OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Haussy

Haussy és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.547 habitants. Limita al Nord amb Saulzoir i Verchain-Maugré, al nord-est amb Vendegies-sur-Écaillon i Saint-Martin-sur-Écaillon, a l'est amb Vertain, al sud-est amb Solesmes, al sud amb Saint-Python, al sud-oest amb Saint-Aubert i Saint-Vaast-en-Cambrésis i al nord-oest amb Montrécourt.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.827 | 1.919 | 1.785 | 1.746 | 1.623 | 1.559 | 1.547 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Annie Roselle | PCF |
# Nombre de Shannon

El nombre de Shannon, 10$^{120}$, és una estimació de la complexitat de l'arbre de joc dels escacs. Va ser calculat per primera vegada per Claude Shannon, el “pare” de la teoria de la informació. D'acord amb al seu càlcul, es realitzen una mitjana de 40 moviments en una partida d'escacs, mentre que cada jugador tria un únic moviment d'uns 30 possibles (de fet, pot ser que hi hagi zero possibilitats com en el cas d'escac i mat, el cas d'empat, o tants com 218. Així són possibles (30·30)$^{40}$, per tant, 900$^{40}$ partides d'escacs diferents. De manera aproximada es diu que és igual a 10$^{120}$, valor que s'obté de resoldre l'equació: 900$^{40}$ = 10$^x$. Si es reorganitza l'equació s'obté: x = 40·log$_{10}$900.
Actualment la complexitat de l'arbre de joc dels escacs es calcula al voltant de 10$^{123}$ (el nombre de posicions possibles en una partida d'escacs s'estima entre 10$^{43}$ i 10$^{50}$). Com a comparació, el nombre d'àtoms que s'estima que hi ha a l'Univers queda entre 4·10$^{78}$ i 6·10$^{79}$.

## Vegeu també

* Escacs per ordinador
* Problema d'escacs i matemàtica

## Referències

* ↑ «Problema». Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 16 abril 2010].

## Enllaços externs

* Shannon i els escacs Arxivat 2005-08-17 a Wayback Machine.
* Probleme d'escacs i matemàtiques Arxivat 2006-01-10 a Wayback Machine.
# Manawa

Manawa és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 1.330 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Manawa tenia 1.330 habitants, 530 habitatges, i 324 famílies. La densitat de població era de 307,5 habitants per km².
Dels 530 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,2% hi vivien parelles casades, en un 7% dones solteres, i en un 38,7% no eren unitats familiars. En el 34,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 21,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.500 $ i la renda mediana per família de 52.656 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.886 $ mentre que les dones 22.969 $. La renda per capita de la població era de 16.886 $. Aproximadament el 5,6% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Manawa» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Manawa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Capital Europea de la Cultura

Capital Europea de la Cultura, és un títol conferit per la comissió i el parlament europeu a una o dues ciutats europees, que durant un any tenen la possibilitat de mostrar el seu desenvolupament i vida culturals. Algunes ciutats europees han aprofitat aquesta designació per transformar completament les seves estructures culturals i ser reconegudes en l'àmbit internacional.

## Llista de les ciutats escollides

* 1985: Atenes
* 1986: Florència
* 1987: Amsterdam
* 1988: Berlín (part occidental)
* 1989: París
* 1990: Glasgow
* 1991: Dublín
* 1992: Madrid
* 1993: Anvers
* 1994: Lisboa
* 1995: Ciutat de Luxemburg
* 1996: Copenhaguen
* 1997: Tessalònica
* 1998: Estocolm
* 1999: Weimar
* 2000: Avinyó (Valclusa), Bergen, Bolonya, Brussel·les, Hèlsinki, Cracòvia, Praga, Reykjavík, Santiago de Compostel·la
* 2001: Porto, Rotterdam
* 2002: Salamanca, Bruges
* 2003: Graz
* 2004: Gènova, Lilla
* 2005: Cork
* 2006: Patres
* 2007: Sibiu
* 2008: Liverpool, Stavanger, Sandnes
* 2009: Linz, Vílnius
* 2010: Essen, Istanbul, Pécs
* 2011: Turku, Tallinn
* 2012: Guimarães, Maribor
* 2013: Marsella, Košice
* 2014: Umea, Riga
* 2015: Mons, Plzeň
* 2016: Breslau, Sant Sebastià
* 2017: Pafos, Aarhus
* 2018: La Valletta, Ljouwert
* 2019: Plòvdiv, Matera
* 2020: Rijeka, Galway

## Vegeu també

* Capital de la Cultura Catalana

## Enllaços externs

* Capitals europees de la cultura (UE)
# Giovannino Guareschi

Giovannino Guareschi, de nom complet Giovannino Oliviero Giuseppe Guareschi, (1 de maig de 1908, Roccabianca, Parma - † 22 de juliol de 1968, Cervia, Ravenna) fou un periodista i escriptor italià.
La seva creació més famosa és Don Camillo, un mossèn de poble que parla amb el Crist de l'altar major de la seva església. El seu antagonista és l'alcalde comunista d'un petit poble de província, Brescello, en Peppone, dividit entre la feina del seu taller i els afers de la política.

## Biografia

Va néixer al si d'una família de classe mitjana, el seu pare, Primo Augusto Guareschi, era comerciant, i la seva mare, Lina Maghenzani, era mestre d'escola del poble. El 1926 la família queda arruïnada i Giovannino no pot acabar els estudis.
Després d'haver intentat algunes feines absolutament precàries, començà a escriure per al diari local. El 1929 es converteix en redactor de la revista satírica Corriere Emiliano. Des del 1936 fins al 1943 i havent estat cridat pel seu director, Cesare Zavattini, Guareschi fou redactor cap d'una revista destinada a una discreta notorietat, Bertoldo.
Durant la Segona Guerra Mundial, Guareschi ataca sense por els afers que més li semblaven que eren mereixedors de crítica, realitzant així una sèrie de crítiques al govern de Benito Mussolini. El 1943 s'allista a l'exèrcit, la qual cosa l'ajudà a evitar problemes amb les autoritats feixistes.
Quan Itàlia signà l'Armistici de Cassibile amb l'exèrcit aliat, Guareschi es trobava al Front Oriental, i fou arrestat i reclòs en un camp de presoners alemany de Polònia, i després a Alemanya uns altres dos anys amb altres soldats italians: els IMI (Internats MIlitars Italians). Totes les seves experiències les descrigué al seu Diari clandestí.
# Pere Millet i Maristany

Pere Millet i Maristany (c. dècada del 1940), conegut al món de les curses com a Petrus, és un antic pilot de motociclisme català. Membre dels equips oficials de Montesa i d'OSSA, era especialista en resistència i en guanyà dos campionats estatals (el 1964 fent equip amb Carles Giró i el 1967, amb Luis Yglesias). Ambdós títols els aconseguí gràcies als seus bons resultats a les 24 Hores de Montjuïc.
Pere Millet practicà també amb èxit el motocròs (en fou subcampió d'Espanya de 125cc el 1961) i el tot terreny, modalitat en què pilotà l'OSSA Enduro.

## Referències

* ↑ «Pere Millet Maristany». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
* ↑ Herreros, Francisco; Aznar, José Luis. «La dura resistencia». A: Historia del motociclismo en España (en castellà). Barcelona: RACC, 1998, p. 241. ISBN 84-920886-5-6.
* ↑ Pi, Pere. «62. Els rivals del motocròs». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 103-104. ISBN 9788461590353.
* ↑ Linati Bigas, Alejandro. «Máquinas». A: Iniciación al Moto-Cross, Trial y Todo-Terreno (en castellà). Barcelona: Editorial De Vecchi, SA, 1975, p. 126. ISBN 84-315-12210.
# Del Aire

Del Aire és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 9.012 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Del Aire tenia 9.012 habitants, 2.871 habitatges, i 2.190 famílies. La densitat de població era de 3.514,7 habitants/km².
Dels 2.871 habitatges en un 40,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,2% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 23,7% no eren unitats familiars. En el 18,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,57.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 33% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.186 $ i la renda mediana per família de 59.444 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.693 $ mentre que les dones 34.891 $. La renda per capita de la població era de 20.726 $. Entorn del 3,3% de les famílies i el 5,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Del Aire». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Del Aire». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Have Dreams, Will Travel

Have Dreams, Will Travel és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Brad Isaacs orientada a la dècada del 1960.
Va ser presentada al Festival de Roma el novembre de 2007, però es va estrenar comercialment l'any següent.

## Argument

És la història d'un noi de tretze anys abandonat pels seus pares, la seva vida és doncs avorrida fins al dia en què es produeix un accident de cotxe al davant a casa seva; en aquest cotxe hi havia dos pares que són morts i Cassie que ha sobreviscut. Cassie és llavors cuidada i és allotjada amb els pares de Ben.
Ben i Cassie fan amistat ràpidament i decideixen finalment marxar a Baltimore amb l'oncle i la tia de Cassie.
En ruta descobreixen nombroses persones i el seu trajecte és trastornat per alguns esdeveniments; els dos nens organitzen fins i tot un petit matrimoni; arriben finalment a la destinació, ells se senten bé a la seva nova llar però alguna cosa turmenta Cassie tot aquell temps: veu sense parar el vespre de la mort d'aquests pares i la pobra és turmentada, els símptomes no fan més que empitjorar i Cassie és finalment portada a un hospital psiquiàtric.
Ben no deixarà molt de temps abans de permetre-li escapar-se i segueixen finalment el seu camí i formen una parella; Cinc anys més tard, Ben ha complert el seu somni: s'ha fet un gran jugador de beisbol.

## Repartiment

* Cayden Boyd: Ben Reynolds
* Lara Flynn Boyle: mare d'en Ben
* Matthew Modine: pare d'en Ben
* Noah Grabowski: Ben
* Candace Campfield: comptable
* AnnaSophia Robb: Cassie Kennington
* Val Kilmer: Henderson
* Heather Graham: tieta
* Dylan McDermott: tiet

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2012-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
* Fitxa de la pel·lícula, a IMDb (anglès)
* Crítica de la pel·lícula, a Variety (anglès)
# Manaziyara

Manaziyara era una ciutat hitita situada al nord del país, que des del començament del segle xiv aC estava en mans dels kashka. El rei Šubiluliuma I la va reconquerir durant les seves campanyes que el van portar a reconquerir també Kalimuna i la important ciutat d'Istahara. Aquestes ciutats devien d'estar properes.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 68. ISBN 8446022532.
# Grimpada

Grimpada és l'acció de grimpar, i consisteix en un mètode d'ascendir muntanyes, parets i altres accidents orogràfics, habitualment dintre de la pràctica esportiva del muntanyisme. És un terme ambigu que està en algun lloc entre el senderisme i l'escalada. Habitualment s'entén com grimpada una ruta senzilla on cal fer servir les mans per pujar-la, quedant poc clar el límit entre grimpada i els graus més fàcils (UIAA I) d'escalada. L'acció inversa (descens ajudant-se de les mans) es coneix com a desgrimpada. Per extensió, també s'anomena grimpada a l'ascensió d'arbres.

## Referències

* ↑ Adby, Terry; Johnston, Stuart. The Hillwalker's Guide to Mountaineering (en anglès). Milnthorpe: Cicerone, 2003, pp.62-65. ISBN 1-85284-393-4.
* ↑ «GrimparGrimpar». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Grimpar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Besora i Lladó, Jordi [et al.].. Diccionari d'escalada esportiva. Barcelona: Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura., 1993. ISBN 84-393-2661-0.
* ↑ «Grimpar». Diccionari general de l'esport (en línia). TERMCAT, Centre de Terminologia. (Diccionaris en Línia), 2010. [Consulta: 18 juliol 2012].
* ↑ «Desgrimpar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Grimpada d'arbres a Optimot
* ↑ «Grimpada d'arbres». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.

## Vegeu també

* Alpinisme
* Escalada
* Muntanyisme
* Senderisme

## Enllaços externs

* Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya
* UK Scrambling Database Base de dades de grimpades al Regne Unit (anglès)
* GoXplore Guides: Scrambling Article sobre grimpada amb la graduació de dificultat del Regne Unit (anglès)
* The Mountaineers: FAQs on Alpine Scrambles. Preguntes freqüents sobre grimpada Arxivat 2008-03-10 a Wayback Machine. (anglès)
# Pedro Ochoa

Pedro Ochoa (Avellaneda, 22 de febrer de 1908 - Tandil, 5 de setembre de 1947) fou un futbolista argentí, que jugava de davanter, que va competir entre les dècades de 1910 i 1930.
A nivell de clubs va ser jugador del Racing Club de Avellaneda (1916–1931), equip amb qui guanyà dotze títols, entre els sis edicions de la lliga argentina de futbol (1916, 1917, 1918, 1919, 1921, 1925).
Amb la selecció nacional jugà 2 partits entre 1927 i 1928. El 1927 es proclamà vencedor del Campionat Sud-americà de futbol. El 1928 va ser convocat per disputar la competició de futbol dels Jocs Olímpics d'Amsterdam. L'equip guanyà la medalla de plata, tot i que ell no disputà cap partit.

## Referències

* ↑ «Southamerican Championship 1927». RSSSF. [Consulta: 21 octubre 2018].
* ↑ Olympic Football Tournament 1928 (National Squads) a linguasport.com
# Dall

«Dall» té aquests significats:
* Dall o dalla, eina agrícola emprada principalment per tallar l'herba farratgera i el blat
* Dall o podall, eina agrícola de mida reduïda que s'usa per a la verema del raïm, per dallar herba, o per tallar els bolets per la seva base
* Dall, era el que antigament és feia servir per desbrossar el bosc, no té res a veure amb la dalla de cegar, ni amb el falçó de veremar. Quan s'anava el bosc és portava agafat el cinturo en el cul, ja que disposa d'un forat a la part de dalt per posar un tronc i poder-se aguantar amb el cinturo. Ganivets Pallares 1917, de Solsona encara en fabricar.
* William Healey Dall (Boston, Massachusetts, 1845 – 1927), destacat malacòleg i naturalista estatunidenc
* John Dall (Nova York, 1918 − Hollywood, Los Angeles, Califòrnia, 1971), actor estatunidenc
# Have You Ever Seen the Rain?

Have You Ever Seen the Rain? és una cançó escrita per John Fogerty inclosa a l'àlbum Pendulum de l'any 1970, del mític grup de rock americà Creedence Clearwater Revival.
La cançó va assolir el #8 en la llista de la Billboard Hot 100 el 1971. Alguns han especulat que la lletra de la cançó es refereix a la guerra del Vietnam, amb la "pluja" com una metàfora de les bombes que cauen del cel.
En el seu examen de la cançó per al lloc web d'Allmusic, Mark Deming suggereix que la cançó és sobre l'idealisme de la dècada de 1960 desapareixent arran d'esdeveniments com el Concert Lliure d'Altamon i de la Kent State, i tiroteigs que Fogerty està dient que els mateixos temes dels anys 60 encara existia en el decenni de 1970, però que la gent ja no es lluiten per ells. Tanmateix, Fogerty s'ha dit en les entrevistes i abans de tocar la cançó en el concert que la cançó és sobre augment de la tensió dins de CCR i la imminent partida del seu germà Tom de la banda.
John Fogerty va rellançar una versió en viu de la cançó a The Long Road Home - IN Concert DVD que va ser gravat al Teatre Wiltern a Los Angeles, Califòrnia el 15 de setembre de 2005.

## Versions

* Sass Jordan
* Boney M
* Bonnie Tyler
* Dancing Mood amb Vicentico
* Dr. Sense
* Emmerson Nogueira
* Hi-Standard
* Héroes del Silenci
* Joan Jett
* Pholhas
* Melanie Safka
* The Minutemen
* R.E.M.
* Rod Stewart
* Smokie
* Spin Doctors
* Teenage Fanclub
* The Fray
* The Jeevas
* The Ventures
* Reginaldo Rossi
* Rise Against
* The Ramones
* JuJu Stulbach de The Mosquitos
* The Low Life
* Justice Friends
* Ivette Nadal
# Andorra-Grandvalira (equip ciclista)

Andorra-Grandvalira va ser un equip ciclista professional andorrà que va competir la temporada 2009. Tenia categoria continental i estava patrocinat per l'estació d'esquí Grandvalira i el departament d'Andorra Turisme.
La principal victòria que va aconseguir va ser, per part de Jaume Rovira, a la Clàssica d'Ordizia.
A finals de 2009 va desaparèixer per falta de suport econòmic.

## Principals ciclistes

* Sergi Escobar
* Eduard Prades
* Jaume Rovira
* Carles Torrent

## Classificacions UCI
### UCI Europa Tour

| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2009 | 68è | Jaume Rovira (132è) |

## Referències

* ↑ «Es presenta l' Andorra- Grandvalira». ciclisme.cat, 28-03-2009 [Consulta: 13 desembre 2014]. Arxivat 13 de desembre 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-12-13. [Consulta: 13 desembre 2014].
* ↑ Cano Llivería, S. «L'Andorra-Granvalira desapareix per falta de suport econòmic». Diari d'Andorra, 05-12-2009 [Consulta: 13 desembre 2014]. Arxivat 25 de desembre 2014 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Plantilla a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilla a firstcycling.com Arxivat 2014-12-13 a Wayback Machine.
# Manfred Malkin

Manfred Malkin (Odessa, 11 d'agost de 1883 - Nova York, 8 de gener de 1966) fou un pianista i professor de música nord-americà d'origen ucrainès. Era germà del violinista Jacques Malkin (1875–1964) i del violoncel·lista Joseph Malkin (1879–1969).

## Biografia

Després dels seus germans al tombant dels segles XIX-XX, va estudiar al Conservatori de París, va debutar com a concertista el 1903 a París i també va actuar com a part d'un trio familiar (més tard va reviure als EUA i el 1928), gravant el trio de Bedřich Smetana. El 1905 va marxar a Nova York. Des de principis dels anys 1910, establert als EUA, es va presentar al Carnegie Hall. A partir de 1913, Malkin també va dirigir un petit conservatori privat a Nova York; entre els seus professors hi havia, en particular, Max Persin, i entre els seus alumnes hi havia el compositor William Schuman, la pianista Helen Vogel i el violinista Julius Shulman. Quan el conservatori va tancar el 1931, Manfred Malkin va ensenyar al conservatori del seu germà Joseph a Boston.
Era germà de la cantant d'òpera (soprano) Beata Malkin (1892-1973).

## Referències

* ↑ Например, в 1922 году:/https://www.nytimes.com/1922/01/10/archives/manfred-malkins-piano-recital.html/The New York Times, 1922, March 14.
* ↑ https://accounts.google.cat/v3/signin/confirmidentifier?continue=https%3A%2F%2Fbooks.google.cat%2Fbooks%3Fid%3DKRyTGC0RwSsC%26pg%3DPA22%26lpg%3DPA22%26hl%3Des&hl=ca&ifkv=ASKXGp1p5kUDPjmJB-E3gTYhTMK0zssGTgbB_MQghGAAPrb7vRDkikR1K9wbh8SQeQMsjnt9HhgZWw&service=print&flowName=GlifWebSignIn&flowEntry=ServiceLogin&dsh=S1980367931%3A1703239061640363&theme=glif/Music%5BEnllaç+no+actiu%5D Dispatch, 2008. — P. 22. (anglès)
* ↑ Abschnitt nach: Wilibald Gurlitt: Joseph Malkin. In: Riemann Musiklexikon.
# Cantó de Rochefort-Centre

El cantó de Rochefort-Centre és un cantó francès al districte de Rochefort (departament del Charente Marítim). Compta amb part del municipi de Rochefort.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1985- | Jean-Louis Frot | Divers droite, després UMP | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| - | - | - | - | - | 11.173 | 11.780 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Gondecourt

Gondecourt és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 3.943 habitants. Limita al nord amb Santes, al nord-est amb Houplin-Ancoisne, a l'est amb Seclin, al sud amb Chemy i Camphin-en-Carembault, al sud-oest amb Carnin i Allennes-les-Marais, a l'oest amb Herrin i al nord-oest amb Wavrin.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.521 | 2.600 | 2.800 | 3.410 | 3.777 | 3.902 | 3.943 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1959-1977 | Edouard Montaigne | Divers droite |
| 1977-1983 | Henri Rose | Divers gauche |
| 1983-2001 | Joseph Deman | Divers droite |
| 2001-2008 | Michel Desmazières | Divers droite |
| 2008- | Jean Pierre Fernandez | Divers gauche |
# Pedro Ocón de Oro

Pedro Ocón de Oro (Madrid, 1932 - Madrid, 27 de juny de 1999) va ser un periodista madrileny, creador i inventor de nombrosos passatemps, més de 600.000, en llengua espanyola, publicats en llibres i diaris. Va treballar al diari Ya i al diari ABC. Va inventar entreteniments, com ara, l'oconograma, els mots encreuats blancs o la sopa de lletres. Entre les seves creacions destaca la seva nombrosa col·lecció de jeroglífics.

## Referències

* ↑ «La mente que retó al ingenio de los españoles con jeroglíficos de oro», 26-06-2020. [Consulta: 24 abril 2022].
* ↑ «Muere Pedro Ocón de Oro, maestro del arte de hacer pasatiempos» (en castellà). Diari ABC, 07-07-1999. [Consulta: 24 abril 2022].
# Larghetto

El larghetto és un tempo musical que indica una interpretació lenta de la partitura, a uns 60 ppm aproximadament, sense que arribi a ser un largo però una mica més a poc a poc que un adagio. És una inscripció orientativa que posa el compositor o compilador, ja que cada intèrpret fa una versió de la peça i només es marca el ritme i velocitat amb el metrònom en els casos d'aprenentatge o pràctica, mai en la interpretació final, on interferiria amb el so de la música.