OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Urey (cràter)

Urey és un cràter d'impacte de la Lluna situat entre la zona occidental dels cràters Rayleigh i Lyapunov. Es troba prop de l'extrem est-nord-est de la Lluna, per la qual cosa es mostra amb un fort escorç vist des de la Terra.
La vora d'Urey té protuberàncies externes al llarg dels costats de l'oest i del sud-est. No hi ha cràters notables al llarg de la vora o paret interior. No obstant això, alguns petits cràters jeuen sobre el sòl interior, incloent-hi un cràter en l'extrem nord de la serralada central. Aquest grup de baixos pujols divideix el fons en dos, de nord a sud per una distància d'aproximadament un terç del diàmetre del cràter.
Inicialment aquest cràter va ser anomenat Rayleigh A, un cràter satèl·lit de Rayleigh, abans de ser canviat el nom per la Unió Astronòmica Internacional (UAI) en 1985.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Urey (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 14 novembre 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 14 novembre 2018].
# Jeffrey Williams

Jeffrey Nels Williams (nascut el 18 de gener de 1958) és un oficial retirat de l'Exèrcit dels Estats Units i astronauta de la NASA que ha estat en tres vols espacials.

## Referències

* ↑ NASA. «Soyuz Landing Caps Milestone Space Station Mission», 18-03-2010. Arxivat de l'original el 24 de juny 2022. [Consulta: 28 febrer 2013].

## Enllaços externs

* Jeffrey Williams' book The Work of His Hands: A View of God's Creation from Space
* NASA Biography
* Spacefacts biography of Jeffrey N. Williams
# Unió Nacional del Camerun

Unió Nacional del Camerun (francès: Union nationale camerounaise) és un partit polític del Camerun, fundat pel president Ahmadou Ahidjo.
# Josef Nyáry

Josef Nyáry (nascut el 1944 a Teupitz prop de Berlín) és un escriptor, periodista i crític alemany que viu a Hamburg.
Va col·laborar a diverses publicacions de l'editorial d'Axel Springer: el diari populista Bild, l'Hamburger Abendblatt i l'edició de diumenge de Die Welt. Les seves crítiques de programes de televisió a Bild es caracteritzaven per un conservatisme i un moralisme pudorosos. Al la seva sèrie Hamburg am Wasser (traducció: Hamburg al marge de l'aigua) de 2006 a l'Hamburger Abendblatt va ser un dels primers a inventariar una llarga part dels afluents del riu Alster. Un resum de les seves obres es troba al cataleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.

## Novel·les destacades

* Das Haupt des Täufers. Ein Roman aus Europas dunkelster Zeit. Frankfurt/M.: Fischer, 1987. ISBN 3-596-28258-6.
* Das letzte Geheimnis des Leonardo da Vinci. Salzburg: Ecowin, 2013. ISBN 978-3-7110-0051-4.

## Referències

* ↑ «Josef Nyáry» (en alemany). Der Spiegel, 15-10-2001.
* ↑ «Josef Nyàry». Biblioteca Nacional d'Alemanya. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 març 2011].
# Unió Nacional per la Democràcia i el Progrés

La Unió Nacional per la Democràcia i el Progrés (portuguès: União Nacional para a Democracia e o Progresso, UNDP) és un partit polític de Guinea Bissau.

## Història

El partit va ser fundat el 5 de desembre de 1997 per Abubácar Baldé. a les eleccions generals de 1999 Baldé van acabar en sisè lloc a les eleccions presidencials amb un 5% dels vots, mentre que el partit va obtenir un sol escó a l'Assemblea Nacional Popular amb poc menys de l'1% dels vots.
Malgrat un lleuger augment de la seva quota de vot fins a l'1,2% a les eleccions legislatives de 2004, el partit va perdre el seu únic escó a l'Assemblea. Baldé es va retirar de les eleccions presidencials de 2005 dues setmanes abans de les eleccions, al·legant que l'elecció era "infectat amb vicis" que minaven les "garanties polítiques i jurídiques de llibertat, transparència i justícia."
El partit no va poder obtenir un escó a les eleccions parlamentàries de 2008, rebent només el 0,3% dels vots. No es va presentar a les eleccions presidencials de Guinea Bissau de 2009 ni a les de 2012, però va donar suport al cop d'estat de 2012.

## Referències

* 1 2 3 Peter Karibe Mendy (2013) Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau, Scarecrow Press, p403

## Enllaços externs

* Web oficial
# Ermita de la Mare de Déu del Remei d'Utiel

L'ermita del Remei (o Santuari de la Mare de Déu del Remei) és un edifici religiós a la comarca Requena-Utiel, a 10 quilòmetres de la vila d'Utiel, on es venera a la Verge del Remei, Patrona de la Ciutat. Està situat a 1.092 metres d'altitud, dins la serra d'Utiel o del Negrete, als peus del pic del Remei.

## Arquitectura

La seua construcció data de 1564, continuant ininterrompudament, amb ampliacions que han modificat els caràcters de la seva primitiva arquitectura. La petita església d'estil barroc, amb cúpula esfèrica, data de 1725.
L'interior és d'una nau amb tram únic que correspon al cor. La capçalera té volta bufada, i la sagristia d'aresta. L'obra és de pedra saldonera. Dins de l'interior de l'ermita trobem el tríptic l'Adoració dels Reis Mags, de Vicent Macip, i també el sarcòfag del primer ermità, Juan d'Argés. Hi ha un interessant treball de forja en els penells.

## Galeria d'imatges

* Ermita del Remei (Utiel),
* Detall, Ermita del Remei
* Detall, Ermita del Remei
* Escut d'Utiel.
* Façana de l'edifici.

## Referències

* 1 2 «Ermita de la Mare de Déu del Remei d'Utiel». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Informació a la web de l'Ajuntament d'Utiel». Arxivat de l'original el 2015-06-22. [Consulta: 17 maig 2015].
# Tèsia de Borneo

La tèsia de Borneo (Urosphena whiteheadi) és una espècie d'ocell de la família dels cètids (Cettiidae). És endèmica de l'illa de Borneo. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Tèsia de Borneo». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Cupwings, crombecs, cettiid bush warblers, Streaked Scrub Warbler, yellow flycatchers, hylias» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 10 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 628. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Bornean Stubtail. Urosphena whiteheadi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Jerte

Jerte és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).
La vila de Jerte esta envoltada de prats, hortes i bancals plens d'arbres fruiters. La seva població va fer front a les tropes napoleòniques, que la incendiaren i saquejaren el 1809. la plaça de la Independència commemora als herois d'aquesta gesta. S'han de contemplar els porxos de les cases, la font del Pilón i l'església de Nostra Senyora de l'Assumpció. Es construí en el segle xvi i posseeix una torre de aire defensiu. També destaca l'ermita del Cristo del Amparo, que custòdia una imatge miraculosa.
En la Calleja de los Bueyes hi ha edificis que sobrevisqueren a l'incendi, amb abundants entramats de tova i fusta. En aquesta s'hi conserva la casa més antiga del poble. Al carrer Ramón Cepeda treuen el cap cases nobles edificades amb pedra de carreu i arcs de mig punt.
A 2 k. S'hi troba l'entrada principal de la Garganta de los Infiernos. Des del parc de Nogalón (al costat del riu i la piscina natural) comença una ruta que culmina en el Centro de Reproducción de Salmónidos, dedicat a la cria de la truita. Des del Centro de Interpretación de la Naturaleza, a través d'una petita ruta s'accedeix a la reserva natural, concretament al paratge conegut com a zona de los Pilones.

## Referències

* Fulletó de la Junta d'Extremadura Red Extremeña de Desarollo Rural.
# Tèsia de Timor

La tèsia de Timor (Urosphena subulata) és una espècie d'ocell de la família dels cètids (Cettiidae). És endèmica de l'illa de Timor. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals secs i els matollars i praderies tropicals i subtropicals d'altura. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Tèsia de Timor». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Cupwings, crombecs, cettiid bush warblers, Streaked Scrub Warbler, yellow flycatchers, hylias» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 10 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 628. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Timor Stubtail. Urosphena subulata» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Vytautas Laurušas

Vytautas Laurušas (Šiauliai (Lituània), 8 de maig, 1930 - Vílnius capital de Lituània, 29 d'abril, 2019), va ser un compositor, pedagog i líder del partit lituà.

## Biografia

De 1941-1949 va estudiar a l'escola secundària Šiauliai J. Janonis, més tard a l'escola de música Šiauliai. el 1956 es va graduar a la classe de composició del professor Julius Juzeliūnas del Conservatori LSSR.
Des de 1957 Membre de la Unió de Compositors Lituans. 1963-1975 Director del Teatre d'Òpera i Ballet LSSR, director artístic. 1971-1989 President de la Junta de la Unió de Compositors de Lituània. 1983-1994 Rector del Conservatori LSSR (Acadèmia de Música de Lituània des de 1992), 1985 professor. 1994-2003 Professor del Departament de Composició de l'Acadèmia de Música de Lituània. 1996-2003 i 2004-2009 President de la Fundació de la Música de la Unió de Compositors Lituans.
1971-1986 candidat a membres del Comitè Central de LKP, des de 1986. Membre del Comitè Central del LKP. Des de 1975 Diputat LSSR AT, des de 1980. Vicepresident d'AT.
El germà Ignas Laurušas (1932 - 1974), fou un artista i arquitecte reconegut.

## Obra

* Poema simfònic "Audronasha" (1960)
* Cicle vocal "Ones" (1961)
* Òpera Paklydę paukščiai, (Els ocells perduts) (1967)
* Cantata (Lietuva dainuoja Leninu), "Lituània canta a Lenin" (1969)
* Cantata (Ąžuolų vainikas), "Corona de roures" (1972)
* (Liepsnoja naktis), "La cantata de la nit flamígera" (1982)
* Concert per a veu i quartet de corda (1983)
* Simfonia d'oracions (2001)
* Trio "Mercat dels ocells" (2001)
* (Liepsnoja naktis), "Set fotos" (2002)
* Concert per a dos violoncels "Concerto di corde" (2002)
* Concert per a orquestra, "Discorso concitato" (2003)

## Honors

* 1975 Artista meritori LTSR
* 1980 Artista popular de la LSSR
* 1980 Premi estatal LSSR
* 2003 Bonificació governamental
* 2003 Creu d'Oficial de l'Ordre del Gran Duc Gediminas de Lituània
* 2005 Premi Nacional de Cultura i Art de Lituània

## Referències

* ↑ https://savb.lt/lt/krastieciams/biografinis-zinynas-siauliu-sviesuomene1918-2005/2625-kompozitoriai-
* ↑ https://www.muzikusajunga.lt/leidiniai
* ↑ Lietuvos_TSR_valstybin%C4%97_premija
* ↑ Vytautas Laurušas. Taryb%C5%B3_Lietuvos_enciklopedija/T. 2 (Grudas-Marvelės). – Vílnius: Redacció de les enciclopèdies principals, 1986. // p. 493
* ↑ http://www3.lrs.lt/pls/inter3/dokpaieska.showdoc_l?p_id=205777
* ↑ http://test.svs.lt/?Nemunas;Number(97);Article(1882);/https://web.archive.org/web/20160309025441/http://test.svs.lt/?Nemunas;Number(97);Article(1882);/2016-03-09%5BEnllaç+no+actiu%5D iš Wayback Machine projekto.

## Bibliografia

* Rita Aleknaitė-Bieliauskienė. Vytautas Laurušas: gyvenimo realybės ir kūrybos interpretacijos: monografija – Vilnius: Lietuvos kompozitorių sąjunga, 2009. – 267 p.: iliustr. + 1 garso diskas (CD). – ISBN 978-9986-9069-9-5
# Campo de San Pedro

Campo de San Pedro és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Inclou les pedanies de Fuentemizarra i Valdevarnés.

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Astyanax maximus

Astyanax maximus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 12,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical entre 20 °C i 22 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones i Orinoco.

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Steindachner, F. 1877. Ichthyologische Beiträge. IV. (With subtitles i-iv.). Anz. Akad. Wiss. Wien v. 72 (1. Abth.): 551-616, Pl. 1-13.
* ↑ «Astyanax maximus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Zarske, A. i J. Géry 1999. Astyanax villwocki sp. nov. - a new characid fish from the upper Amazon basin of Peru and Bolivia (Teleostei, Characiformes, Characidae). Mitt. hamb. zool. Mus. Inst. 96:199-206.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Taphorn, D., R. Royero, A. Machado-Allison i F. Mago Leccia 1997. Lista actualizada de los peces de agua dulce de Venezuela. p.55-100. A E. La Marca (ed.) Catálogo zoológico de Venezuela. vol. 1. Vertebrados actuales y fósiles de Venezuela. Museo de Ciencia y Tecnologia de Mérida, Veneçuela.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Armstrong (cràter)

Armstrong és un petit cràter d'impacte lunar situat a la partet sud del Mare Tranquillitatis. Es troba a uns 50 quilòmetres al nord-est del punt on es va posar l'Apol·lo 11. Porta el nom de Neil Armstrong; el cràter és el més oriental de la fila de tres cràters que porten el nom dels membres de la tripulació de l'Apol·lo 11. Al nord es troba el lloc de l'impacte del Ranger 8.
| Vista obliqua des de l'Apol·lo 10 | Fotografia de la missió LRO |
Aquest cràter va ser identificat prèviament com Sabine I abans de ser canviat de nom per la UAI. El cràter principal Sabine està situat a l'oest d'Armstrong.

## Vegeu també

* Annex:Cràters de la Lluna
* Selenografía
* Collins (cràter)
* Aldrin (cràter)

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Armstrong (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 19 juny 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 19 juny 2018].
# Arquèstrat d'Atenes

Arquestrat d'Atenes (en llatí Archestratus, en grec antic Άρχέστρατος) era un membre de la Bulé o govern d'Atenes que durant el setge de la ciutat que va seguir a la batalla d'Egòspotams el 405 aC, va aconsellar acceptar els termes de la capitulació reclamats per Esparta, i com a càstig els atenencs el van enviar a la presó, segons explica Xenofont.

## Referències

* ↑ 2.Archestratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 265
# Arquèstrat

Arquèstrat és el nom dels següents personatges:
* Arquèstrat, oficial atenenc
* Arquèstrat d'Atenes, polític atenenc
* Arquèstrat de Gela, poeta siracusà
# Arquèstrat (militar)

Arquèstrat (en grec antic Ἀρχέστρατος Archestratos), nascut a Atenes cap a la meitat del segle V aC, va ser un dels deu oficials nomenats per substituir Alcibíades en el comandament de la flota atenenca després de la batalla de Nòtion el 407 aC. Tant Xenofont com Diodor de Sicília l'anomenen, però no en parlen gens. Va morir a Mitilene segons informa Lísies.

## Referències

* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XIII, 74
* ↑ Xenofont. Hel·lèniques, I, 5, 16
# Arevalillo

Arevalillo és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 185 | 152 | 131 | 120 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Arexió d'Arcàdia

Arexió d'Arcàdia (en grec antic Αρεξίον) va ser un endeví grec natural de Parràsia, a l'Arcàdia, que va viure al segle v aC.
Formava part de l'expedició dels deu mil, uns mercenaris grecs al servei del príncep persa Cir el Jove, i va substituir l'endeví Silà, quan aquest va fugir abandonant l'exèrcit. Segons Xenofont, que comandava l'exèrcit, els estrategs van oferir a la ciutat d'Heraclea Pòntica un sacrifici dirigit per Arexió, sobre l'any 400 aC. Les entranyes de les víctimes no van resultar favorables per continuar la marxa, però hi van haver sospites i es va pensar que Xenofont, que no volia abandonar la ciutat per portar a terme altres empreses, havia subornat l'endeví, i el va fer anunciar que les entranyes no eren favorables. Això va obligar a que tots els sacrificis a partir d'aquell moment es fessin en públic. Al cap de pocs dies, Xenofont va fer un nou sacrifici. Arexió va veure una àliga, signe de bons auguris, i va exhortar als estrategs perquè emprenguessin la marxa. Finalment, poques hores abans de trobar l'exèrcit de Farnabazos Arexió va sacrificar una víctima i les entranyes van resultar favorables a la primera temptativa. L'endeví no es va equivocar en el pronòstic, ja que Xenofont va obtenir una victòria sobre Farnabazos i els bitinis.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Madrid: Trotta, 1997, p. 72-73. ISBN 8481641618.
# Asahi

«Asahi» té aquests significats:
* Toponímia:
** Asahi (ciutat), ciutat de la prefectura de Chiba, al Japó
* Empreses
** Asahi Breweries, companyia de cerveseria
** Asahi Soft Drinks, companyia de begudes carbonatades, subsidària d'Asahi Breweries
** TV Asahi, cadena de televisió del Japó
# As-Saïd Bàraka Khan

Al-Màlik as-Saïd Nàssir-ad-Din Abu-l-Maali Muhàmmad Bàraka Khan ibn Bàybars —àrab: الملك السعيد ناصر الدين أبو المعالى محمد بن بركة خان بن بيبرس, al-Malik as-Saʿīd Nāṣir ad-Dīn Abū al-Maʿālī Muḥammad Baraka Ḫān ibn Baybars—, més conegut simplement com a as-Saïd Bàraka Khan o Berke Khan, fou soldà mameluc bahrita o kiptxak del Caire (1277-1279).
El seu pare Baybars I l'havia casat amb la filla de Qalàwun del que volia que fos aliat quan pugés al poder. A la mort del pare l'1 de juliol de 1277 a Damasc, As-Saïd Bàraka Khan fou proclamar sultà quan tenia 19 anys. El naib o virrei del seu pare fou empresonat immediatament i substituït per un patge d'origen mongol i un altre naib va morir en circumstàncies sospitoses. Qalàwun i Baysari foren enviats en campanya contra el Regne Armeni de Cilícia i al Soldanat de Rum amb deu mil soldats cadascun. Era una maniobra per allunyar-los i Bàraka planejava arrestar-los quan tornessin, però un amir de nom Kuvenduk els va alertar. Llavors van retornar disposats a anar contra el sultà. Bàraka que era a Damasc fa fugir cap al Caire i es va refugiar a la ciutadella, on fou assetjat per les forces lleials a Qalàwun. El 18 d'agost de 1279 es va pactar que Bàraka abdicava i podria abandonar la ciutat i es va retirar a la fortalesa d'al-Karak (Kerak) on va morir no gaire temps després. El seu germà al-Àdil Salàmix, de 7 anys, fou proclamat sultà sota la tutela de Qalàwun.

## Referències

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Mamluks".