OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hisonotus maculipinnis

Hisonotus maculipinnis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Paranà i Paraguai.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2. 28-56.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. 1912. Descriptions of new fishes of the family Loricariidae in the British Museum Collection. Proceedings of the Zoological Society of London. 1912 (pt 3): 666-670, Pls. 75-77.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Universitat de Màlaga

La Universitat de Màlaga (en castellà i oficialment: Universidad de Málaga) o, segons les seves sigles, UMA, és una institució d'ensenyament superior i titularitat pública fundada el 1972 a Màlaga, Andalusia. En ella hi estudien més de 36.000 alumnes i treballen prop de 2.400 professors, i s'ofereixen 62 titulacions de grau i 120 de postgrau, entre programes de doctorat, màsters i titulacions pròpies. Els ensenyaments s'imparteixen en 21 centres per professors adscrits a 81 departaments.
La immensa majoria de la docència s'articula entorn de dos campus a la capital, encara que també es manté l'oferta en centres repartits al centre urbà, així com en Ronda i Antequera.
És impulsora, juntament amb la Universitat de Sevilla, del projecte Andalusia TECH, que va obtenir la categoria de Campus d'Excel·lència Internacional atorgada pel Ministeri d'Educació d'Espanya.

## Referències

* ↑ Departamentos UMA.
* ↑ Ministerio de Educación, Proyectos seleccionados del Campus de Excelencia Internacional 2010 Arxivat 2010-12-30 a Wayback Machine., 21/10/2009
# Mauser 98

El Mauser 98 és un fusell alemany dissenyat per Paul Mauser el 1898 que va ser ràpidament adoptat per l'exèrcit alemany, que el va utilitzar en la Primera Guerra Mundial. També anomenat Gewehr 98, utilitza la munició 7,92 x 57 i té capacitat per a 5 trets.
El fusell Mauser 98 és considerat el millor fusell de forrellat de la història pel seu disseny i precisió. No obstant això, el disseny del Mauser va heretar una mala característica dels seus antecessors, i aquesta és la longitud total de l'arma (125 cm i 160 cm amb la baioneta calada), la qual cosa el converteix en un obstacle per a la guerra dinàmica o per a la guerra en llocs estrets (guerra de trinxeres). No obstant això, l'exèrcit alemany no es va veure en grans desavantatges, ja que els fusells dels seus enemics en la Primera Guerra Mundial (Anglaterra i França) eren igual o, fins i tot, més llargs que el mateix Mauser.
El disseny del Mauser 98 es va modificar, principalment per crear un fusell més curt. D'allí van néixer diversos prototips que portaven per dins al Mauser 98, com el fusell utilitzat per la mateixa Alemanya durant la Segona Guerra Mundial: el Mauser 98k.
Encara que el Mauser 98 és un fusell molt ben dissenyat, es tracta d'una arma de forrellat de recàrrega manual, per la qual cosa era més lent de disparar comparat, per exemple, amb el M1 Garand nord-americà. No obstant això, la qualitat i precisió feien que aquest fusell superés als semiautomàtics. De fet, quan el 1943 es van començar a distribuir els primers G43 (Gewehr 43), els soldats alemanys preferien conservar els seus vells Mauser Kar 98k, adduint falta de fiabilitat o de precisió dels nous fusells. La veritat és que cap altre fusell semiautomàtic de l'època podia impactar a un blanc a 1,4 km, i cap podia suportar tantes inclemències com el Mauser 98k.
Un oficial va comentar en una ocasió: "mai s'apunta tan bé com quan saps que només tens un tret", fent referència al fet que si es fallava amb el primer tret, es donava oportunitat a l'enemic de respondre mentre es preparava el Mauser per disparar una altra vegada, situació comprometedora que els fusells semiautomàtics havien d'eliminar, encara que això no era precisament el que sovint passava. En concordança amb aquest comentari, els soldats amb fusells semiautomàtics, confiats de tenir 10 bales a la seva disposició amb només prémer el gallet 10 vegades, no donaven en el blanc. No obstant això, els soldats amb fusells de forrellat, per fet de saber que només posseïen una bala i, si fallaven, podrien morir, disparaven amb una precisió més gran.

## Referències

* ↑ The Firearm Blog. «Five Supposed Mauser Firsts... That Weren't», 13-04-2017.

## Bibliografia

* Mauser Military Rifles of the World, 3ª ed. Ball, Robert W.D. Krause Publications

## Vegeu també

* Mauser Model 1871

## Enllaços externs

* «Modern Firearms Military Rifles: Mauser model 98 (Germany)» (en anglès). World Guns RU. [Consulta: 10 setembre 2013].
* «Història Models i Tècnica del Mauser 1909 model Argentí» (en castellà). mauser1909.com.ar. [Consulta: 10 setembre 2013].
* «Fitxa tècnica i històrica de la carrabina Mauser K98» (en castellà). armas.es. [Consulta: 10 setembre 2013].
# Borussia-Park

El Borussia-Park és un estadi de futbol de Mönchengladbach (Alemanya) i és la seu del Borussia Mönchengladbach, club de la Bundesliga. Va substituir al petit estadi Bökelberg al juliol del 2004 pel fet que no satisfeia els mínims exigits de qualitat internacional.
Té una capacitat de 54.067 espectadors encara que per a partits internacionals, la capacitat total és de 46.249 persones. El nou estadi està amenitzat amb zones VIP, bar, botiga d'aficionats i museu, i va costar 85 milions d'euros. La seva adreça és: Hennes - Weisweiler - Allee 1, D-41179, Mönchengladbach.

## Imatges

* Exterior del Borussia-Park.
* Un partit de la Bundesliga en el Borussia Park.
* Borussia-Park
* Borussia-Park
* Borussia-Park
* Borussia-Park

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial del Borussia-Park
* Fitxa a WorldStadiums.com Arxivat 2008-07-01 a Wayback Machine.
* Pàgina web oficial del Borussia Mönchengladbach
* Fotos oficials de l'estadi
# Cúpula bulbosa

La cúpula bulbosa és un tipus de cúpula anomenada així per la seva forma de bulb. És molt freqüent en l'arquitectura islàmica i l'arquitectura romana d'Orient estesa a Europa Oriental, especialment en l'arquitectura russa (en rus, луковичная глава, lúkovichnaya glava) i en l'arquitectura alemanya (en alemany, zwiebeltürme —en plural— o zwiebelturm —en singular—).
Les cúpules bulboses tenen un diàmetre menor a la línia d'imposta, a partir de la qual augmenta amb l'altura, arribant a un diàmetre màxim habitualment abans de la meitat de la seva alçada, per disminuir suaument fins al vèrtex. L'altura de les cúpules bulboses és normalment més gran que la seva amplada.
L'extradós pot estar decorat amb dissenys geomètrics o composicions de color mitjançant cobertes de mosaic, teula vitrificada o metàl·lica, i fins i tot daurat.
En les esglésies russes la cúpula sol arrencar d'un tambor construït en metall o fusta, ornamentat amb fulla de ferro, d'or o ceràmica vitrificada.

## Difusió

Les edificacions musulmanes de l'Àsia central i Pèrsia presenten freqüentment cúpules bulboses des dels últims segles de l'Edat mitjana, estenent posteriorment amb l'arquitectura mogol de l'Índia.
Les esglésies romanes d'Orient i d'Europa oriental no es caracteritzaven per les cúpules bulboses en el període medieval. No obstant això, per a finals del segle xvi, les esglésies russes comptaven habitualment amb cúpules bulboses. A partir del segle xvii es van construir grans cúpules bulboses a la ciutat d'Iaroslavl.
Les cúpules d'estil barroc bulboses (d'altres vegetals o poncelles de flor), cobertes amb xapa de coure, van ser comunes a tot el sud d'Alemanya, Àustria i el nord-est d'Itàlia.

## Simbolisme

L'Església ortodoxa russa no havia assignat cap simbolisme especial a la forma exterior d'una església, però la interpretació espiritual del Príncep Yevgeny Trubetskoy sostenia (cap 1917) que la forma de ceba de les cúpules de l'església russa no es pot explicar racionalment, sinó que simbolitzaria les flames de les espelmes enceses.
El fet que les cúpules es construeixin sovint en grups de tres o cinc, sol interpretar com una al·lusió a la Santíssima Trinitat (en el cas de tres cúpules), o un grup format per Jesucrist i els quatre evangelistes (en el cas de cinc cúpules). Les cúpules singulars representarien a Jesús. Vassili Tatísxev proposa com a millor interpretació la del Patriarca Nicó, a qui li agradava comparar la cúpula central (la més alta) amb si mateix i les quatre cúpules menors amb els altres quatre altres patriarques de l'Església ortodoxa.
Els colors brillants i cridaners poden simbolitzar diferents significats religiosos: el verd, el blau i l'or representarien respectivament a la Santíssima Trinitat, a l'Esperit Sant i a Jesucrist.
* Cúpules de l'Església de la Resurrecció, Kostromà (1652)
* Cúpules verds de l'Església Fyodorovskaya, Iaroslavl (1687)
* Cúpula del Taj Mahal (1631 – 1654)

## Referències

* ↑ «Cúpula bulbosa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
Viccionari
# Bartomeu Salvà i Salvà

Fra Bartomeu Salvà i Salvà nascut a Llucmajor, Mallorca, el 1867 i traspassat a Palma el 1956, fou un lul·lista franciscà.

## Biografia

Fra Bartomeu Salvà estudià al Seminari Conciliar de Sant Pere, de Palma, i el 1891 s'ordenà prevere. Fou membre des del 1886 de la comunitat franciscana de Llucmajor dirigida per fra Antoni Ripoll i participà el 1906 en la incorporació de la congregació franciscana en el Tercer Orde Regular de Sant Francesc (TOR). Fou el primer ministre provincial de 1906 a 1928.
| « | Al P. Salvà també se li ha dedicat un carrer. És la que neix en la carretera de l'Arenal i arriba fins a la Porciúncula, el convent tant de la qual li deu a aquest Pare. La nomenclatura actual d'aquest carrer: P. BARTOLOMÉ SALVÀ, es va concedir per acord plenari de l'Ajuntament d'aquesta ciutat de Palma, reunit el 8 d'octubre de 1959. Això és un fet que honra al P. Salvà i parli de la seva figura.. | » |
| — El Heraldo de Cristo, gener de 1950 |||

## Obra

Fou mestre de filosofia i teologia i membre fundador el 1935 de la Maioricensis Schola Lullistica. La seva investigació lul·liana es concreta en tres estudis tardans:
* Qualiter fideli articuli sicut ratione demostrabiles ex beati Raimundi Lulli sententia (1935).
* Paternidad luliana del "Liber de Benedicta Tu in mulieribus" (1946).
* Disquisitio de obligatione divini offici choraliter, persolvendi in Tertio Ordine Regulari Sancti Francisci (1948)
* La cronología catalana en la Edad Media y la nuerte del Beato Ramon Llull (1951).

## Referències

* 1 2 Gran Enciclopèdia de Mallorca. Palma: Promomallorca, 1988-2004. ISBN 84-86.617.17-2.
# Hrabina

Hrabina és una òpera en tres actes del compositor polonès Stanisław Moniuszko sobre un llibret escrit per Włodzimierz Wolski (qui també va escriure el llibret de l'òpera de Moniuszko Halka). Es va estrenar al Gran Teatre de Varsòvia el 7 de febrer de 1860. Tot i que l'òpera és reconeguda com la primera composició musical totalment madura de Moniuszko, el llibret va ser criticat al principi pel seu ús de tòpics.

## Personatges

* Hrabina (La Comtessa) - soprano
* El Chorąży - baix
* Bronia, la seva neta - soprano
* Kazimierz - Tenor
* El Podczaszyc - baríton
* Dzidzi, el seu nebot - tenor
* Panna Ewa (Ewa), amiga de Hrabina - soprano

## Enregistraments

L'òpera completa mai ha estat enregistrada. Per ara, l'únic enregistrament que existeix (excepte àries separades en discos de recitals) és el Polskie Nagrania CD de moments destacats de Hrabina (PNCD 643, abans en LP).

## Referències

* ↑ Józef Kański Przewodnik operowy, Kraków: Polskie Wydawnictwo Muzyczne 1985, p. 236.
# Tré Cool

Tré Cool, pseudònim pel que és conegut Frank Edwin Wright III (Frankfurt, Alemanya, 9 de desembre de 1972), és el bateria de la banda de punk rock Green Day.
Va reemplaçar al bateria original Al Sobrante, que va deixar la banda per estudiar a la universitat. Tré també toca la guitarra i l'acordió. Ha compost cançons de Green Day com: Dominated Love Slave i All By Myself. Usa una bateria de marca Ludwig, platells i baquetes Zildjian.

## Enllaços externs

* Tré Cool a Zildjian Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. (anglès)
* Biografia de Tré Cool a Green Day Authority (anglès)
* Tré Cool a DrummerWorld (anglès)
* Tré Cool a BehindTheDrums Arxivat 2010-07-24 a Wayback Machine. (anglès)
* Entrevista a Tré Cool a DrumMaganize (anglès)
# Black Rock Shooter

Black Rock Shooter ブラック★ロックシューター (Burakku Rokku Shūtā) és un Original Video Animation (OVA) del 2010 produït per l'estudi de Yutaka Yamamoto Ordet i dirigit per Shinobu Yoshioka. L'OVA de 50 minuts està basat en una cançó del mateix Supercell i el seu vídeo musical s'acompanya amb il·lustracions de Huke. Els compositors musicals Ryo i Huke, tots dos membres de Supercell, col·laboraren en el projecte. Una "Edició Pilot" de l'anime va ser llançada en DVD i Disc Blu-ray (BD) el setembre del 2009, i la versió completa va ser llançada en DVD incloent una revista seleccionada del 24 de juliol del 2010 i està subtitulada en set idiomes.

## Trama i personatges

"Black Rock Shooter" comença en l'inici de l'any escolar al mes d'abril. En el seu primer dia de secundària, Mato Kuroi (黒衣 マト, Kuroi Mato, doblat per Kana Hanazawa) es fa amiga d'una noia anomenada Yomi Takanashi (小鳥遊 ヨミ, Takanashi Yomi, doblat per Miyuki Sawashiro) que recentment s'havia traslladat a la ciutat. Mato ràpidament s'uneix al club de bàsquet, el qual també incita a Yomi a unir-se al club de voleibol, ja que tots dos clubs entrenen al mateix temps al gimnàs. Les dues passen molt de temps junts durant l'any següent, i durant una excursió de Mato dona a Yomi el mateix adorn de mòbil que ella té. En el seu segon any de secundària, acaben en classes diferents, el que redueix la quantitat de temps que poden passar juntes. D'altra banda, Yomi comença a sentir gelosia de Mato que es relaciona i parla amb la seva mànager de club i companya de classe Yuu (ユウ, doblat per Kana Asumi).
Quan Yomi aparentment desapareix, Mato es preocupa quan no va a l'escola l'endemà o no respon als seus missatges de text. Mato es deprimeix quan rep notícies sobre que Yomi s'ha notificat com a desapareguda i així es va a preguntar sobre el seu parador a dos detectius. Un dia, Mato rep un missatge de text en blanc de Yomi i va al seu lloc preferit al poble on va comprar l'encant del telèfon li va donar. L'encant comença a brillar i el seu transport a un món estrany on es troba amb una noia misteriosa anomenada Black Rock Shooter (ブラック★ロックシューター, Burakku Rokku Shūtā), que té un ardent ull blau esquerre i un canó de ferro que pot disparar 20 trets per segon.

## Referències

* ↑ «Black Rock Shooter». Huke / BRS Project. Arxivat de l'original el 2010-07-25. [Consulta: 27 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Black★Rock Shooter Website (anglès)
* Black Rock Shooter (anime) a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès) (anglès)
# Cúpula de Ferro

Cúpula de Ferro (en hebreu: כִּפַּת בַּרְזֶ, kipat Barzel, també anomenada en anglès Iron Dome) és un sistema mòbil de defensa aèria desenvolupat per l'empresa Rafael Advanced Defense Systems. Es tracta d'un sistema de míssils dissenyat per interceptar i destruir coets de curt abast i projectils artillers llançats des d'una distància de 4 a 70 quilòmetres destinats al bombardeig de població civil.

## Resposta defensiva

Aquest sistema és utilitzat per l'Estat d'Israel, que preveu a mitjà termini augmentar l'abast efectiu dels míssils de 70 a 250 quilòmetres i augmentar la seva versatilitat, com la capacitat d'interceptar míssils provinents de múltiples direccions. El sistema va ser creat com a resposta defensiva a l'amenaça sobre la població israeliana causada per la caiguda de coets procedents del Líban, i la Franja de Gaza.

## Sistema de defensa anti-míssil

La Cúpula de Ferro va ser declarada operativa i desplegada el 27 març 2011 a prop de Beerxeba. El 7 d'abril el sistema interceptar amb èxit un primer míssil Grad llançat des de la franja de Gaza. El 10 de maig el Jerusalem Post va publicar que el sistema havia abatut el 90% dels míssils llançats cap a Israel. Al novembre ja havien estat interceptats més de 400 coets. L'Iron Dome, també és capaç d'interceptar aeronaus a una alçada màxima de 10.000 metres, per això és considerat com un dels millors sistemes de defensa anti-míssil de la Terra.

## Referències

* ↑ Army-technology.com (anglès), Consultat el 27 de novembre de 2012.
* ↑ Rafael Advanced Defense Systems. (anglès) Consultat el 22 de Novembre de 2013.
* ↑ Aljazeera.com (anglès) Consultat el 27 de novembre de 2012. Al-Jazeera
* ↑ Flightglobal.com (anglès) Consultat el 27 novembre 2012.
# Cronoscalata Gardone Val Trompia-Prati di Caregno

La Cronoscalata Gardone Val Trompia-Prati di Caregno és una competició ciclista italiana d'un sol dia que es disputa anualment a Gardone Val Trompia a la Província de Brescia. Creada el 1984, de 2005 a 2009 va formar part del circuit de l'UCI Europa Tour, amb una categoria 1.2.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1984 | Flavio Giupponi | | |
| 1985 | Filippo Pietta | | |
| 1986 | Luigi Botteon | | |
| 1987 | Stefano Bianchini | | |
| 1988 | Gianluca Tonetti | | |
| 1989 | Ivan Gotti | | |
| 1990 | Wladimir Belli | | |
| 1991 | Carlo Benigni | | |
| 1992 | Vincenzo Galati | | |
| 1993 | Daniele Pontoni | | |
| 1994 | Gianluca Tonetti | | |
| 1995 | Marco Della Vedova | | |
| 1996 | Mauro Zanetti | | |
| 1997 | Massimo Codol | | |
| 1998 | Igor Pugaci | | |
| 1999 | Paolo Bertoglio | | |
| 2000 | Ramon-Manuel Bianchi | Lorenzo Zanetti | |
| 2001 | Matteo Busatti | Massimiliano Maisto | |
| 2002 | Luca Celestini | Andrea Giupponi | Massimo Demarin |
| 2003 | Simone Roveyaz | Sergio Ghisalberti | Marco Marzano |
| 2004 | Sergio Ghisalberti | Marco Marzano | Ruslan Pidgornyy |
| 2005 | Branislau Samòilau | Cristian Ghilardini | Luigi Sestili |
| 2006 | Simone Stortoni | Michele Gaia | Aliaxandr Paulukuvich |
| 2007 | Bruno Rizzi | Luca Gasparini | Gabriele Graziani |
| 2008 | Robert Vrečer | Luca Gasparini | Stefano Locatelli |
| 2009 | Stefano Di Carlo | Stefano Locatelli | Diego Zanco |
| 2010 | Alessio Marchetti | Manuele Boaro | Adam Semple |
| 2011 | Stefano Di Carlo | Julián Arredondo | Kanstantsin Klimiankou |
| 2012 | Patrick Facchini | Alessio Marchetti | Stefano Di Carlo |
| 2013 | Gianfranco Zilioli | Simone Sterbini | Stefano Nardelli |
| 2014 | Ilia Koshevoy | Giulio Ciccone | Stefano Nardelli |
| 2015 | Paolo Brundo | Giulio Ciccone | Stefano Nardelli |
| 2016 | Andrea Garosio | Edward Ravasi | Alberto Amici |
| 2017 | Alberto Amici | Aleksandr Vlàssov | Michele Gazzara |

## Referències

* ↑ «Cronoscalata Gardone VT - Prati di Caregno (Ita) - Cat. 1.2». [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ Danilo Viganò. «27 Cronoscalata Gardone V.T. Nazionale», 17 juillet 2010..
* ↑ Angiolino Massolini. «29 Cronoscalata Gardone Val Trompia Prati di Caregno», 7 juillet 2012..
* ↑ PDF «Cronoscalata Gardone Val Trompia-Prati di Caregno», 6 juillet 2013. Arxivat 2018-07-31 a Wayback Machine..
* ↑ PDF «31° Cronoscalata Gardone V.T.-Prati di Caregno - Ordine d'arrivo», 5 juillet 2014..
* ↑ PDF «32^ Cronoscalata Gardone V.T.-Prati di Caregno - Ordine d'arrivo», 4 juillet 2015..
* ↑ «Andrea Garosio camoscio alla Gardone-Prati di Caregno», 2 juillet 2016..
* ↑ Giorgio Torre. «Alberto Amici è un camoscio nella Cronoscalata Gardone – Prati di Caregno», Plantilla:1er juillet 2017..

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a museociclismo.it Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
# Guerassímovka (Orenburg)

* Per a altres significats, vegeu «Guerassímovka».
Guerassímovka (en rus: Герасимовка) és un poble de l'óblast d'Orenburg, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 857 habitants, és la seu administrativa del districte homònim.

## Referències

* ↑ «Численность и размещение населения Оренбургской области. Статистический сборник». Orenburgstat. Arxivat de l'original el 2020-07-25. [Consulta: 25 novembre 2020].
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 25 novembre 2020].
# Bartomeu Sbert Barceló

Bartomeu Sbert Barceló (1933, Llucmajor, Mallorca - 2017, Llucmajor) fou un periodista i escriptor mallorquí.
Bartomeu Sbert, de professió policia local, fou estat corresponsal dels diaris Baleares i Última Hora en temes esportius. Quant a les seves obres literàries s'ha dedicat a la poesia i a la història dels nuclis costaners del municipi de Llucmajor. Ha participat, com especialista en temes esportius, en la Gran Enciclopèdia de Mallorca.

## Obres

* Cançons amb amistat del 1993. Llibre de poemes
* La transformació moderna de s'Arenal de 1990.
* S'Estanyol entre lo pintoresc i el progrés de 1992.
* Historia del Unión Deportiva Arenal. Bodas de plata de su fundación (1970-95) de 1995.
* Una evolución turística. Historia de la Playa de Palma 1900-2000 del 2002.
* Llucmajor, una finestra oberta al món del 2006. Pregó de les Fires de Llucmajor del 2005.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 16. Palma: Promomallorca, p. 43. ISBN 84-8661702-2.
# Hrabovka

Hrabovka és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1423.
# Udarne (Djankoi)

* Per a altres significats, vegeu «Udàrnoie».
Udarne (en ucraïnès: Ударне, en rus: Ударное, Udàrnoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 79 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi. Fins al 1948 la vila es deia Djadrà-Xeikh-Elí.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].