OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Igualada Som-hi

Igualada Som-hi és una coalició electoral d'àmbit municipal formada per PSC, Comuns i Igualada Oberta. La candidatura, impulsada pel periodista Jordi Cuadras i Oliva l'11 de desembre de l'any 2018 a Igualada en la conferència "D'ara endavant", agafa com a referent l'Entesa per Igualada, una coalició formada pel PSC i ICV que va governar la ciutat tres legislatures consecutives entre els anys 1999 i el 2011. Igualada Som-hi està format pel Partit dels Socialistes de Catalunya a Igualada, el Comú d'Igualada i el grup ciutadà Igualada Oberta i va concórrer en una cita electoral, per primera vegada, a les eleccions municipals del 26 de maig del 2019.
La coalició d'esquerres i progressista presenta la seva proposta programàtica sota l'eslògan "Fem una Igualada millor" amb especial atenció en l'àmbit social, la lluita contra l'emergència climàtica, el feminisme i els drets LGTBI. Una de les apostes destacades del programa de la formació va ser el pla "Barris de primera" per dotar tots els barris de la ciutat de comerç, cultura, eixos de vianants i espais d'esbarjo i activitat física.
Igualada Som-hi va obtenir 3.677 vots a les eleccions municipals de 2019, un 19,77% del total, guanyant als col·legis electorals de Fàtima i Montserrat i esdevenint segona força a Les Comes Oest i Les Flors. Els regidors que van entrar a formar part del consistori són Jordi Cuadras, Montse Montaña, Quim Roca i Irene Gil. En les eleccions municipals de 2023 va obtenir 3.677 vots, un 21,98% del total, i cinc regidors.

## Referències

* ↑ «Igualada Som-hi ‐ Fem una Igualada millor». [Consulta: 29 octubre 2021].
* ↑ «Neix el grup ciutadà 'Igualada Oberta' per fer propostes per la candidatura de Jordi Cuadras». Info Anoia, 19-11-2018. [Consulta: 29 octubre 2021].
* ↑ «"D'ara endavant" - Conferència de Jordi Cuadras». [Consulta: 29 octubre 2021].
* ↑ «Resultats a Igualada | Eleccions Municipals 2019 | Diari Ara». [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ «Puigdemont guanya als mateixos districtes d'Igualada que Castells, excepte un» (en catalan). [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ «Castells guanya i queda a un escó de la majoria absoluta». 324. [Consulta: 29 octubre 2023].

## Vegeu també

* Decidim Igualada-Entesa
# Luna

«Luna» té aquests significats:
* Luna (mitologia), deessa romana de la Lluna.
* Biografies:
** Luna (llinatge) poderosa família d'infançons aragonesos
** Papa Luna, (Illueca, Regne d'Aragó, 1328 - Peníscola, Regne de València, 1423), antipapa
* Toponímia:
** Luna (Aragó) municipi de l'Aragó, a la província de Saragossa, a la comarca de Cinco Villas
** Luna (Lleó) comarca de la província de Lleó
** Luna (Etrúria) fou una ciutat d'Etrúria (Itàlia)
# Límits d'integració

En càlcul i en anàlisi matemàtica els límits d'integració de la integral
    $\int _{a}^{b}f(x)\,dx$
d'una funció integrable Riemann f definida en un interval tancat i fitat [a, b] són els nombres reals a (límit inferior) i b (límit superior).

## Integrals impròpies

Els límits d'integració també es poden definir per a les integrals impròpies. Els límits d'integració en els dos casos següents
    $\lim _{z\rightarrow a^{+}}\int _{z}^{b}f(x)\,dx$
i
    $\lim _{z\rightarrow b^{-}}\int _{a}^{z}f(x)\,dx$
són altre cop a i b. Per a la integral impròpia
    $\int _{a}^{\infty }f(x)\,dx$
o
    $\int _{-\infty }^{b}f(x)\,dx$
els límits d'integració són a i +∞, o −∞ i b, respectivament.

## Vegeu també

* Integral
* Integral de Riemann
# MLR

MLR té els següents significats:
* Moviment Llibertari de Resistència, moviment anarquista espanyol
* Moviment Liberal Rodista, partit polític històric d'Hondures
* Regressió lineal múltiple (del seu nom en anglès Multiple Linear Regression), modalitat de la regressió lineal que treballa amb diverses variables independents
# Mai és tan fosc

Mai és tan fosc és una pel·lícula documental catalana de l'any 2014 dirigida per la cineasta i guionista Èrika Sánchez. Es va estrenar el 5 de juny de 2014 en la sessió inaugural del Barcelona Creative Commons Film Festival.

## Argument

Èrika Sánchez, al costat d'un reduït equip cinematogràfic, dibuixa un retrat de la vida quotidiana de l'economista i activista Arcadi Oliveres al llarg de dos anys clau, 2011 i 2012, de la seva biografia: des de les lluites estudiantils contra la dictadura franquista a la dècada del 1960, passant pel moviment antiglobalització, la creació del Fòrum Social Mundial a Porto Alegre i el moviment dels indignats. Una road movie que el segueix en el seus viatges que uneixen la lluita col·lectiva amb la solitud en el seu particular evangeli contra el capitalisme.
De l'estrèpit de les masses d'una societat en l'abisme a la lluita individual d'un home per superar els esculls de la condició humana: la seva ocupació com a professor d'Economia Aplicada a la Universitat Autònoma de Barcelona, les seves intervencions a ràdio i televisió, les xerrades en auditoris i les seves relacions familiars.

## Referències

* 1 2 López, Lara. «Mai és tan fosc amb Arcadi Oliveres». Núvol, 06-06-2014. [Consulta: 6 febrer 2021].
* ↑ Baiges, Siscu. «'Mai és tan fosc': dos anys en la vida d’Arcadi Oliveres», 23-09-2014. [Consulta: 6 febrer 2021].
# Luci Cassi Longí

Luci Cassi Longí és el nom dels següents personatges:
* Luci Cassi Longí Ravil·la, cònsol el 127 aC
* Luci Cassi Longí (cònsol 107 aC), cònsol el 107 aC
* Luci Cassi Longí (tribú 104 aC), tribú de la plebs el 104 aC
* Luci Cassi Longí (tribú 44 aC), tribú de la plebs el 44 aC
* Luci Cassi Longí (governador), govern suplent de Síria
* Luci Cassi Longí (magistrat) magistrat romà abans del 63 aC
* Luci Cassi Longí (cònsol any 30), cònsol l'any 30
# Luci d'Adrianòpolis

* Per a altres significats, vegeu «Luci».
Luci d'Adrianòpolis (en llatí Lucius, en grec Λούκιος) va ser un bisbe d'Adrianòpolis del segle iv, probable successor d'Eutropi. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

A la marxa d'Eutropi, exiliat a la Gàl·lia, va ser nomenat bisbe d'Adrianòpolis (Tràcia). També, però, va ser expulsat de la seu pels arrians, sota Constanci II, i va anar a Roma a postular la seva causa davant del papa Juli I, cap a l'any 340 o 341 en un moment en què altres bisbes també van anar a Roma, com Pau I de Constantinoble o Atanasi d'Alexandria a fer les mateixes reivindicacions.
El papa, després d'haver constatat la seva ortodòxia, li va donar una carta demanant que fos restablert en el càrrec i recriminant els seus perseguidors. Sembla que les autoritats eclesiàstiques d'Orient no van respectar l'autoritat papal i no en van fer cas. El mateix Constanci el va restaurar al seu lloc, després dels acords que va establir amb Constant, l'emperador d'Occident, probablement abans del concili de Sàrdica de l'any 347. A la mort de Constant el 350, la seva severitat va provocar que els arrians el tornessin a deposar, li van lligar el coll i les mans amb ferros i el van desterrar. Va morir a l'exili en data indeterminada. Va ser considerat màrtir i l'església romana el celebra l'11 de febrer.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Lucius of Adrianople». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 30 desembre 2022].
# Luci d'Alexandria

Luci d'Alexandria (grec antic: Λούκιος; llatí: Lucius) va ser un bisbe o patriarca arià d'Alexandria.
A la mort de l'emperador Constanci II l'any 361, el patriarca d'Alexandria, Jordi de Capadòcia, va morir assassinat i els arrians van ser expulsats de les seves seus. Amagats en territoris on eren majoria van escollir Luci com a patriarca alexandrí. Quan va morir Julià l'Apòstata, Luci va començar les gestions amb Jovià per ser establert a la seu en lloc d'Atanasi, però l'emperador no se'l va escoltar i el va r4ebutjar amb menyspreu.
Quan l'arrià Valent es va convertir en emperador d'Orient ho van tornar a provar però l'emperador no va permetre el seu retorn en vida d'Atanasi, i llavors va ser nomenat bisbe de Samòsata, on es va trobar amb l'oposició ferotge dels ortodoxos; va reaccionar utilitzant les tropes imperials. A la mort d'Atanasi l'any 373 que havia deixat com a successor a Pere, que va ser ordenat, Valent va enviar a Luci a Alexandria juntament amb Euzois, patriarca arrià d'Antioquia, amb ordres que fos restablert com a patriarca.
Es va deposar a Pere i es va nomenar Luci, que va començar una dura persecució contra els seus enemics, especialment entre el clergat als que Luci acusava de causar disturbis. Pere va anar a Roma on va obtenir el suport del papa Damas I que el va reenviar a Alexandria amb una carta confirmant la seva elevació, i allà va ser restablert com a patriarca. Luci va fugir a Constantinoble potser l'any 377 o el 378 i Valent va morir poc després.
No se sap si va tornar a ser nomenat patriarca però si realment ho va ser, va durar molt poc temps. Sota Teodosi es creu que va dirigir les esglésies arrianes a Alexandria. Es va retirar de Constantinoble quan va ser expulsat el patriarca Demòfil l'any 380, i ja no torna a ser esmentat.
Segons Jeroni va escriure Solemnes de Paschate Epistolae, i alguns petits llibres (libelli); a les actes del concili del Laterà de l'any 649 consta un extracte del seu Εἰς τὸ πάσχα λόγος, Sermo in Pascha que podria ser part de Solemnes de Paschate Epistolae. Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Lucius of Alexandria». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 30 desembre 2022].
# Luci de Britànnia

Luci de Britànnia —Lucius— (Gal·les, s. II) fou un suposat rei britó que va escriure una carta al Papa Eleuteri on li demanava assistència per a la conversió del seu poble al cristianisme. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes, probablement degut a la confusió amb Sant Luci de Coira.

## Llegenda

Segons la tradició transmesa per Godofred de Monmouth a Historia Regum Britanniae, era fill del rei Coïl. Va escriure una carta al Papa Eleuteri (hi ha llegendes que diuen que fou en 156, però la data ha de ser errònia, ja que Eleuteri fou papa del 175 al 189), en què li demanava ajut per a la conversió del seu poble al cristianisme: el papa li va enviar religiosos (Beda diu que eren Fugà i Duvià) i el poble i ell mateix es van convertir i van ésser batejats, romanent cristians segons els ensenyaments rebuts, almenys fins al temps de Dioclecià.
Els missioners van convertir els temples pagans en esglésies i fundaren les primeres diòcesis britàniques: York fou la seu del Regne d'Alba (l'actual Escòcia) i Deira; Londres de Logres i Cornualla (Gran Bretanya), i Caerleon de Càmbria (actual Gal·les). Els missioners anaren a Roma i tornaren a la Gran Bretanya amb més predicadors per difondre millor la nova fe.

## Historicitat

No hi ha cap prova ni testimoni contemporanis d'un rei d'aquest nom. L'aparició al Liber Pontificalis, del segle vi, es considera un error de transcripció. No obstant això, la història del "primer rei cristià d'Anglaterra" ha acabat arrelant. Probablement, l'error s'origina en el rei d'Osroene, tolerant amb els cristians, Luci Eli Megas Abgar IX, rei de Britio (actual Birtha, Turquia), que hi regnava el 179. La confusió faria pensar que Britio es referia a Britannia o que el rei era Brito (britó).
Ha estat identificat amb el rei gal·lès Lleurwg-ab-Coel -ab- Cyllin, conegut per Lleufer Mawr (La gran llum) i per Lles, que es diu que va demanar ajut a Roma per instruir espiritualment al seu poble i va rebre quatre mestres: Dyfan, Ffagan, Medwy, i Elfan i que hauria fundat la seu de Llandaff. Nombroses llegendes es van publicar més tard en relació al tema.

## Identificació amb Luci de Coira

La canonització popular del sant es pot deure, a banda de a la llegenda de l'evangelització del país, a la identificació amb el sant real Luci de Coira, en un cas de desdoblament.
Per explicar-ho millor, la tradició diu que Luci, després d'ésser a Britànnia, anà a predicar a Suïssa, evangelitzant els Grisons.

## Bibliografia

* Heal, Felicity (2005). "What can King Lucius do for you? The Reformation and the Early British Church", The English Historical Review, v. 120, 487, p. 593–614.
* Smith, Alan (1979). "Lucius of Britain: Alleged King and Church Founder", Folklore, v. 90, 1, p. 29–36.
# Malacomys cansdalei

Malacomys cansdalei és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Costa d'Ivori, el sud de Ghana i, possiblement, Libèria. El seu hàbitat natural són les selves perennifòlies primàries. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. Aquest tàxon fou anomenat en honor del zoòleg i presentador televisiu britànic George Soper Cansdale.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Malacomys cansdalei. UICN 2017. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2017, consultada el 7 març 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 71. ISBN 978-0801893049.
# Malacocephalus okamurai

Malacocephalus okamurai és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes que es troba a la Guaiana Francesa i el Brasil.
Els mascles poden assolir 28 cm de llargària total.
És un peix d'aigües profundes que viu entre 229-411 m de fondària.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther A. 1862. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Acanthopterygii, Pharyngognathi and Anacanthini in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 4. i-xxi + 1-534.
* ↑ BioLib (castellà)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Iwamoto, T. i T. Arai, 1987. A new grenadier Malacocephalus okamurai (Pisces: Gadiformes: Macrouridae) from the Western Atlantic. Copeia (1):204-208.
# Malacoglanis gelatinosus

Malacoglanis gelatinosus és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Caquetá a Colòmbia.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ De Pínna, M.C.C. i W. Wosiacki, 2003. Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes). p. 270-290. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Barriga, R. «Peces de agua dulce del Ecuador» (en castellà). Revista de Información técnico-científica, XVI, 3, 1991, pàg. 7–88.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Malaltia meningocòccica

La malaltia meningocòcica descriu infeccions causades pel bacteri Neisseria meningitidis (també anomenat meningococ), que hi presenten manifestacions clíniques molt diverses que van des d'una bacterièmia oculta a formes fulminants.
Té un alt índex de mortalitat si no es tracta, però es pot prevenir per vacunes. Tot i que és coneguda com a causa de meningitis, també pot donar lloc a sèpsia, que és una condició encara més perjudicial i perillosa. La meningitis i la meningococèmia són les causes principals de la malaltia, la mort i la discapacitat tant als països desenvolupats com als països en desenvolupament.

## Referències

* ↑ «Cerca bàsica». GenCat - Departament de Cultura -Centre de Terminologia. [Consulta: 24 juliol 2020].
# Malämmar

Malämmar és un grup català de doom metal instrumental i post-metal format l'any 2011. El seu guitarrista és el dissenyador badaloní Xavi Forné, fundador del prestigiós estudi Error! Design, molt orientat a l'escena rock. La producció musical dels seus discos va a càrrec de Victor Teller a Wave Factory Studio, y mastertizat per Victor Garcia a Ultramarinos Costa Brava.

## Membres

* Guillem Bosch: bateria
* Xavi Forné: guitarra
* Víctor Teller: baix

## Discografia

* Vendetta (2016)
* Mil mentiras (EP, 2018)
* Live at Dunk! Festival 2019 (2020)
* Mazza (2021)

## Referències

* ↑ «Descubre a Malämmar» (en castellà). MondoSonoro, 31-03-2016. [Consulta: 5 abril 2022].
* ↑ «Doble nit d'estrena amb el rock instrumental de Toundra i Malämmar». Som Granollers, 18-01-2022.
* 1 2 Díaz Rodríguez, Alejandro. «Entrevista a MALÄMMAR por su ‘Mazza’». TNT Radio Rock, 30-05-2021.
# Manel Mascó i Garcia

Manel Mascó i Garcia (Barcelona, 8 de juliol de 1936 - Barcelona, 5 de juliol de 2023) és un antic jugador d'hoquei sobre patins català de les dècades de 1950 i 1960.

## Trajectòria

Va viure una llarga trajectòria a força clubs catalans, jugant a FC Barcelona, CP Vic, CF Arrahona de Sabadell en tres etapes, RCD Espanyol, Mercantil CH d'Igualada, CP Calafell, Cerdanyola CH, CE Arenys de Munt i DC Mataró. Fou internacional amb Espanya entre 1959 i 1962 i amb Catalunya el 1962.
Va jugar als veterans del FC Barcelona del 1973 fins al 1977.

## Palmarès
### CF Arrahona

* Campionat d'Espanya:
** 1959

### RCD Espanyol

* Campionat d'Espanya:
** 1961, 1962
* Campionat de Catalunya:
** 1961

### Espanya

* Copa de les Nacions:
** 1960

## Referències

* 1 2 Closa, Antoni [et al.].. Diccionari del Barça. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1999. ISBN 978-84-412-0126-2.
* 1 2 3 «Perfil a rinkhockey.net». rinkhockey.net. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Hockey sobre ruedas». Mundo Deportivo, 18-09-1965. [Consulta: 1r octubre 2015].
# Luis López Dóriga

José López Dóriga fou un polític valencià, diputat a les Corts Espanyols durant la restauració borbònica. Propietari agrícola, formava part de la secció partidària d'Antoni Maura i Montaner del Partit Liberal Conservador. Amb aquest partit fou elegit diputat pel districte valencià de la Vila Joiosa a les eleccions generals espanyoles de 1919. A les eleccions de 1920 seria derrotat per José Jorro Miranda.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Luisa Carvajal y Mendoza

Luisa Carvajal y Mendoza (Jaraicejo, província de Cáceres, 2 de gener de 1566 - Londres, Anglaterra, 2 de gener de 1614) era una poetessa i escriptora religiosa, membre de la noblesa espanyola que tenia una connexió familiar amb el Duc de Lerma.

## Vida

Els pares de Luisa van morir essent ella molt jove per la qual cosa va anar a viure a Pamplona amb el seu oncle Francisco Hurtado de Mendoza, primer marquès d'Almazán. ;Com que no desitjava casar-se, després de la mort del seu oncle l'any 1592, va fer vida religiosa a casa seva a Madrid, amb alguns criats, i va reclamar la seva herència iniciant un plet contra el seu germà. Luisa volia els diners per tal de fundar un convent a Flandes però, influïda pels jesuites, va decidir donar-los a aquest orde i viatjar a Anglaterra per convertir al catolicisme els anglicans.
El 1598, volent morir per Déu, va fer un vot de martiri i li va ésser concedit el permís per viatjar a Anglaterra, on es va unir als catòlics clandenstins. Va arribar a Londres poc després de la Conspiració de la pólvora de 1605; va intentar reconvertir anglicans al Catolicisme predicant a Cheapside i declarant públicament la il·legitimitat de la reina Elisabet. Carvajal va treballar a Londres i el seu entorn com a mestra i missionera, a més d'ajudar els necessitats.
Empresonada dues vegades, un cop per proselitisme públic i un altre per fundar una comunitat secreta de dones catòliques a Londres. Es va comprometre en una tan ampla gamma d'activitats subversives que, finalment, tant el nou rei Jaume I d'Anglaterra com el Consell d'Estat espanyol van decidir obligar-la a retornar a Espanya, ja que consideraren les seves activitats com a disruptives i actes de traïció. Després del segon empresonament, però, va caure malalta d'una infecció bronquial i va morir.
El Rei Felip III va aconseguir que el seu cos fos embarcat per tornar-lo a Espanya. Enterrada al Monestir de l'Encarnació de Madrid, va començar a ésser venerada popularment. El seu procediment de canonització no va avançar, però.
Carvajal va deixar escrits autobiogràfics i una col·lecció breu de poesia religiosa. La seva decisió inusual de viatjar a Anglaterra com a missionera ha atret l'atenció dels acadèmics feministes.
L'any 2001, la aerolínia Espanyola, Iberia, va posar a un Aerobús A340 el nom de Luisa Carvajal y Mendoza.

## Referències

* ↑ Charles H. Carter, "Gondomar: Ambassador to James I" The Historical Journal 7.2 (1964, pp. 189–208), p 201f.
* ↑ «Reformation Texts with Translation». Marquette University Press. [Consulta: 24 febrer 2013].
* ↑ Ortega Figueiral, Javier «Machismo de altos vuelos». www.eldiario.es, 10-07-2013.
# Luis Ángel de la Viuda Pereda

Luis Ángel de la Viuda Pereda (Burgos, 1932) és un periodista i empresari espanyol.
Després dels estudis de primària i secundària a la seva ciutat natal, va estudiar a les universitats de Valladolid i a la Complutense de Madrid. Es va llicenciar en Dret i en Ciències de la Informació (Periodisme).

## Premsa escrita

El seu primer treball periodístic va ser en la premsa escrita, en el periòdic burgalès La Voz de Castilla. També dirigí el diari Pueblo i les revistes SP i Telerradio. Columnista en diversos mitjans (Diario 16, ABC, El Mundo), la seva relació ha estat especialment estreta amb el Diario de Burgos.

## Mitjans audiovisuals

Va ser director d'informatius i cap de programes de Ràdio Nacional d'Espanya i, posteriorment, director de programes de Televisió Espanyola (quan Adolfo Suárez era director d'RTVE). Va fundar Radio 80 i, després del seu fitxatge per Antena 3, va tenir càrrecs directius en la ràdio i la televisió d'aquesta empresa, concretament va ser subdirector general de Notícies i Actualitat d'Antena 3 Televisió fins a la seva dimissió el juliol de 1992.
Com a tertulià, ha participat en programes d'Antena 3, Onda Cero i la Cadena Cope. Fou un objecte d'una polèmica per unes paraules que va pronunciar l'abril de 1988 al programa Aquí te espero de RNE: "La llei de la televisió privada, no ens enganyem, és com les dones: està feta per a ser violada". Per aquesta raó fou candidat al "Premio Estropajo" atorgat per la fundació feminista Ágora el juny de 1989. El 1999 fou candidat a presidir l'Asociación de la Prensa de Madrid, però finalment no fou escollit.

## Premis

Entre els nombrosos reconeixements, va rebre un dels Premis Ondas 1975, el títol de Burgalès de pro, cònsol de la Universitat de Cònsols de Burgos, membre fundador de la confraria de la Morcilla Burgensis i Bàcul d'Honor de la Federació de Penyes i Associacions de San Lesmes.

## Referències

* ↑ Biografía de Luis Ángel de la Viuda Pereda en la Fundéu (consultada el 13 de novembre de 2015).
* 1 2 LAMATA, J. F.: «Luis Ángel de la Viuda: "Nos expoliaron Antena 3 con la gran complicidad del PP, Rato no quiso ejecutar la sentencia del año 2000" », Periodista Digital, 7 de diciembre de 2012
* ↑ De la Viuda dimite como subdirector de Antena 3 TV, El País, 9 de juliol de 1992
* ↑ Más sobre violencia sexual, El País, 11 de gener de 1990
* ↑ María Nieves García La igualdad de la mujer y la violencia de género en la sociedad informada, p. 150
* ↑ Las sentencias discriminatorias contra la mujer, Premio Estropajo, El País, 19 de juny de 1989
* ↑ Fernández Pombo, probable presidente de los periodistas de Madrid, EL País, 24 de juny de 1999

## Enllaços externs

* Articles de Luis Ángel de la Viuda a El Confidencial Digital