OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jennifer Baumgardner

Jennifer Baumgardner (Fargo, Dakota del Nord; 1970) és una escriptora, activista, productora de cinema i editora feminista dels Estats Units. Explora temes com l'avortament, el sexe, la bisexualitat i la violència masclista. Des del 2013 és directora de l'Editorial Feminist de la Universitat de Nova York (CUNY), fundada per Florence Howe el 1970.

## Carrera

Jennifer va assistir a la Universitat de Lawrence d'Appleton, Wisconsin, i n'obtingué la llicenciatura el 1992. Es traslladà a Nova York i el 1993 treballa per a la revista Ms. Al 1997 era l'editora més jove d'aquesta revista. El 1998 abandona Ms. i comença a escriure per a diversos mitjans impresos com The New York Times i NPR. Ha escrit per a Glamour, The Nation, Babble, More i Maxim. Alguns dels seus llibres són Manifesta: Young Women, Feminism and the Future, Grassroots: A Field Guide for Feminist Activism, escrit amb Amy Richards, i Look Both Ways: Bisexual Politics. El 2004 realitzà el documental Speak Out: I Had an Abortion, en què narra la història de l'avortament des del 1920 fins als nostres dies, amb històries de personalitats com la periodista Gloria Steinem i l'activista Florence Rice.

## Bibliografia seleccionada
### Llibres

* Baumgardner, Jennifer; Richards, Amy. ManifestA: Young Women, Feminism, and the Future. Nova York: Farrar, Straus and Giroux, 2000. ISBN 978-0-374-52622-1.
* Baumgardner, Jennifer; Richards, Amy. Grassroots: A Field Guide for Feminist Activism. Nova York: Farrar, Straus and Giroux, 2005. ISBN 978-0-374-52865-2.
* Baumgardner, Jennifer. Look Both Ways: Bisexual Politics. Nova York: Farrar, Straus and Giroux, 2007. ISBN 978-0-374-19004-0.
* Baumgardner, Jennifer. Abortion & Life. Nova York: Akashic Books, Akashic Books, 2008. ISBN 978-1-933354-59-0.
* Baumgardner, Jennifer. F 'em!: Goo Goo, Gaga, and Some Thoughts on Balls. California: Seal Press, 2011. ISBN 978-1-58005-360-0.
* Baumgardner, Jennifer; Kunin, Madeleine M. (2013). We Do: American Leaders who Believe in Marriage Equality, Akashic Books. ISBN 978-1-61775-187-5

### Pel·lícules

* Speak Out: I Had an Abortion (2005), coproductora.
* It Was Rap (2013), directora, productora.

### Articles

* Baumgardner, Jennifer «The Legacy of Campus Rape». More Magazine, 01-04-2015. Arxivat de l'original el 2015-09-05 [Consulta: 24 octubre 2022].

## Referències

* ↑ «Welcome, Jennifer Baumgardner, the new Publisher/Executive Director of Feminist Press!». Feminist Press, 31-07-2013. Arxivat de l'original el 15 de setembre de 2013. [Consulta: 2 agost 2013].
* ↑ «Commentary: Headhunted for Love». NPR.org. [Consulta: 18 octubre 2015].
* ↑ Baumgardner, Jennifer. Immaculate Contraception, The Nation, 7 de gener de 1999.
* ↑ Baumgardner, Jennifer. Would you pledge your virginity to your father?, Glamour.
# Rougefay

Rougefay és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 103 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Rougefay era de 103 persones. Hi havia 39 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 26 parelles sense fills i 9 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 54 habitatges, 42 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 54 habitatges eren cases. Dels 42 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia tres cambres, 12 en tenien quatre i 29 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Rougefay el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 8 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 57 persones, 37 eren actives i 20 eren inactives. De les 37 persones actives 36 estaven ocupades (19 homes i 17 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 20 persones inactives 8 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Rougefay hi havia 10 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Rougefay a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Rougefay a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# PDFsam

PDFsam Basic o PDF Split and Merge és una aplicació de codi lliure multi-plataforma per partir, fusionar, pàgines extreure fulls, rotar i mesclar document PDF.

## El sistema de distribució

PDFsam Basic és una aplicació de descàrrega gratuïta des del lloc web del projecte, on hi podeu trobar tant el codi font com l'aplicació compilada. És disponible en diferents paquets: .deb (Debian GNU/Linux), .dmg (Mac OS X) i .msi (per Windows de 32 i 64 bits).

## Funcionalitats

* Fusiona arxius PDF escollint documents sencers o subseccions dels mateixos. Proveeix un nombre de configuracions per permetre l'usuari decidir què fer en el cas que els arxius PDF originals continguin formularis o marcadors, i pot generar un sumari, normalitzar la mida dels fulls i afegir fulls en blanc.
* Parteix arxius PDF de diferentes maneres:
** Després de cada full (parells o senars també)
** Després d'un conjunt donat de números de full
** Cada n fulls
** Segons el punt de llibre
** Per mida, on els arxius generals tindran aproximadament la mida especificada
* Rota Arxius PDF on múltiples arxius es poden rotar, cada full o un nombre escollit de fulls
* Extreu fulls de múltiples arxius PDF
* Barreja arxius PDF prenent fulls alternatius
* Desa i restaura a l'espai de treball

## Arquitectura

PDFsam Basic és escrit en Java i JavaFX.

## Enllaços externs

* PDFsam - Lloc web oficial
* PDFsam a Github
* - La pàgina de web d'ajuda en línia del projecte
# Dieter Bouvry

Dieter Bouvry (Roeselare, 31 de juliol de 1992) és un ciclista belga, professional des del 2015 i actualment a l'equip Pauwels Sauzen-Vastgoedservice.

## Palmarès

* 2011
** 1r a la Gant-Staden
* 2014
** Vencedor d'una etapa al Tour de Mosela
* 2016
** 1r a la París-Chauny
* 2017
** 1r al Tour de la Costa d'Ivori

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Mohamed El-Sir Abdalla

Mohamed El-Sir Abdalla (1949), conegut com a Kaunda, és un exfutbolista sudanès de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Sudan amb la qual participà en els Jocs Olímpics d'estiu de 1972.
Pel que fa a clubs, destacà a Al-Merrikh.

## Referències

* ↑ «Mohamed El-Sir Abdalla Olympic Results». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. [Consulta: 25 octubre 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 13 agost 2019].
* ↑ OLYMPIC FOOTBALL TOURNAMENT (anglès). linguasport.com
# Mastic Beach

Mastic Beach és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 11.543 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mastic Beach tenia 11.543 habitants, 3.755 habitatges, i 2.793 famílies. La densitat de població era de 1.053,6 habitants/km².
Dels 3.755 habitatges en un 42,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,3% hi vivien parelles casades, en un 16,1% dones solteres, i en un 25,6% no eren unitats familiars. En el 18,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,07 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,49.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,8% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 32,4% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.937 $ i la renda mediana per família de 49.219 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.871 $ mentre que les dones 27.853 $. La renda per capita de la població era de 17.046 $. Entorn del 9,2% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mastic Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mastic Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pinet (desambiguació)

«Pinet» té aquests significats:
* Pinet (Vall d'Albaida), municipi de la Vall d'Albaida
* Pinet (Erau), municipi francès del departament de l'Erau, a la regió del Llenguadoc-Rosselló
# Cent trenta-dos

El nombre 132 (CXXXII) és el nombre natural que segueix el nombre 131 i precedeix el nombre 133. La seva representació binària és 10000100, la representació octal 204 i l'hexadecimal 84. La seva factorització en nombres primers és 2²×3×11; altres factoritzacions són 1×132 = 2×66 = 3×44 = 4×33 =6×22 = 11×12. És el nombre de Catalan d'ordre 6, el nombre harmònic d'ordre. Es pot representar com a la suma de sis nombres primers consecutius: 13 + 17 + 19 + 23 + 29 + 31 = 132; és un nombre 4-gairebé primer: 2×2×3×11 = 132.

## Referències

* ↑ «Properties of the number 132» (en anglès). [Consulta: 27 juliol 2021].
# Perdiu de Madagascar

La perdiu de Madagascar (Margaroperdix madagarensis) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita zones de matoll i conreu a les terres baixes de Madagascar. És l'única espècie del gènere Margaroperdix.
# Joan i Pau de Roma

Joan i Pau de Roma (morts a Roma, 26 de juny de 362) foren dos màrtirs cristians del segle iv, titulars de l'antiga basílica romana del mont Celi (Basilica Celimontane). Són venerats com a sants per diverses confessions cristianes.
Malgrat l'antiguitat i difusió del seu culte, es pensa que, per les contradiccions de les presumptes actes del martiri, molt tardanes, puguin ésser el resultat d'una llegenda.

## Martiri

Segons la tradició hagiogràfica, Joan i Pau eren germans i d'una família notable de Roma. La passio té tres redaccions diferents del segle iv, que els presenten com a majordom i criat de Constança, filla de l'emperador Constantí I el Gran, com a oficials de Gal·licà i com a diaques de Roma que repartiren als pobres els béns donats per Constantina. L'emperador Flavi Claudi Julià volia restaurar els cultes pagans i volgué que abjuressin del cristianisme per a donar exemple a d'altres; davant la seva negativa, els envià al comandant Terencià, que els ordenà de fer sacrificis a Júpiter. Com que s'hi negaren, foren decapitats i sebollits secretament sota l'escala de la seva casa del Celio. El prevere Crisp, el clergue Crispinià i la verge Benedicta, que foren sorpresos pregant en aquesta tomba, també foren decapitats.
* Dibuix del Guercino representant el martiri dels sants
* Sant Pau de Roma, per Wolfgang Sauber, 1520 (Passau, Oberhausmuseum)
* La Mare de Déu i el martiri de Joan i Pau, per Giovanni Francesco Barbieri, 1632, a partir de Guercino

## Veneració

La tradició diu que el mateix Terencià es convertí quan el seu fill guarí per intercessió dels màrtirs, i llavors va redactar-ne les actes del martiri. L'emperador Jovià va fer oficial el culte als dos màrtirs i Sant Pamaqui erigí una basílica al lloc de la casa dels sants. La Basílica de Sant Joan i Sant Pau, més probablement, s'erigiria sobre la domus de la família del senador Bizant i del seu fill Pamaqui, que hjavien trobat els cossos dels sants; la basílica se cita en les fonts més antigues com a titulus Byzantii o Pammachii.
També se'ls dedicà l'església veneciana de Santi Giovanni e Paolo, o Zanipolo.
* Frescos de la domus romana avui sota la basílica dels sants a Roma.
* Basílica dels sants a Roma
* Basílica de Roma, amb les restes dels màrtirs a l'altar
* Santi Giovanni e Paolo de Venècia

## Enllaços externs

* Catholic Encyclopedia - Sts. John and Paul
* La Legenda aurea - I S.S. Giovanni e Paolo Arxivat 2006-08-27 a Wayback Machine.
# Cent trenta-sis

El nombre 136 (CXXXVI) és el nombre natural que segueix el nombre 135 i precedeix el nombre 137. La seva representació binària és 10001000, la representació octal 210 i l'hexadecimal 88. La seva factorització en nombres primers és 2$^3$×17; altres factoritzacions són 1×136 = 2×68 = 4×34 = 8×17. És el nombre triangular d'ordre 16; és un nombre 4-gairebé primer: 2 × 2 × 2 × 17 = 136.

## Referències

* ↑ «Properties of the number 136» (en anglès). [Consulta: 27 juliol 2021].
# Paràmetre de xarxa

El paràmetre de xarxa fa referència a la distància constant entre les cel·les unitat que conformen una estructura cristal·lina, és a dir, la seva dimensió física. Les gelosies en tres dimensions tenen generalment tres constants de gelosia, conegudes com a, b i c. No obstant això, en el cas especial de les estructures cristal·lines cúbiques, totes les constants són iguals i es coneixen com a. De la mateixa manera, en les estructures cristal·lines hexagonals, les constants a i b són iguals i només ens referim a les constants a i c. Un grup de constants de xarxa es podria anomenar paràmetres de xarxa. Tanmateix, el conjunt complet de paràmetres de xarxa consisteix en les tres constants de xarxa i els tres angles entre elles.
Per exemple, la constant de retícula del diamant és a = 3,57 Å a 300 K. L'estructura és equilàter, tot i que la seva forma real no es pot determinar només a partir de la constant de retícula. A més, en aplicacions reals, normalment es dona la constant de xarxa mitjana. Prop de la superfície del cristall, la constant de gelosia es veu afectada per la reconstrucció superficial que resulta en una desviació del seu valor mitjà. Com que les constants de xarxa tenen la dimensió de longitud, la seva unitat SI és el metre. Les constants de gelosia solen ser de l’ordre de diversos ångströms (és a dir, dècimes de nanòmetre). Les constants de gelosia es poden determinar utilitzant tècniques com la difracció de raigs X o amb un microscopi de força atòmica. La constant reticular d'un cristall es pot utilitzar com a estàndard de longitud natural del rang de nanòmetres.

## Referències

* ↑ R. V. Lapshin «Automatic lateral calibration of tunneling microscope scanners». Review of Scientific Instruments. AIP [USA], vol. 69, 9, 1998, pàg. 3268–3276. Bibcode: 1998RScI...69.3268L. DOI: 10.1063/1.1149091. ISSN: 0034-6748.
* ↑ R. V. Lapshin «Drift-insensitive distributed calibration of probe microscope scanner in nanometer range: Real mode». Applied Surface Science. Elsevier B. V. [Netherlands], vol. 470, 2019, pàg. 1122–1129. arXiv: 1501.06679. Bibcode: 2019ApSS..470.1122L. DOI: 10.1016/j.apsusc.2018.10.149. ISSN: 0169-4332.
# Tarboro (Carolina del Nord)

Tarboro és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 11.138 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tarboro tenia 11.138 habitants, 4.359 habitatges i 2.972 famílies. La densitat de població era de 442,4 habitants per km².
Dels 4.359 habitatges en un 29,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,7% hi vivien parelles casades, en un 18,7% dones solteres, i en un 31,8% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 18% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.400 $ i la renda mediana per família de 42.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.889 $ mentre que les dones 22.718 $. La renda per capita de la població era de 17.120 $. Entorn de l'11,2% de les famílies i el 15,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tarboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tarboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Abu-l-Hàssan Alí al-Husrí

Abu-l-Hàssan Alí ibn Abd-al-Ghaní al-Fihrí al-Husrí, més conegut senzillament com a Abu-l-Hàssan Alí al-Husrí o Abu-l-Hàssan al-Husrí (1029-1095) fou un poeta àrab de l'Ifríqiya, cec, nascut a Kairuan vers 1029. Va sortir d'Ifríqiya per causa dels hilalians vers 1058 i se'n va anar a Ceuta; va visitar l'Àndalus vers 1070 i va estar a Sevilla convidat pel rei fins a 1075 i després va estar a Màlaga, Dénia, València, Almeria i Múrcia fins que es va establir a Tànger.
Va deixar diverses obres poètiques.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, Vol. III, pàg. 661 i 662
# Massacre de Toumour

La massacre de Toumour va tenir lloc el 12 de desembre de 2020 durant la Insurrecció islàmica a Nigèria.

## Desenvolupament

El 12 de desembre, cap a les 19 hores, aproximadament 70 gihadistes vinguts del llac Txad ataquen la localitat de Toumour, a prop de Diffa. Incendien el mercat central i un miler de cases,. Diversos vilatans van morir cremats, ofegats o morts a trets. L'atac va durar aproximadament tres hores
Segons les declaracions a l'AFP d'un representant local, Toumour va ser destruïda en un 60 %. L'atac més endavant va ser reivindicat per Boko Haram.

## Balanç humà

El 13 de desembre, l'AFP dona un balanç de 27 morts segons un responsable local. El balanç després s'eleva a 34 morts En un comunicat, la Comissió nacional dels drets de l'Home (CNDH) declara:
| « | Es van comptar a data de 17 de desembre, 34 morts, dels quals deu per trets, quatre per ofegament i vint per foc i un centenar de ferits. | » |
» Es decretat pel govern nigerià un dol nacional de tres dies, del 15 al 17 de desembre.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Niger: nou atac sanguinari a la regió de Diffa». Le Point amb l'AFP, 14-12-2020.
* 1 2 3 «Niger: un dur balanç després de l'atac a Toumour». RFI.
* 1 2 «Al Niger, cent morts en els atacs a dos pobles de l’Oest». Le Monde amb l'AFP, 03-01-2021.
* ↑ «Niger: 34 morts en el darrer atac jihadisya». Sahel Intelligence, 20-12-2020.
* ↑ «Níger decreta tres días de duelo tras matanza de Boko Haram de 28 personas» (en castellà), 15-12-2020. [Consulta: 18 gener 2021].
# Cent trenta-cinc

El nombre 135 (CXXXV) és el nombre natural que segueix el nombre 134 i precedeix el nombre 136. La seva representació binària és 10000111, la representació octal 207 i l'hexadecimal 87. La seva factorització en nombres primers és 3³×5; altres factoritzacions són 1×135 = 3×45 = 5×27 = 9×15; és un nombre 4-gairebé primer: 5 × 3 × 3 × 3 = 135.

## Referències

* ↑ «Properties of the number 135» (en anglès). [Consulta: 27 juliol 2021].
# Revolta Abushiri

La revolta Abushiri és el nom que hom dona a una insurrecció protagonitzada els anys 1888-1889 per àrabs i població suahili de les àrees de la costa africana oriental que havia estat donada (sota protesta) a l'Imperi Alemany pel Soldà de Zanzíbar el 1888. Fou finalment sufocada per un bloqueig angloalemany de la costa.

## Rerefons

A les darreries de 1884 una expedició de la Societat per la Colonització Alemanya dirigida per Karl Peters havia arribat a Zanzíbar i havia fet que els caps locals de terra ferma signessin "contractes de protecció", cosa que prometia vastes i prometedores àrees a la seva organització. Un cop que havia guanyat una posició, la recentment establerta Companyia Alemanya de l'Àfrica Oriental de Peters adquirí més terres a Tanganyika fins a les muntanyes Uluguru i Usambara. Això va trobar l'oposició del soldà Barghash bin Said de Zanzíbar, que no obstant això hagué de cedir, després que Peters hagués obtingut el suport oficial de l'Auswärtiges Amt a Berlín i que una flota de la Kaiserliche Marine comandada pel contraalmirall Eduard Knorr aparegués davant la costa de Zanzíbar. El 28 d'abril de 1888 el soldà Khalifah bin Said de Zanzíbar finalment signà un tractat segons el qual cedia l'administració de la terra ferma de Tanganyika a la Companyia de l'Àfrica Oriental Alemanya.
Des de l'agost de 1888 l'organització intentava fer-se càrrec de les ciutats costaneres de Tanganyika en contra de la resistència feroç de l'elit àrab, que temia pel comerç d'esclaus i pel de vori, i també prop de la població indígena. Els intents d'Emil von Zelewski, administrador alemany a Pangani, per alçar la bandera de la companyia sobre la ciutat, alimentaren la revolta.

## Rebel·lió

La revolta fou liderada pel jardiner Abushiri ibn Salim al-Harthi, qui es va guanyar el suport tant dels àrabs de la zona, com de les tribus de suahilis locals. El pare d'Abushiri era un àrab ètnic i la seva mare una Galla. La rebel·lió aviat s'estengué per tota la costa des de la ciutat de Tanga al nord cap a Lindi i Mikindani al sud. Els representants de la Companyia de l'Àfrica Oriental Alemanya foren expulsats o morts amb l'excepció dels establiments a Bagamoyo i Dar es Salaam.
El febrer de 1889 el Canceller Alemany Otto von Bismarck hi intervingué i situà el lloctinent Hermann von Wissmann com a Reichskommissar de l'Àfrica Oriental Alemanya. Wissmann reuní una Schutztruppe d'oficials alemanys i soldats àscari nadius, que, amb suport de la Marina i dels britànics, posteriorment suprimiren la rebel·lió.
Posteriorment Abushiri, en el seu vol a Mombasa, havia estat finalment venut als alemanys el desembre de 1889, i fou condemnat a mort per una cort militar i públicament penjat a Pangani. Per un acord de 20 de novembre de 1890, la Companyia de l'Àfrica Oriental havia de lliurar l'administració de Tanganyika al govern alemany. Tanmateix no fou fins a començaments de 1891 que Wissmann pogué comunicar a Berlín que la rebel·lió s'havia sufocat totalment.

## Referències

* ↑ East Africa: diplomacy and defiance - a continent resists colonization, Henry Mwanzi, UNESCO Courier, maig de 1984.
# Tarbagatai

«Tarbagatai o Tarbagatay» té aquests significats:
* Muntanyes Tarbagatai (Xina) entre Xinjiang i Kazakhstan
* Muntanyes Tarbagatai (Mongòlia), a la serralada Khangai
* Tarbagatai (Xinjiang), ciutat a Xinjiang vegeu Tacheng
* Tarbagatai (Rússia), ciutat al oblast de Txita, vegeu
* Prefectura de Tacheng, a la Prefectura Autònoma d'Ili Kazakh
* Districte de Tarbagatai o Tarbagataysky, a Buryatia (Rússia)