o el paper d'alumini, interès que suposava una clara reacció a l'excés academicista, tant en material com en tècniques, que predominava a la plàstica mallorquina en aquell moment.
Participà en l'exposició col·lectiva Mostra d'art pobre que tengué lloc a la llibreria Tous la segona quinzena d'octubre del 1971. D'entre els diversos artistes que hi participaren, Bonnín fou l'única que posteriorment continuà aplicant els procediments de l'arte povera. El 1973 va participar, juntament amb 116 artistes més, en una exposició homenatge als vuitanta anys de Miró, en motiu de la inauguració a Balears del Col·legi d'Arquitectes de Catalunya i Balears.
D'entre les seves exposicions individuals, destaquen la que dugué a terme l'agost de 1973 a la Galeria Latina (exposició que alguns consideraren la primera mostra d'art conceptual a Mallorca) i la d'abril de 1976 a la Galeria 4 Gats. Katy Bonnín també va participar en la que es pot considerar la primera exposició col·lectiva del grup Criada 74, inaugurada el 5 de novembre de 1974 a la llibreria Tous. Aquest col·lectiu va sorgir a partir de la necessitat de realitzar algun tipus de manifestació en contra dels certàmens artístics.
El 1987 la seva obra Sense títol va ser guardonada amb el Premi Ciutat de Palma de Pintura, convertint-se així en la primera dona que rebia aquest guardó. El 1989 la seva obra es va mostrar a l'exposició Katy Bonnín al Casal Solleric de Palma.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Reus, Jaume. Art i conjuntura : la jove plàstica a Mallorca 1970-1978. 1a. ed. Binissalem: Di7, 1999. ISBN 84-89754-47-0.
* ↑ «Art pobre: dos caricaturistes». Lluc, 01-11-1973, pàg. 24-25.
* ↑ Perelló Paradelo, Rafael «Katy Bonnín a 4 gats». Diario de Mallorca, 28-04-1976.
* ↑ Sureda Vallespir, Catalina. Premis Ciutat de Palma: 1955-1997. Ajuntament de Palma, 1999. ISBN 84-95267-00-4.
* ↑ Katy Bonnín: exposició al Círculo de Bellas Artes: març 1989. Ajuntament de Palma, 1989. ISBN DL PM. 276-1989.

## Enllaços externs

* Vectors i casos d'estudi de la col·lecció permanent. Katy Bonnín a Es Baluard Museu d'Art Contemporani de Palma.
# Castello-Molina di Fiemme

Castello-Molina di Fiemme és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 2.207 habitants. Limita amb els municipis d'Altrei (BZ), Capriana, Carano, Cavalese, Pieve Tesino, Telve i Valfloriana.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Adriano Bazzanella | Llista cívica |
# New and Emerging Respiratory Virus Threats Advisory Group

El New and Emerging Respiratory Virus Threats Advisory Group (NERVTAG o Grup consultiu per a amenaces de virus respiratoris nous i emergents) és un òrgan consultiu que assessora el principal United Kingdom Government's Chief Medical Advisor (assessor mèdic del govern del Regne Unit) / Chief Medical Officer for England Director (director mèdic d'Anglaterra), que al seu torn assessora el Departament de Salut i Assistència Social i els ministres pertinents sobre les amenaces de infeccions de les vies respiratòries de tipus víric. L'organisme va substituir el Scientific Pandemic Influenza Advisory Committee (SPI o Comitè consultiu científic de la grip pandèmica del Regne Unit) com a part d'un moviment per ampliar l'abast per cobrir l'amenaça d'altres virus respiratoris, a més de les pandèmies de grip. La reunió inaugural es va celebrar el 19 de desembre de 2014, on es van acordar els termes de referència. El grup fa alguns anys que assessora el Departament de Salut i ara es publiquen regularment actes de reunions, que es remunten al 2014. A partir del 2020, el grup ha assessorat específicament sobre la pandèmia de la COVID-19.

## Referències

* ↑ «New and Emerging Respiratory Virus Threats Advisory Group» (en anglès).
* ↑ Ruth Parry. «The New and Emerging Respiratory Virus Threats Advisory Group (NERVTAG) - 1st Annual Report December 2014-December2015». New & Emerging Respiratory Threats Advisory Group, 06-07-2016. «NERVTAG meeting 19 December 2014: As this was the first meeting of the group the Terms of Reference were agreed...»
# Fustanyà

Fustanyà és un petit poble dins el terme municipal de Queralbs (Ripollès). Té cinc cases, una gran masia i el 2009 tenia 13 habitants. Hi destaca Sant Sadurní de Fustanyà. És la població més antiga de la Vall de Ribes, els seus habitants van fundar Queralbs i Serrat.

## Referències

* ↑ «Fustanyà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Fustanyà». vallderibes.cat. Vallderibes. Arxivat de l'original el 5 de gener 2016. [Consulta: 27 desembre 2015].
# Flavi Fímbria

Flavi Fímbria (en llatí Flavius Fímbria) va ser un militar romà del segle i aC. Era germà de Caius Flavius Fimbria, i formava part de la gens Flàvia, una gens romana d'origen plebeu. Va ser legat de Gai Norbà (Caius Norbanus) en la guerra contra Sul·la l'any 82 aC. Fímbria i altres partidaris de Gneu Papiri Carbó van ser convidats a un banquet per Albinovà, i allí els convidats van ser assassinats traïdorament.

## Referències

* ↑ Appià. Bellum Civile I, 91
# Anthonie Hals

Anthonie Dircksz. Hals (Haarlem, 1621-1691) fou un pintor barroc neerlandès.
Fill de Dirck Hals i d'Agneta Jansdr., va ser batejat el 19 d'octubre de 1621. Deixeble del seu pare, consta que el 1660 es trobava inscrit en el gremi de Sant Lluc de Haarlem, encara que s'ignora l'any del seu ingrés. El novembre de 1669 es trobava a Amsterdam amb el seu cosí Reynier Hals ocupat en l'inventari i taxació dels béns de Martinus Saeghmolen. Va ser enterrat a Haarlem el 25 de gener de 1691.
Dedicat com el seu pare a la pintura de gènere, de la seva mà es coneix una Anciana asseguda darrere d'una taula, taula retallada en forma de mig punt imitant una finestreta de la qual treu el cap l'anciana dependenta, tractada amb una tècnica abocetada que recorda la manera de treballar del seu cosí Harmen Hals.

## Referències

* ↑ Biesboer, Pieter, y Luna, Juan J., p. 172.
* ↑ Jan Hals en Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD).
* ↑ Biesboer, Pieter, y Luna, Juan J., p. 72.

## Bibliografia

* Biesboer, Pieter i Luna, Juan J., La pintura holandesa del Siglo de Oro. Frans Hals y la escuela de Haarlem, Madrid, Barcelona: BBV, 1994, ISBN 84-604-9248-6
# Lleó de Kakhètia

Lleó fou rei de Kakhètia del 1520 al 1574. Nascut el 1504, era fill de Jordi II de Kakhètia conegut com a Av-Jordi. El 1513 va eludir ser capturat pel rei David X de Kartli i es va amagar a les muntanyes, des d'on va aconseguir recuperar el poder el 1520 i va ser coronat el mateix any. Casat amb Tatiana filla de Mamia I Gurieli de Gúria, de la que es va divorciar el 1529 i es va casar amb una filla de Shamkhal Kamal Kara-Musel, príncep de Tarku. Fou assassinat pel seu fill Alexandre II de Kakhètia el 1574.

## Referències

* Genealogia
Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Katxulka

Katxulka (en rus: Качулька) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que el 2017 tenia 609 habitants.

## Referències

* ↑ Список населённых мест Сибирского края. – Том 1. Округа Юго-Западной Сибири. – Новосибирск: Сибирский Краевой Исполнительный Комитет. Статистический отдел, 1928. – 831 с.
# Catalina Cantarellas i Camps

Catalina Cantarellas i Camps (Palma, Mallorca, 12 de setembre de 1947) és historiadora de l'art.
Es llicencià a la Universitat de Barcelona l'any 1969, en Prehistòria i història antiga. Es doctorà el 1979 per la Universitat de les Illes Balears, on ha estat professora d'Història de l'Art des del 1973. especialitzada en l'estudi de l'art mallorquí contemporani.
Ha treballat al Museu de Mallorca, on ha participat en diversos projectes d'excavació, restauració de monuments i inventari de béns arqueològics. Ha format part de comitès editorials de diverses revistes especialitzades i també ha participat en el Comitè Espanyol d'Història de l'Art.
És autora d'entre d'altres, de
* La pintura a les Balears en el segle XIX, Documenta Balear, S.A., 2005. ISBN 84-96376-22-2
* L'univers artístic de Miquel Barceló', Universitat de les Illes Balears, 2003. ISBN 84-7632-827-3
* El moble a les Illes Balears, segles xiii-XIX', Àmbit Serveis Editorial, 1995. ISBN 84-87342-31-0
* La Roqueta: una industria cerámica en Mallorca (1897-1918), José J. de Olañeta, Editor, 1994. ISBN 84-7651-208-2
* La arquitectura mallorquina desde la ilustración a la restauración, Institut d'Estudis Baleàrics, 1981. ISBN 84-600-2363-X

## Referències

* 1 2 «Cantarellas Camps, Catalina». Diccionari d'historiadors de l'art català, valencià i balear. Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 23 juliol 2022].
* 1 2 «La pintura a les Balears en el segle xix». [Consulta: 1r maig 2011].
* ↑ «La tesi doctoral de Miquel Àngel Capellà analitza l'artesania del vidre a Mallorca». Divulgació de la recerca. UIB, 01-09-2010 [Consulta: 12 abril 2011].
* ↑ «Historiografia de la història de l'art i problemàtica metodològica». Cursos de Doctorat del Departament de Ciències Històriques i Teoria de les Arts per a l'any acadèmic 2001-2002. UIB. [Consulta: 28 març 2011].
* ↑ Publicacions de Catalina Cantarellas i Camps a Dialnet
# Fustarroau

Fustérouau (en occità Fustarroau, en francès) és un municipi francès de Gascunya, situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 151 | 149 | 132 | 120 | 102 | 114 | 126 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Pierre Musset | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 20 agost 2010].
* ↑ «Mapa del Gers amb els municipis en gascó». Arxivat de l'original el 2020-10-24. [Consulta: 20 agost 2010].
# New Zealand Kennel Club

La New Zealand Kennel Club és el principal Kennel Club responsable per al registre de pedigrís de gossos a Nova Zelanda. Ells també proporcionen serveis d'entrenament, judicis a gossos d'exposició i molts més altres serveis referents als concursos d'exposició canina. Té la seu a Prosser Street, Porirua, Wellington.
Aquesta organització va ser introduïda el 1886. i és membre de pel dret de la Fédération Cynologique Internationale.

## Notes

* ↑ New Zealand Kennel Club Events Centre
* ↑ «About the New Zealand Kennel Club». [Consulta: 9 març 2016].
* ↑ NZKC al web de la FCI

## Enllaços externs

* Web Oficial
# Appuleia de Metello

Apuleia de Metello va ser una llei establerta a proposta d'Apuleu Saturní, tribú de la plebs l'any 652 de la fundació de Roma (100 aC), sota els cònsols Gai Mari i Luci Valeri, que establia la deportació de Quint Cecili Metel Numídic per haver-se oposat al jurament a que obligava la llei Appuleia agraria. Metel va ser l'únic senador que s'hi va oposar.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 17 [Consulta: 8 abril 2022].
# La Costa de Dalt

La Costa de Dalt és un mas a l'oest del nucli de Maçanet de Cabrenys (l'Alt Empordà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici del segle xix situat a gairebé un quilòmetre del poble. És un mas que ha estat restaurat recentment, al qual se li ha alçat el teulat, fet que podem veure per l'arremolinat a la façana. Aquest mas és un edifici de planta rectangular, de planta baixa, pis i golfes amb teulat a dues vessants a la major part de la construcció, exceptuant alguna coberta a una vessant en algun dels cossos del mas. La façana principal destaca per tenir una gran terrassa suportada en un tram per dues voltes. Aquesta façana no segueix una línia sinó que un part està més avanada que l'altra. Les obertures són totes carreuades amb carreus força ben escairats, fet que es manté a tota la construcció. En una de les façanes laterals destaca una llinda amb la data 1860, i l'altre element que crida l'atenció són els diferents alçats de les teulades. Pel que fa a l'altra façana lateral, cal dir que aquesta disposa d'una escala que porta a la planta pis, suportada per un porxo, amb la volta carreuada i rebaixada.

## Referències

* ↑ «Mas la Costa de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Casa Carles Parés

La Casa Carles Parés és un edifici al municipi de Vilafranca del Penedès inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici entre mitgeres i de quatre crugies, consta de planta baixa, dos pisos i golfes. La coberta és de teula àrab a dues aigües. L'ordenació de la façana i els elements ornamentals són d'inspiració clàssica. En conjunt pot inserir-se dins de l'estil eclèctic.

## Referències

* ↑ «Casa Carles Parés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].
# Fort de Biarra

El Fort de Biarra de pertany al terme comunal de Portvendres, de la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord.
Està situat en el massís costaner situat al nord-est del port i de la vila de Portvendres.

## Història

El Fort de Biarra és una construcció militar dreçada entre 1877 i 1880, situada al cim del massís de Biarra, a 202 metres d'altitud. Domina el Cap de Biarra, a la Costa Vermella.
És un lloc d'entrenament, principalment per al combat urbà, per a les tropes que fan estada en el Centre national d'entraînement commando N 1, unitat encarregada de fornir als comandos tècnics els elements d'elit de l'exèrcit de terra francès i d'altres exèrcits estrangers. Aquesta instal·lació roman buida fora dels períodes d'instrucció.
El monument és propietat de l'estat. Forma part del cens d'immobles Monuments Històrics com a fortificació.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «123 - Portvendres». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Portvendres». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ El Fort de Biarra en els ortofotomapes de l'IGN

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Portvendres Arxivat 2012-07-23 a Wayback Machine.