OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Devario acrostomus

Devario acrostomus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Mekong al seu pas per Laos.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Fang, F. i M. Kottelat, 1999. Danio species from northern Laos, with descriptions of three new species (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 10(3):281-295.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, F.F., 2001. Phylogeny and species diversity of the South and Southeast Asian cyprinid genus Danio Hamilton (Teleostei, Cyprinidae). Department of Zoology, Stockholm University and Department of Vertebrate Zoology, Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pardal del desert

El pardal del desert (Passer simplex) és una espècie d'ocell de la família dels passèrids (Passeride) que habita deserts i ciutats, essent comensal de l'home a Mauritània, Mali, Nigèria, el Txad, sud-oest d'Egipte i centre del Sudan.

## Referències

* ↑ «Pardal del desert». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 27/01/2013 (català)
# Juan Manuel Suárez del Valle

Juanma Suárez (Luanco, 4 de març de 1966) és un exfutbolista asturià, que jugava de migcampista. És germà del també futbolista Monchu.

## Trajectòria

Sorgeix als equips de l'Sporting de Gijón, fins a debutar amb el primer planter a la 86/87. A l'any següent es fa amb un lloc a l'onze titular, jugant fins a 36 partits i marcant set gols. La seua aportació, però, va caure a partir d'aquest moment i fins a la seua marxa el 1992 va jugar al voltant d'una vintena de partits per campanya.
L'estiu de 1992 fitxa pel CD Logroñés, on roman tres temporades força discretes. A l'equip de La Rioja hi milita fins a la temporada 94/95, quan baixa a Segona. Després, ha jugat dues temporades amb el Granada CF, de la Segona B.
En total, Juanma acumula 167 partits i 12 gols en la màxima categoria.

## Referències

* ↑ «Juanma, Juan Manuel Suárez del Valle - Futbolista» (en castellà). [Consulta: 28 juny 2017].
# Josep Melià Ques

Josep Melià Ques (Madrid, 27 de març de 1972) és un polític, advocat, professor de dret i articulista mallorquí ferm defensor de la llengua i la cultura catalanes a Mallorca.

## Biografia

És fill del conegut polític i periodista natural d'Artà, Josep Melià Pericàs i d'Antònia Ques Bernat, natural d'Alcúdia. Després d'obtindre postgrau en Dret Urbanístic va ser professor associat de Dret Constitucional i de Dret Administratiu a la Universitat de les Illes Balears.
Fou membre d'Unió Mallorquina i en fou president de les seves joventuts. Entre el 2001 i el 2003 va ser Conseller Executiu d'Ordenació del Territori del Consell de Mallorca; del 2003 el juny del 2007 ha estat regidor de Planificació de l'Ajuntament d'Alcúdia.
Des del 12 de juliol del 2007 és diputat de la setena legislatura del Parlament de les Illes Balears pel grup parlamentari del partit polític, Unió Mallorquina, en el que és portaveu suplent.
Des del 18 de setembre de 2007 ostenta altres càrrecs d'importància en diferents comissions al parlament:
* Secretari de la Comissió d'Assumptes Institucionals i Generals.
* Membre de la Comissió d'Economia.
* Membre de la Comissió d'Hisenda i Pressupostos.
* Membre de la Comissió d'Assumptes socials.
* Membre de la Comissió de control sobre de la Radiotelevisió de les Illes Balears.
* Membre de la Comissió no permanent de Salut.
Des del 25 de gener de 2010 fins al 28 de febrer de 2011 va esser President d'Unió Mallorquina, i se'l considerà representant de l'antic sector crític del partit, proper a les tesis del pacte amb el centreesquerra. Després de la seva dissolució és President de Convergència per les Illes. A les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2015 fou escollit novament diputat dins la coalició Proposta per les Illes.
Escriu amb regularitat a publicacions en llengua catalana com el Diari de Balears o el diari Avui i ha escrit l'obra: Nacionalisme i Constitució publicada per l'editorial Moll l'any 2000. El mateix any va ser guanyador conjuntament amb Biel Majoral dels XIV Premis 31 de Desembre, guardó que atorga l'Obra Cultural Balear.
Josep Melià està casat des del 2003, és pare de bessons i té residències a Palma i a Alcúdia.

## Referències

* ↑ Biografia a mgest.net
* ↑ «Josep Melià Ques». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Josep Melià: “Ens ha mancat temps”». dBalears, 23-05-2011. [Consulta: 22 gener 2022].
* ↑ «Fitxa del Parlament Balear». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 11 agost 2015].

## Enllaços externs

* President d'Unió Mallorquina
* Articles de Josep Melià Ques al Diari de Balears
* Bloc de Josep Melià Ques
# Josep Melià

Josep Melià és el nom dels següents personatges:
* Josep Melià Pericàs (1939-2000) advocat i escriptor mallorquí.
* Josep Melià Ques, advocat i periodista mallorquí fill de l'anterior.
# Josep Bellvitges

Josep Bellvitges (Principat de Catalunya, segle XVIII - segle XIX) fou un eclesiàstic i lexicògraf nascut a Catalunya que visqué a cavall dels segles xviii i xix. Fou professor de retòrica al seminari de Barcelona i membre de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona. A l'Acadèmia de Bones Lletres, hi llegí una memòria que portà per títol Sobre por qué métodos de ortografía o por cuáles medios se arregló en lo antiguo el método de escribir en catalán (1800), tot i això, la seva obra més coneguda és el Diccionario catalán-castellano-latino (1803–1805) que publicà conjuntament amb Joaquim Esteve i Antoni Joglar.

## Referències

* ↑ «Josep Bellvitges». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Campabadal i Bertran, Mireia. La Reial Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona en el segle XVIII: l'interès per la història, la llengua i la literatura catalanes. L'Abadia de Montserrat, 2006, p.17, 148, 230, 232, 234 i 312.
# Josep Baucells i Reig

Josep Baucells i Reig (Taradell, Osona, 1932 - Barcelona, 16 d'abril de 2021) va ser un bibliotecari, arxiver, historiador i prevere català.
Es va formar al Seminari de Barcelona i posteriorment va seguir la carrera d'Història a la Universitat de Barcelona. El 1999 obtingué el grau de doctor amb una tesi sobre la vida quotidiana a la Catalunya medieval, dirigida pel professor Manuel Riu i Riu. Des del 1967 ocupa la plaça de bibliotecari i arxiver de la catedral de Barcelona. Més endavant acabaria convertint-se en el director de l'Arxiu Capitular de Barcelona. El 1996 fou nomenat canonge de la Catedral de Barcelona.

## Publicacions

Entre les seves publicacions destaquen els treballs de catalogació dels fons de l'arxiu catedralici barceloní. També ha col·laborat en la Guia dels Arxius eclesiàstics de Catalunya-València-Balears (1978)
* El Baix Llobregat i la Pia Almoina de la Seu de Barcelona. Catàleg del fons en pergamí de l'Arxiu de la Catedral de Barcelona (1984)
* El fons Cisma d'Occident de l'Arxiu Capitular de la Catedral de Barcelona. Catàleg de còdexs i pergamins (1985)
* El Maresme i la Pia Almoina de la Seu de Barcelona. Catàleg del fons en pergamí de l'Arxiu Capitular de la Catedral de Barcelona (1987)

## Referències

* ↑ Taradell, Ajuntament de. «In memoriam Mn. Josep Baucells». taradell.cat. [Consulta: 12 maig 2021].
* 1 2 3 «Josep Baucells i Reig». Diccionari enciclopèdic d'historiografia catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Archivo Catedralicio de Barcelona». Censo-Guía de Archivos. Ministerio de Cultura y Deporte - Gobierno de España. [Consulta: 14 octubre 2018].
* ↑ «Nombrados cinco nuevos canónigos de la catedral de Barcelona». La Vanguardia (Hemeroteca), 23-06-1996, pàg. 43 [Consulta: 14 octubre 2018].
# José Eugenio Bermejillo Menocal

José Eugenio Bermejillo Menocal fou un polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant a restauració borbònica.
Diputat a la diputació de Castelló per Nules des de novembre de 1860 a agost de 1863. Va aconseguir l'acta de diputat a les eleccions generals espanyoles de 1884 pel districte de Sogorb. Va formar part del Partit Conservador inscrit al corrent castellonenc de Francisco Romero Robledo, oposada a qualsevol col·laboració amb el cossi. A les eleccions de 1886 fou derrotat pel cacic liberal Juan Navarro Reverter.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.74. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# José Antonio Muñoz Bravo

José Antonio Muñoz Bravo (Sevilla, 7 de juny de 1967) és un exfutbolista andalús, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Debuta a primera divisió el 30 de setembre de 1990, en un derbi entre el seu equip, el Reial Betis i el Sevilla FC, que finalitza amb 3 gols a 0 per als sevillistes. Al llarg de la temporada, el defensa només hi apareixeria en una altra ocasió.

## Enllaços externs

* Fitxa de jugador
# Jānis Frīdrihs Baumanis

Jānis Frīdrihs Baumanis (Riga, 23 de maig de 1834 - Riga, 19 de març de 1891) va ser el primer arquitecte professional de Letònia. Va iniciar la seva carrera fent de fuster, i gràcies a l'ajut de l'arquitecte Ludvig Bohnstedt, de Sant Petersburg, va poder estudiar a la Bauakademie de Berlín (1860-62) i a l'Acadèmia de les Arts de Sant Petersburg (1862-65). Va exercir durant un temps a Vidzeme abans de traslladar-se a Riga, on va dissenyar més de 150 edificis públics durant la segona meitat del segle xix, principalment d'estil eclèctic.

## Galeria

* Banc Central de Letònia
* Mansió d'Emma Menzendorf (actualment l'ambaixada francesa)
* Edifici dels jutjats regionals de Riga
* La Casa de la Corporació Livoniana
* Vista interior de la Casa de la Corporació Livoniana
# Jānis Jurkāns

Jānis Jurkāns (Riga, 31 d'agost de 1946) és un polític letó, que va ser un dels líders del Front Popular de Letònia i que va ser ministre d'Afers Exteriors (1990-1992).
Jānis Jurkāns va néixer en el si d'una família amb arrels poloneses i letones. El 1974 Jurkāns es va graduar de la Universitat Estatal de Letònia, amb especialització en anglès. Va treballar com a professor des de 1974 fins a 1978. El 1989 es va convertir en un activista del Front Popular. Jurkāns va ser ministre d'Afers Exteriors de Letònia de 1990 a 1992. El 1992, Janis Jurkāns, juntament amb altres nou ministres d'Afers Exteriors bàltics i un comissari de la UE, van fundar el Consell d'Estats de la Mar Bàltica i l'EuroFacultat.
Va dimitir el 1992 a causa de la seva oposició a la llei de ciutadania de Letònia, que en la seva opinió amenaçava l'harmonia social al país; també va rebutjar les reclamacions territorials d'Abrene. El 1994 Jurkāns va fundar el Partit de l'Harmonia Nacional i va ser el president del grup del partit al Saeima (1994-1996; 1997-1998) i més tard del grup parlamentari de l'aliança Pels Drets Humans en una Letònia Unida. Va ser diputat a les V, vi, vii i viii legislatures del Saeima (1993-2006). El 2002 va visitar Moscou i es va reunir amb Vladímir Putin, que va expressar el seu suport a les polítiques de Jurkāns. El 2005 es va distanciar de l'activitat política i es va concentrar en l'empresa de logística Baltijas asociācija. No obstant això, va participar en les eleccions parlamentàries de 2011 com a candidat del Primer Partit de Letònia/Via Letona i va ser un candidat potencial per al càrrec de ministre d'Afers Exteriors. Tanmateix, no va aconseguir ser elegit. És partidari de l'annexió de Crimea per Rússia.
Jānis Jurkāns està casat i té dos fills.

## Referències

* ↑ Krzysztof Szczepanik
* ↑ Nascut a un Somni.
* ↑ Отставка министра иностранных дел Латвии
* ↑ Голосование о доверии кабинету в Латвии
* ↑ Зайцев

## Enllaços externs

* Currículum en el lloc web del ministeri d'Afers Exteriors de Letònia
# Kalachuris de Tripuri

El Kalachuris de Tripuri, també coneguts com a Kalachuris de Chedi fou una dinastia que va governar grans parts de l'Índia central durant els segles IX a XII. Van governar la regió històrica regió de Chedi (també conegut com a Dahala-mandala), des de la seva capital Tripuri (moderna Tewar prop de Jabalpur, Madhya Pradesh). El Kalachuris de Tripuri van lliurar diverses batalles contra els Chandeles de Jejakabhukti, i més tard va tenir aliances matrimonials amb ells.
V. V. Mirashi ha teoritzat que els Kalachuris de Tripuri eren descendents dels primers Kalachuris de Mahishmati.

## Llista de governants

La següent és una llista dels governants kalachuris de Tripuri, amb estimacions de les dates dels seus regnats:
* Vamarajadeva (675-700)
* Shankaragana I (750-775)
* Lakshamanaraja I (825-850)
* Kokalla I (850-890); el seu fill més jove va establir la branca dels Kalachuris de Ratnapura
* Shankaragana II (890-910), àlies Mugdhatunga
* Balaharsha (910-915)
* Yuvarajadeva I (915-945)
* Lakshamanaraja II (945-970)
* Shankaragana III (970-80)
* Yuvarajadeva II (980-990)
* Kokalla II (990-1015)
* Gangeyadeva 1015-1141)
* Karna (1041-1173), àlies Lakshmi-Karna
* Yashahkarna (1073-1123)
* Gaya-Karna (1123-1153)
* Nara-simha (1153-1163)
* Jaya-simha (1163-1188)
* Vijaya-simha (1188-1210)
* Ajaya-simha

## Referències

* ↑ Ramnika Jalali and Rajni Mankotia. A Glimpse of Kalachuris of Tripurari. Vinod, 2003, p. 78.
* ↑ Sen, Shailendra Nath. Ancient Indian History and Civilization. New Age International, 1999, p. 208. ISBN 9788122411980.
* ↑ Vasudev Vishnu Mirashi. Bhavabhuti. Motilal Banarsidass, 1974, p. 376. ISBN 9788120811805.
* ↑ Rajiv Kumar Verma «Kalachuri Inscriptions : A Reflection of Dwindling Political Power». Veethika, 1, 3, 2015. Arxivat de l'original el 2017-01-26 [Consulta: 28 desembre 2016].
* ↑ Loenz Franz Kielhorn. Rajim stone inscription of Jagapala of the Kulachuri year 896, 1888, p. 137-138.

## Bibliografia addicional

* Ramnika Jalali; Rajni Mankotia A Glimpse of Kalachuris of Tripurari. Vinod, 2003. ISBN 978-81-85599-59-5.
* R. K. Sharma. The Kalachuris and their times. Sundeep, 1980. OCLC 7816720.
* The Haihayas Of Tripuri And Their Monuments Arxivat 2016-08-26 a Wayback Machine. (1931) by R. D. Banerji
* Inscriptions Of The Kalachuri Chedi Era, Corpus Inscriptionum Indicarum Volume 4 (Part 1 Arxivat 2016-09-23 a Wayback Machine. and Part 2 Arxivat 2016-09-23 a Wayback Machine.)
# Kaladgi

Kaladgi (kanarès ಕಲಾದಗಿ) és una ciutat de Karnataka, Índia, al districte de Bagalkot a 24 km a l'oest de la ciutat de Bagalkot, a 16° 12′ 14″ N, 75° 30′ 00″ E﻿ / ﻿16.204°N,75.5°E﻿ / 16.204; 75.5, a la riba del riu Ghataprabha. És coneguda per la seva horta de fruites; també compta amb el temple de Gurulingeswara Matha. La població estimada és de menys de 20.000 habitants. La població el 1881 era de 7.024 habitants i el 1901 de 4.946.
Fou aquarterament de cavalleria pels Sourhern Maharashtra Jagirdars. Després del motí, el 1864, fou convertida en capital de districte, i el 1866 es va formar la municipalitat. Fou capital fins que una orde de la presidència de Bombai de 1884 en va ordenar el trasllat a Bijapur, orde que es va fer efectiva el març de 1885

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Kalabubu

El Kalabubu, de vegades nomenat Kala bubu, és una torca —collaret circular rígid— usat pels guerrers de la gent del sud de Nías a la regió del Nord de Sumatra, Indonèsia. Aquest tipus de torques de guerra i heroisme. Es creia que portar un kalabubu protegia el portador del mal. Els kalabubu són popularment conegut com a «collaret caça-caps»; històricament solament els qui hagin decapitat al líder de les tribus enemigues se'l permetia usar aquest accessori.

## Forma i construcció

Els Kalabubu posseeixen una forma circular amb un diàmetre des dels 22 fins als 25 centímetres. La grossor del kalabubu varia, estant la part central la més gruixuda i després gradualment aprimant-se cap a tots dos finals. Les puntes dels finals estan connectades per formar un disc fet usualment de llautó, i en rares ocasions d'or. El bastiment intern del collaret està fet d'un filferro o llautó que està lligat al final. Aquest bastiment representa la gran serp daurada de la mitologia de l'illa.
Aquest accessori es confecciona amb talls de closca de coco, de vegades també de la closca d'una tortuga, ajustat prop d'una base de llautó. Els talls són progressivament més grans conforme es dirigeix cap al front del collaret. Aquestes làmines són pressionades juntes i després polides i polides fins que tinguin una superfície suau. Finalment, el kalabubu és tenyit de negre.

## Símbol

El kalabubu està associat amb la guerra tribal i la pràctica de la decapitació (mangai binu). Aquest torque simbolitza la masculinitat, el triomf a batalla i l'heroisme. Històricament, només els homes que demostrin ferocitat a les batalles i que hagin decapitat al líder de l'enemic eren permesos usar el kalabubu. El portador d'aquest artefacte és normalment vist com l'heroi guerrer del seu poble. El Kalabubu és també usat durant els balls de guerra cerimonials. Avui dia, la majoria dels homes de Nias van duent un kalabubu.

## Variacions del kalabubu

Al nord de Nías, un collaret conegut com a nifitali-tali és la variació de metalls preciosos del kalabubu. El nifitali-tali era exclusivament lluït per homes d'alt rang en ocasions festives, per exemple al festí d'Osawa. A diferència dels exemples del sud, el nifitali-tali està sempre acabat amb un metall preciós com ara plata o or.

## Referències

* 1 2 Muhammad Husni & Tiarma Siregar 2000, p. 47
* ↑ "Istiadat Nias" [Nias Tradition]. Museum Pusaka Nias (in Indonesian). Yayasan Pusaka Nias. 2017. Retrieved 29 de novembre de 2017
* ↑ Marschall, 2013, p. 128.
* 1 2 Richter & Carpenter 2012, p. 428.

## Bibliografia

* Marschall, Wolfgang «Zwei emblematische Paneele in einem Haus in Süd Nias (Indonesien)» (en alemany). Archiv 61-62 - Archive Weltmuseum Wien [Wien], 2013. ISSN: 00666513 [Consulta: 29 novembre 2017].
* Muhammad Husni; Tiarma Rita Siregar Perhiasan Tradisional Indonesia. Direktorat Jenderal Kebudayaan, 2000.
* Richter, Anne; Carpenter, Bruce W. Gold Jewellery of the Indonesian Archipelago. Editions Didier Millet, 2012. ISBN 9789814260381.
# Kankarwa

Kankarwa fou un estat tributari protegit, una thikana feudatària de Mewar (Udaipur). Els thakurs eren descendents del maharana Udai Singh II de Mewar, a través del seu fill Rana Viramdeo, germà petit de Rana Sagat Singh (fundador del clan Shaktawat-Sisodia). El primer fou Shambhu Singh, mort el 1773 en lluita contra Bundi. Aquesta thikana tenia la consideració de Baba Ranawat que vol dir un govern del qual el fill mascle era adoptat per la casa de Mewar en absència d'hereu mascle. Els descendents de Udai Singh foren els primers a portar el patronímic de ranawat.

## Referències

* ↑ Genealogia
# Kathetostoma cubana

Kathetostoma cubana és una espècie de peix pertanyent a la família dels uranoscòpids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 30 cm de llargària màxima (normalment, en fa 20).
* 14-14 radis tous a l'aleta dorsal i 13 a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 200 i 600 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental central: des de les Bahames i la costa septentrional de Cuba fins a les illes oceàniques de Veneçuela.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1860. Catalogue of the acanthopterygian fishes in the collection of the British Museum. 2. Squamipinnes, Cirrhitidae, Triglidae, Trachinidae, Sciaenidae, Polynemidae, Sphyraenidae, Trichiuridae, Scombridae, Carangidae, Xiphiidae. British Mus., London. Cat. Fishes v. 2: i-xxi + 1-548.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Barbour, T., 1941. A new Cuban star-gazer. Proceedings of the New England Zoölogical Club v. 19: 1-2.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Cervigón, F., R. Cipriani, W. Fischer, L. Garibaldi, M. Hendrickx, A.J. Lemus, R. Márquez, J.M. Poutiers, G. Robaina i B. Rodríguez, 1992. Fichas FAO de identificación de especies para los fines de la pesca. Guía de campo de las especies comerciales marinas y de aguas salobres de la costa septentrional de Sur América. FAO, Roma. 513 p. Preparado con el financiamiento de la Comisión de Comunidades Europeas y de NORAD.
* ↑ Cervigón, F., 1994. Los peces marinos de Venezuela. Volum 3. Fundación Científica Los Roques, Caracas, Veneçuela. 295 p.
* ↑ Claro, R. i L.R. Parenti, 2001. The marine ichthyofauna of Cuba. p. 21-57. A: Claro, R., K.C. Lindeman i L.R. Parenti (eds) Ecology of the marine fishes of Cuba. Smithsonian Institution Press, Washington DC i Londres. 253 p.
* ↑ Claro, R., 1994. Características generales de la ictiofauna. p. 55-70. A R. Claro (ed.) Ecología de los peces marinos de Cuba. Instituto de Oceanología Academia de Ciencias de Cuba i Centro de Investigaciones de Quintana Roo.
* ↑ Caldwell, K.D., 1966. Marine and freshwater fishes of Jamaica. Bull. Inst. Jamaica (17):7-109.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB