OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elizabeth Beisel

Elizabeth Beisel (18 d'agost de 1992) és una universitària estatunidenca i nedadora internacional que s'especialitza en estil esquena i combinat individual. Ha guanyat un total de cinc medalles en competències internacionals més importants, tres d'or, una de plata i una de bronze que abasta els Jocs Olímpics, Mundial de Natació, i el campionat Pan Pacífic. Beisel va competir en els 200 metres esquena i 400 metres de combinat individual als Jocs Olímpics de 2008, quedant en cinquè i quarta, respectivament, al món. Ella és un membre de l'equip olímpic dels Estats Units de 2012, on va guanyar la medalla de plata en els 400 metres de combinat individual i competirà en els 200 metres esquena als Jocs Olímpics de Londres 2012.

## Primers anys

Beisel va néixer a Saunderstown, Rhode Island en 1992, és filla de Ted i Beisel Joan. Es va graduar de la North Kingstown High School a North Kingstown, Rhode Island el 2010. La seva mare era una nedadora universitària de la Universitat de Rhode Island. Beisel ha estat membre de l'Equip de Natació Nacional dels EUA des que tenia 13 anys.

## Jocs Olímpics 2012

En els entrenaments Olímpics dels EUA de 2012, Beisel va classificar pels Jocs Olímpics de Londres, en el primer lloc dels 400 metres de combinat individual femení. En la final, Beisel va registrar un millor temps personal de 4:31.74, col·locant en segon lloc i acabant amb més de dos segons d'avantatge sobre la seva companya d'equip Caitlin Leverenz. Ella també va classificar en els 200 metres esquena, col·locant-se en segon lloc, darrere de Missy Franklin, amb un temps de 2:07.58. En el seu tercer esdeveniment, els 400 metres estilo lliure, Beisel es va situar cinquena en un temps de 4:07.29. Als Jocs Olímpics, Beisel va registrar un temps de 4:31.68 en les preliminars del combinat individual de 400 metres. Ella va rebre una medalla de plata acabant segona, darrere de la xinesa Ye Shiwen amb un temps de 4:31.27 a 4:28.46.

## Referències

* 1 2 U.S. Olympic Committee, Swimming, Athletes, Elizabeth Beisel Arxivat 2010-03-09 a Wayback Machine.. Consultat agost 7, 2010.
* ↑ Randal Edgar, "Hundreds will join Beisel's dad in watching Olympics on TV," The Providence Journal (August 8, 2008). Consultat agost 7, 2010.
* ↑ Omega Timekeeping, 2012 U.S. Olympic Team Trials, Women's 400m Individual Medley Final Arxivat 2012-06-29 a Wayback Machine.. (June 25, 2012). Consultat juny 26, 2012.

## Enllaços externs

* Elizabeth Beisel Arxivat 2012-03-22 a Wayback Machine. – National Team swimmer bio at USASwimming.org
* Elizabeth Beisel Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine. – University of Florida athlete profile at GatorZone.com
# Eleccions municipals de 2023 a Cambrils

Les eleccions municipals de 2023 a Cambrils van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 28 de maig de 2023 a la ciutat de Cambrils, com a part de les eleccions municipals espanyoles, per a elegir els 21 regidors de l'Ajuntament de Cambrils. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments a l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys.
La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal, que comprèn tots els nacionals més grans de divuit anys, empadronats i residents al municipi de Cambrils i en ple ús dels seus drets polítics, així com els ciutadans europeus residents no nacionals i a aquells el país d'origen dels quals permeti als ciutadans espanyols votar a les seves pròpies eleccions en virtut d'un tractat. Els 21 regidors es trien mitjançant el mètode D'Hondt i una llista tancada de representació proporcional, i s'aplica a cada ajuntament una barrera electoral del cinc per cent dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc.

## Candidatures

El 26 d'abril del 2023, la Junta Electoral de Zona de Reus va publicar les onze candidatures oficials per Cambrils en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona (BOPT):
* Esquerra Republicana de Catalunya - Acord Municipal (ERC - AM)
* Nou Moviment Ciutadà per Cambrils (NMC)
* Vox (Vox)
* Ara Decidim Nosaltres Cambrils (ADNC)
* Valents (Valents)
* Ciudadanos - Partido de la Ciudadania (Cs)
* Partido Popular (PP)
* Activem Cambrils - Ara Pacte Local (AC-ARA PL)
* Cambrils en Comú Podem - Confluència (CECP - C)
* Junts per Cambrils - Compromís Municipal (CM)
* Partit dels Socialistes de Catalunya - Candidatura de Progrés (PSC-CP)

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 28 maig 2023].
* ↑ Junta Electoral de Zona de Reus «Circunscripción electoral: Cambrils». JUNTA ELECTORAL DE ZONA DE REUS, 26-04-2023.
# Elise Thorsnes

Elise Thorsnes és una davantera de futbol noruega, amb 34 internacionalitats i 13 gols per Noruega. Amb la selecció ha estat subcampiona de l'Eurocopa 2013 i ha arribat als quarts de final dels Jocs Olímpics i els vuitens de final del Mundial.
Ha estat màxima golejadora de la Toppserien al 2006, 2011 (amb 27 gols, el seu record) i 2013.

## Trajectòria

| Temporades | Club | Selecció (fases finals) | Títols |
| | Kaupanger IL |
| 2006 - 2008 | Arna-Bjørnar | Jocs Olímpics 2008, Mundial s20 2008 |
| 2009 - 2012 | Røa IL | Eurocopa 2009, Mundial 2011 | 2 Lligues, 2 Copes |
| 2013 - 2014 | Stabæk IF | Eurocopa 2013 | 1 Lliga, 1 Copa |
| 2015 - act. | Avaldsnes IL | Mundial 2015 |

## Referències

* ↑ NFF
* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-04-04. [Consulta: 27 agost 2016].
* ↑ Soccerway
# Elise Ramette

Elise Claudine Ramette (Bèlgica, 3 de novembre de 1998) és una jugadora de bàsquet belga.
Base, debutà la temporada 2012-13 a la Lliga belga amb el Crack Blue Cats Ieper (2012-15) i, posteriorment, jugà al BBC Jeugd Gentson (2015-17), BBC Sint Katelijne Waver (2017-20) i Castors Braine (2020-22). L'estiu de 2022 fitxà pel Cadí la Seu amb el qual competí durant dues temporades i guanyà una Lliga catalana (2023-24) i competí a l'Eurocopa de bàsquet. La temporada 2024-25 ha fitxat pel Club Joventut Badalona. Internacional amb la selecció de Bèlgica, s'ha proclamant campiona d'Europa el 2023.

## Referències

* ↑ «La base belga Elise Ramette, tercera incorporación para el Cadí La Seu» (en castellà). Mundo Deportivo, 23-06-2022. [Consulta: 29 juny 2024].
* ↑ Warnotte, Christelle. «Élise Ramette quitte Castors Braine pour jouer en Espagne» (en francès). DHnet, 28-06-2024. [Consulta: 29 juny 2024].
* ↑ Ballesteros, Xavi. «La Penya renova Cotano i suma Ramette (Cadí La Seu)». L'Esportiu, 28-06-2024. [Consulta: 29 juny 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Elise Ramette - Competiciones FEB
* Fitxa d'Elise Ramette - Prodep
# El último vagón (pel·lícula de 2023)

El último vagón és una pel·lícula de comèdia dramàtica mexicana de 2023, dirigida per Ernesto Contreras, i escrita per Javier Peñalosa. És protagonitzada per Adriana Barraza i Kaarlo Isaacs.La cinta es va basar en la novel·la del mateix nom escrita per Ángeles Doñante s.

## Argument

Ikal i la seva família viuen en un ferrocarril que recorre tot el país, ja que el seu pare treballa en la reparació i construcció de vies fèrries, la qual cosa impedeix que la família i el nen s'estableixin en un sol lloc per un temps. No obstant això, en l'última parada, Ikal coneix a Chico, Valeria i Tuerto, nens dels que es fa amic i són alumnes de Georgina, una professora que fa tot el possible perquè els seus estudiants aprenguin malgrat les precàries circumstàncies en què viuen. Però, quan tot sembla arreglar-se per a Ikal en el col·legi, arriba una nova amenaça, un inspector del Ministeri d'Educació, que té la missió de tancar escoles rurals. Amb la mirada posada en el col·legi d’Ikal, l'inspector veurà en el jove tot el que ha après sobre el valor de l'amistat, la importància de créixer i la inspiració que els professors poden generar en la vida dels alumnes.

## Repartiment

* Adriana Barraza com a mestra Georgina
* Kaarlo Isaacs com Ikal
* Memo Villegas com Hugo Valenzuela
* Diego Montessoro com Chico
* Frida Cruz com Valeria
* Ikal Parets com a Tuerto
* Teté Espinoza com a Lucero
* Jeronimo Medina com Tomás
* Gabriela Cartol com Mirna
* Nova Coronel com Diamantina
* Adrián Vázquez com a senyor Ochoa
* Leonardo Alonso com a Capatàs
* Fátima Molina com Valeria d'adulta
* Sofía Domínguez Corte com Carola
* Osvani Rivera com Chesco
* Victoria Díaz com Diana Dinamita
* Blanca Guerra com Ethereal Mage

## Producció
### Rodatge

El rodatge de la cinta es va dur a terme en llocs com Atlangatepec, Tlaxcala; Tlapacoyan, Veracruz; i Oriental, Puebla, totes locacions de Mèxic.

## Estrena

El último vagón va tenir un estrena limitada el 18 de maig de 2023, i el 26 de maig va ser llançada arreu del món a través de Netflix.

## Referències

* ↑ «Ernesto Contreras, director mexicano: El último vagón para Netflix es un homenaje al compromiso de los maestros». PRODU.COM, 15-05-2023. [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ «El último vagón, actores y personajes: quién es quién en la película de Netflix | Cast Guide | FAMA». Mag Noticias, 13-07-2023. [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ Talavera, Alonso. «“El último vagón”: la película de Netflix que hace un homenaje a los maestros». infobae. [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ Nast, Condé. «Estos son los icónicos lugares de México donde se grabó «El Último Vagón»». Architectural Digest, 09-06-2023. [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ «El Último Vagón, película de Netflix, fue grabada en Puebla». Telediario México, 30-05-2023. [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ «Estrenos de mayo: historias para conjurar el olvido». IMCINE. [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ Spíndola, Antonio. «El último vagón – Estreno, trailer y todo sobre la película de Ernesto Contreras». Cine PREMIERE, 26-05-2023. [Consulta: 2 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a YouTube
# Emanuele Pirro

Emanuele Pirro va ser un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de la Fórmula 1.
Va néixer el 12 de gener del 1962 a Roma, Itàlia.
Fora de la F1 ha estat 5 vegades guanyador de les 24 hores de Le Mans als anys 2000, 2001, 2002, 2006 i 2007.

## A la F1

Emanuele Pirro va debutar a la setena cursa de la temporada 1989 (la 40a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 9 de juliol del 1989 el G.P. de França al circuit de Paul Ricard.
Va participar en un total de quaranta curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en tres temporades consecutives (1989 - 1991), aconseguint una cinquena posició com millor classificació en una cursa i assolí tres punts pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1989 | Benetton Formula Ltd | Benetton | Cosworth | BRA | SMR | MON | MEX | USA | CAN | FRA 9 | GBR 11 | | | | | | | | | 23è | 2 |
| 1989 | Benetton Formula Ltd | Benetton | Cosworth | | | | | | | | | ALE Ret | HUN 8 | BEL 10 | ITA Ret | POR Ret | ESP Ret | JPN Ret | AUS 5 | 23è | 2 |
| 1990 | Scuderia Italia | BMS Dallara | Cosworth | USA Ret | BRA Ret | SMR Ret | MON Ret | CAN Ret | MEX Ret | FRA Ret | GBR 11 | ALE Ret | HUN 10 | BEL Ret | ITA Ret | POR 15 | ESP Ret | JPN Ret | AUS Ret | - | 0 |
| 1991 | Scuderia Italia | BMS Dallara | Judd | USA Ret | BRA 11 | SMR NVQ | MON 6 | CAN 9 | MEX NVQ | FRA NVQ | GBR 10 | ALE 10 | HON Ret | BEL 8 | ITA 10 | POR 15 | ESP 15 | JPN Ret | AUS 7 | 18è | 1 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 40 (37) | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 |
# Emanuele De Roxas

Emanuele De Roxas (Reggio de Calàbria, 1 de gener de 1827 - Nàpols, 4 de gener de 1891) fou un compositor italià.
Es va graduar al Conservatori napolità de "San Pietro a Majella", on fou alumne Francesco Ruggi i Giacomo Cordella (composició), Girolamo Crescentini i Alessandro Busti (cant). El 1848 debutà a Nàpols amb l'òpera La fille du sergent, seguida de dues més, Gisella (1852) i Rita (1857). Després de la recepció freda que va tenir Rita, de Roxas es va dedicar principalment a la música d'església: és propietari de l'oratori Les set paraules de Jesucrist, diverses misses i molts motets. A més, des del 1873 es va dedicar a l'ensenyament al conservatori natal: entre els seus estudiants hi ha cantants destacats italians com Aurelia Cattaneo, Mario Tiberini, Luigi Colonnese.
La Serenata de Roxas "O ben tornato amore" va ser enregistrada el 1918 per Giovanni Martinelli.

## Obres de més difusió

* Canti napoletani d'autore dell'ottocento: per voce e pianoforte
* Muzio, Claudia: Complete HMV (1911) i Edison (1920-25)
* Martinelli, Giovanni: Gravacions acústiques completes 1912-1924
* Gisella: opera còmica en tres actes
* Rita: melodrama en tres actes
* Rita: melodrama en tres actes; de representació al Real Teatre del Fondo
* Eco del Vesuvio: escollida per al llibre de cançons napolitanes de Guillaume Louis Cottrau
* Il Pugnaletto. Ballata spagnola
* Lu core muorto
* Lu dispietto.

## Referències

* Obituari // Le Ménestrel, 19 d'abril de 1891. (fr.) En algunes fonts, 1903.
* De Rojas, Emmanuele, 1827-1891 // Biblioteca del Congrés (Esp.)
* http://worldcat.org/identities/lccn-no2015119248/
# Eleccions generals de l'Uruguai de 1926

Les eleccions generals de l'Uruguai de 1926 es van celebrar el diumenge 28 de novembre del 1926, en una primera i única volta, amb la intenció d'escollir un nou president de la República Oriental de l'Uruguai, càrrec que, fins a la data, ocupava el centredretà José Serrato, en guanyar les eleccions del 1922. Simultàniament es van escollir els dinou governs departamentals.
D'acord amb la Constitució del 1918, es van votar els càrrecs de president i d'un terç del Consell Nacional d'Administració, presidit per l'expresident José Batlle y Ordóñez. Va triomfar novament el Partit Colorado amb la candidatura de Juan Campisteguy Oxcoby, que va assumir l'1 de març de 1927. Juntament amb l'elecció del cap d'Estat, també es van votar els càrrecs de part del Poder Legislatiu.

## Candidats

Els candidats presidencials d'aquest any van ser:
* Pel PC: Juan Campisteguy Oxcoby (guanyador); Julio María Sosa.
* Pel PN: Luis Alberto de Herrera.
* Pel PBC: Lorenzo Carnelli.
* Pel PCU: només candidats al parlament.

## Referències

* ↑ (castellà) Fulles de votació de 1926
Eleccions a l'Uruguai :
# Elies (bisbe de Girona)

Elies fou bisbe de Girona succeint Gotmar I. Un document del 15 d'abril de 893 afirma que un bisbe anomenat Elies fou el successor del bisbe Gotmar i el predecessor dels bisbes Teuter i Serfdedéu. Segons un document, Elies actuava com a bisbe l'onze de juny de 853. Sembla que fou pels volts d'aquest any que presidí un judici sobre la propietat d'un palau situat a la vall d'Anglès.

## Referències

* ↑ Ordeig i Mata, Ramon «Precisions sobre l'episcopologi de Girona dels segles VIII-X». Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, vol. 45, 2004, pàg. 471-482.
* ↑ «bisbat de Girona | enciclopedia.cat». [Consulta: 12 octubre 2022].
# Isabel Borrego Cortés

Isabel Borrego Cortés (Palma, 11 de maig de 1968) és una política balear, diputada al Congrés dels Diputats en la X Legislatura.

## Biografia

És llicenciada en Dret per la Universitat de les Illes Balears. Té un màster en Dret de la Construcció i del Sector Immobiliari i tècnic Superior en excedència en l'Institut Balear de l'Habitatge.
De setembre de 2005 fins a juliol de 2007 fou Directora General d'Arquitectura i Habitatge del Govern de les Illes Balears i Vicepresidenta del Consell d'Administració de l'Institut Balear de l'Habitatge. De desembre de 2007 fins a juny de 2011 fou assessora en matèria d'urbanisme del gabinet de la Consellera de Medi ambient, Habitatge i Ordenació del Territori de la Comunitat de Madrid. De juny de 2011 a novembre de 2011 fou regidora d'Urbanisme i Habitatge de l'Ajuntament de Pozuelo de Alarcón.
A les eleccions generals espanyoles de 2011 fou escollida diputada per les Illes Balears dins les files del Partido Popular. El gener de 2012 fou nomenada secretària d'estat de Turisme i renuncià al seu escó.
L'agost de 2012 es va casar amb Vicente Antonio Martínez-Pujalte López.

## Referències

* ↑ Isabel Borrego Cortés Arxivat 2017-09-06 a Wayback Machine., a tourspain.es
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Martínez Pujalte abandona el Opus Dei… y se casa con otra ‘popular’ Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine., Europa Press, 20 de setembre de 2012
# James Irwin

James Benson Irwin (Pittsburgh, 17 de març de 1930 - Glenwood Springs, 8 d'agost de 1991) va ser un astronauta estatunidenc i el vuitè home a trepitjar la Lluna.
Entre el 31 de juliol i el 2 d'agost de 1971 va participar en la missió Apollo 15. Va estar 12 dies, 7 h 12 min en l'espai i va fer 3 EVA (activitats extravehiculars) lunars (en total: 18 h 7 min). Irwin va ser el primer astronauta a recórrer la lluna a bord d'un vehicle tot terreny.
En tornar del seu viatge, va vendre 398 fotografies de la Lluna a un col·leccionista alemany. Encara que la NASA havia fet ulls grossos en fets precedents, aquest cop no ho va permetre i va renyar els implicats.
A l'any següent (1972) va fundar el grup religiós cristià High Flight (vol d'alçada).
Va dirigir set expedicions successives al mont Ararat a Turquia, en la infructuosa recerca de l'Arca de Noè.
Va morir d'un atac cardíac als 61 anys a 1991, sent el primer a fer-ho de tots els homes que han trepitjat la Lluna.

## Referències

* ↑ Abad, Daniel «534 días en el espacio» (en castellà). Editorial Peregrino Sociedad Limitada, Octubre/diciembre 2016, p. 1 [Consulta: 1r gener 2017].
* ↑ Woods, David. «Mountains of the Moon». Apollo 15 Lunar Surface Journal. NASA, 14-09-2006. Arxivat de l'original el 17 de gener 2012. [Consulta: 15 febrer 2007].
* ↑ Worden, Al. Falling to Earth: An Apollo 15 Astronaut's Journey to the Moon. Smithsonian Institution Press, juliol 2011. ISBN 978-1588343093.
* 1 2 Associated Press «Astronaut-turned-evangelist dies of heart attack». Eugene Register-Guard. Associated Press [(Oregon)], 10-08-1991, p. 7A.
* ↑ Howe, Marvine «Rush To Climb Ararat Gives Town A Lift». The New York Times, 18-09-1983 [Consulta: 17 setembre 2016].
* ↑ Reynolds, David West. Apollo: The Epic Journey to the Moon. Tehabi Books, 2002, p. 166–189. ISBN 0-15-100964-3.
# Manuel González-Añón Carou

Manuel González-Añon Carou (A Serra de Outes, 7 de novembre de 1968) és un exfutbolista gallec, que jugava com a porter.

## Trajectòria

Va començar en modestos equips de la seua terra, com l'Orillamar, el Sada o el Bergantiños. Quan militava a l'Endesa As Pontes de 2aB, l'entrenador del Rayo Vallecano, en David Vidal. el va fitxar per ser el suplent del nigerià Wilfred. En la campanya 93/94, Carou debuta en primera divisió, tot jugant fins a 6 partits.
La temporada 94/95 deixa el Rayo i marxa al Reial Valladolid, on és suplent de José Luis González i de César Sánchez. Només apareix en una ocasió eixa campanya.
Davant de la manca d'oportunitats, el gallec baixa un parell de categories per jugar a les files del Carabanchel madrileny. Però, la seua carrera va donar un gir sobtat en marxar a l'MLS nord-americana. Va militar a les files del MetroStars i del Long Island Rough Riders.
A finals de la dècada dels 90 fitxa pel GD Chaves portugués. A l'equip lus hi va romandre quatre campanyes jugant amb certa regularitat. Es va retirar el 2006 després de formar part de l'Atlético Arteixo, en la seua Galícia natal.
# Fresne

* No s'ha de confondre amb fresnes.
«Le Fresne, Fresné o Fresne» té aquests significats:
* Toponímia:
** Le Fresne (Eure), municipi al departament de l'Eure (regió de Normandia, França)
** Le Fresne (Marne), municipi al departament del Marne (regió del Gran Est, França)
** Fresne-l'Archevêque, municipi al departament de l'Eure (regió de Normandia, França)
** Le Fresne-Camilly, municipi al departament de Calvados (Normandia)
** Fresne-Cauverville, municipi al departament de l'Eure (Normandia)
** Fresne-Léguillon, municipi al departament de l'Oise (regió dels Alts de França, França)
** Le Fresne-sur-Loire, municipi al departament de Loira Atlàntic (regió del País del Loira, França)
** Fresné-la-Mère, municipi al departament de Calvados (regió de Normandia, França)
** Fresne-le-Plan, municipi al departament del Sena Marítim (Normandia)
** Le Fresne-Poret, municipi al departament de la Manche (Normandia)
** Fresne-lès-Reims, municipi al departament del Marne (regió del Gran Est, França)
** Fresne-Saint-Mamès, municipi al departament de l'Alt Saona (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
** Saint-Côme-de-Fresné, municipi al departament de Calvados (regió de Normandia, França)
** Saint-Mards-de-Fresne, municipi al departament de l'Eure (Normandia)
** Saint-Pierre-du-Fresne, municipi al departament de Calvados (Normandia)
** Cantó de Fresne-Saint-Mamès, cantó al districte de Vesoul (departament de l'Alt Saona, França)
* Biografies:
** Charles du Fresne, sieur du Cange (Amiens, 1610 - París, 1688), filòleg, lexicògraf i historiador
** Marc-Joseph Marion du Fresne o Nicolas Thomas Marion du Fresne (Saint-Malo, 1724 - Bay of Islands, Nova Zelanda, 1772), navegant i explorador francès
# Fredolic anellat

El fredolic anellat (Tricholoma cingulatum) és una espècie de bolet pertanyent a la família de les tricolomatàcies.

## Descripció

* El barret és de color gris pàl·lid o brunenc gris amb la superfície finament esquamosa i seca, de jove amb el marge proveït de restes del vel, fibril·loses i blanquinoses. Fa entre 3 i 6 cm de diàmetre.
* Les làmines són blanquinoses, sovint amb lleus tonalitats grises, de subdistants a denses, quan són velles, la tonalitat és una mica més pàl·lida.
* El peu és blanquinós gris pàl·lid o lleugerament brunenc gris, amb un anell estret, blanquinós i membranós, llanós (en els bolets vells pot ésser poc evident).
* Olor i sabor lleument de farina.
* L'esporada és de color blanc, no amiloide, i les espores són una mica més petites que les de Tricholoma scalpturatum: 4,5-5 x 2,5-3 micròmetres.

## Hàbitat

Apareix entre el setembre i l'octubre, és força rar i viu en sòls àcids i sota bedolls i salzes, sobretot als boscos de ribera i, de vegades, als parcs.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa, incloent-hi la Gran Bretanya.

## Confusió amb altres espècies

Tricholoma cingulatum es reconeix bé pel vel (anell) ben visible. Està molt emparentat amb Tricholoma scalpturatum, però el primer té una marcada olor de farina, i grogueja clarament, no presenta mai anell i només als exemplars molt joves s'hi poden veure les fines restes filamentoses de la cortina al peu i al marge del barret. Tricholoma terreum tampoc té anell i no fa olor de farina. Seria perillosa la confusió amb Tricholoma pardinum, el qual és molt més robust i verinós.

## Comestibilitat

És comestible però, alhora, força escàs, per la qual cosa no s'hauria de recollir per al consum. A més a més, aquesta i altres espècies d'aquest grup no són gaire saboroses.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 Gerhardt, Ewald; Vila, Jordi; i Llimona, Xavier, 2000: Bolets dels Països Catalans i d'Europa. Manual d'identificació. Ediciones Omega, S.A, Barcelona. Pàg. 429. ISBN 84-282-1121-3
* 1 2 DAMyko (txec)
* ↑ AsturNatura (castellà)
* ↑ FirstNature (anglès)
* ↑ Época de fructificación de las diferentes clases de setas tratadas y hábitats donde lo hacen (castellà)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ RogersMushrooms Arxivat 2010-12-31 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Wild About Britain (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Species Fungorum (anglès)
* Biopix (anglès)
* MycoBank (anglès)
* Discover Life (anglès)