OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anna Maria Schwegelin

Anna Maria Schwegelin or Schwägelin (1729 – 1781) va ser una suposada bruixa alemanya de Baviera), considerada l'última persona a ser executada per bruixeria a Alemanya.
Va néixer en la pobresa a la zona propera a Kempten a Allgäu, va créixer en un orfenat i va treballar de serventa. Cap als 30 anys, es va enamorar del xofer protestant de l'home pel que treballava. Va canviar la seva fe catòlica convertint-se al luteranisme quan es van prometre en matrimoni.
Sense feina, va vagar per Kempten, on és detinguda i tancada a l'Arbeitshaus, una institució on es tancava a indigents perquè treballessin. Aquí és on comença una etapa de cinc anys marcada pel dur treball, la mala alimentació i els mals tractes de la curadora. Quan la curadora s'adona que un dels mossos de la presó li dona menjar, l'acusa davant de l'autoritat local de tenir una aliança amb el dimoni. La curadora, que estava oficialment boja, la va acusar d'haver dit durant el seu captiveri frases inadequades, frases com "millor amb el dimoni, que estar cuidada en aquesta casa". Amb aquesta base, el príncep-abat la va sentenciar a mort.
La sentència va ser anunciada el 4 d'abril de 1775 pel príncep-abat Honorius von Schreckenstein "per aliança amb el diable demostrada». El príncep tenia, gràcies a un privilegi imperial, potestat tant espiritual com terrenal. La sentència de mort diu: «Després de la confessió d'haver fornicat amb el dimoni. T'entreguem, Anna Schwegelin, al botxí per a ser portada de la vida a la mort a la foguera per bruixa". Segons l'opinió generalitzada que es tenia antigament, la sentència es va complir l'11 d'abril de 1775. Encara que es diu que se la va decapitar abans d'entregar el seu cos a les flames.
Segons investigacions modernes, la sentència no es va dur a terme finalment va ser perdonada. Les raons i les circumstàncies que van fer que fos perdonada són desconegudes. Schwegelin va morir el 1781 a la presó de la col·legiata a Kempten.
Al costat sud de la Residència de Kempten s'hi ha construït una font on hi ha una placa informativa en honor seu.

## Referències

* ↑ Midelfort, H.C. Erik. Exorcism and Enlightenment Johann Joseph Gassner and the demons of eighteenth-century Germany. New Haven: Yale University Press, 2005, p. 11. ISBN 9780300130133.
* Wolfgang Petz: Die letzte Hexe. Das Schicksal der Anna Maria Schwägelin. Campus Verlag, Frankfurt am Main, New York 2007, ISBN 978-3-593-38329-3
* Artikel "Anna Maria Schwägelin" im Lexikon zur Geschichte der Hexenverfolgung Arxivat 2008-05-31 a Wayback Machine.
* This article is partially a translation of the equivalent on German wikipedia
* Anna Maria Schwagel Elizabeth A. Sackler Center for Feminist Art: The Dinner Party: Heritage Floor. Accessed March 2012
# Consuegra

Consuegra és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita a l'est amb Madridejos, al nord amb Mora i Turleque, a l'oest amb Urda i Los Yébenes, a la província de Toledo, i al sud amb Villarrubia de los Ojos a la de Ciudad Real.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Antonio López Portillo | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Antonio López Portillo | Independent | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Manuel Gutiérrez Jiménez (22/01/1988) Gumersindo Quijorna del Álamo | PSOE PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Gumersindo Quijorna del Álamo | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Gumersindo Quijorna del Álamo | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Gumersindo Quijorna del Álamo | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Antonio López Portillo | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Benigno Casas Gómez | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].

## Enllaços externs

* Consuegra Medieval Arxivat 2020-08-07 a Wayback Machine. Web oficial de la representació de la Batalla de Consuegra.
# Facção Central

Facção Central és un grup de rap brasiler.

## Història

La banda de rap Facção Central, va ser fundada a la zona central de la gran ciutat de São Paulo, al Brasil, pels següents components: Nego (avui conegut com a Rapper Mag). Eduardo i Jurandir. Més endavant Nego i Jurandir van deixar la banda. Dum Dum i Garga van unir-se a la banda. Al començament de l'any 1998 Garga va deixar la banda i Erick 12 es va convertir en el nou component, però més endavant Erick 12 va deixar també la banda per a començar a ajudar a la banda amb assumptes de l'estudi. Aquest passat violent dels components es va convertir en una font d'inspiració, que ha portat al compositor Eduardo a compondre cançons objectives. Els textos de les seves cançons són extremadament polítics.

## Discografia

* Juventude de Atitude (1995)
* Estamos de Luto (1998)
* Versos Sangrentos (1999)
* A Marcha Fúnebre Prossegue (2001)
* Direto do Campo de Extermínio (2003)
* Facção Central Ao Vivo (2005)
* O Espetáculo do Circo dos Horrores (2006)

## Enllaços externs

* Lloc Web OFICIAL Arxivat 2007-05-17 a Wayback Machine.
# Cantó de Saissac

El cantó de Saissac és un cantó francès el departament de l'Aude, a la regió d'Occitània. S'inclou al districte de Carcassona, té 8 municipis i el cap cantonal és Saissac.

## Municipis

* Brossas e Vilaret
* Cucçac de Cabardés
* Fontiès Cabardés
* Fraisse Cabardés
* La Comba
* La Prada
* Sant Danís
* Saissac
# Cal·límac (artista)

Cal·límac (en llatí Callimacus, en grec antic Καλλίμαχος) fou un artista grec a qui s'atribueix l'invent de la columna coríntia, segons diu Vitruvi.
Si Escopes de Paros va construir el temple d'Atena a Tegea (Arcàdia), amb columnes corínties el 396 aC, Cal·límac hauria d'haver viscut abans d'aquesta època, probablement al segle v. Pausànias diu que va perfeccionar un sistema per donar bells acabats al marbre (τοὺς λίθους τρῶτος ἐτρύπησε). Amb aquesta tècnica i altres invents seus va tenir una gran reputació, tot i que no era considerat un artista de primer ordre.
Elaborava les seves obre amb gran perfecció, buscant que els detalls presentessin una forma molt acabada, cosa que feia que perdessin grandesa. Dionís d'Halicarnàs el compara amb l'orador Lísies (τῆς λεπτότητος ἕνεκα καὶ τῆς χάριτος «a causa de les seves obres finament elaborades i la seva elegància»). Segons Pausànias va rebre l'epítet de κακιζότεχνος, («mai satisfet del seu art»), cosa que confirma Plini el Vell, que a més diu que una obra seva, unes Ballarines de Lacònia, resultava massa artificial, ja que l'elaboració de l'obra havia destruït tota la seva bellesa i resultava massa artificial.
Pausànias descriu una làmpada d'or feta per ell que es trobava a l'Erectèon dedicada a Atena, que si s'omplia d'oli durava encesa tot un any sencer. Un pintor de nom Cal·límac que cita Plini se l'ha identificat amb aquest escultor.

## Referències

* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia I, 26 6,7
* ↑ Callimachus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 572
# Anjidiv

Anjidiv és una illa de l'Índia a Karnataka, al sud de Goa a l'entrada del port de Karwar (Karwar Port) a uns 7 km al sud de Karwar al districte d'Uttara Kannada. La superfície és d'1,25 km². Té forma de mitjà lluna amb les puntes mirant a la costa amb una llargada d'1,6 km de nord a sud i un terme mitjà de 250 metres d'ample. Un port està situat a la part oriental però les úniques cases es troben a la punta nord amb una antiga fortalesa.
Es creu que correspon a l'illa d'Aigidioi esmentada per Claudi Ptolemeu i després per l'anònim autor del Periplus. No se'n torna a parlar fins Ibn Battuta que hi va desembarcar el 1342. Al segle xv era una base comercial àrab segons sembla arrabassada a una guarnició del regne de Vijayanagar. El 1498 els portuguesos amb Vasco de Gama la van visitar; hi van tornar el 1502 i es van establir a l'anomenada Índia Portuguesa el 1505 i hi van construir una fortalesa, però es van retirar el 1506. Al cap d'un cert temps van retornar i ja no se'n van moure. El 1661 quan l'illa de Bombai i el port foren cedits als britànics hi fou enviada una força de cinc cents homes dirigits per Abraham Shipman per prendre possessió i durant les negociacions per la transferència l'expedició britànica va anar a acampar Anjidiv el 1664, on Sir Abraham i 381 dels seus homes van morir accidentalment a causa d'una tempesta del monsó. El 1682 es va construir el fot que encara existeix. Fou atacat diverses vegades pel marathes. Els portuguesos el van fer servir com a penal de Goa.
Fou ocupada per l'Índia durant l'operació Vijay d'ocupació de Goa, Diu i Damaõ el 1961. La tasca de la conquesta de l'illa fou encarregada a l'INS Mysore i el INS Trishul; aquest darrer fou el que va desembarcar el 18 de desembre de 1961. Els portuguesos van hissar bandera blanca a la platja anomenada Lima però després alguns soldats lusitans van iniciar trets. Es va començar el bombardeig i els portuguesos es van rendir el mateix dia 18 i el 19 de desembre foren portats fora de l'illa presoners. A les dues i vint-i-cinc de la tarda de 19 de desembre la bandera índia fou hissada a l'illa.

## Vegeu també

* Goa Portuguesa
* Índia Portuguesa
* Imperi Portuguès
* Expansió portuguesa

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Avery (Texas)

Avery és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 462 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Avery tenia 462 habitants, 210 habitatges, i 136 famílies. La densitat de població era de 187,8 habitants/km².
Dels 210 habitatges en un 26,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,8% hi vivien parelles casades, en un 13,8% dones solteres, i en un 34,8% no eren unitats familiars. En el 34,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 22,7% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 20,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.146 $ i la renda mediana per família de 27.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.333 $ mentre que les dones 16.346 $. La renda per capita de la població era de 13.180 $. Aproximadament el 14,3% de les famílies i el 21,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Avery». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Avery». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Berós

Berós (acadi; Bêl-re'ušunu), (Berosus, Βηρωσός o Βηρωσσρός) fou un sacerdot de Marduk i historiador a Babilònia al segle iii aC, quan la ciutat era sotmesa llavors a l'Imperi Selèucida.
El seu nom es considera que és el mateix que Bar Oseas (fill d'Osees). Va néixer en el regnat d'Alexandre el Gran i va viure fins al regnat d'Antíoc II Theós (261 aC-246 aC) en el regnat del qual hauria escrit la seva història de Babilònia.

## Biografia

Berós era šatammu, rang que tenia el sacerdot principal del temple. Aquest càrrec li donà accés als artxius de Esagila, temple del deu suprem Marduk; fou un home de grans coneixements i que parlava grec. Com que la seva vida era la d'una persona que segons alguns autors no parlava la llengua caldea s'ha suposat que era un grec que va escriure amb el pseudònim d'un caldeu famós a Babilònia, però probablement era una obra escrita en grec per un babiloni, igual que Menandre de Pèrgam havia escrit la de Fenícia i Manetó la d'Egipte.

## Obra

La seva història, coneguda com a Babiloniaka Βαβυλωνικά, o Χαλδαϊκά o ἱστορίαι Χυλδαϊκαί, estava formada per tres llibres, va ser molt consultada i explicava la història mesopotàmica, amb diverses referències astrològiques.
En el primer llibre parla sobre l'aparició d'un misteriós personatge anomenat Oannes, un monstre meitat home meitat peix, que va donar a conèixer la civilització i va explicar l'origen del món als primers pobladors de Mesopotàmia. En el segon dels llibres, destaca la llista de reis, però declara l'existència de deu reis antediluvians, per la qual cosa se la considera mitològica. Els historiadors contemporanis tradicionals, només consideren l'últim volum com "història", en la que relata la part final de la història de l'imperi, des de la dominació assíria, l'imperi neobabilònic i la dominació persa fins a Alexandre el Gran.
L'obra s'ha perdut i només es conserven alguns fragments mercès a Flavi Josep, Eusebi, Sincel·le i alguns pares cristians. Berós també va escriure sobre els països veïns com Caldea i Mèdia i ell mateix diu que derivava el seu coneixement dels arxius del temple de Marduk.
Flavi Josep diu que Berós va introduir entre els grecs els secrets de la ciència dels caldeus (es refereix a l'endevinació), i també l'astrologia oriental. Plini diu que els atenencs li van erigir una estàtua al gimnàs, amb la llengua d'or, en agraïment a les seves profecies divines. Vitruvi li atribueix l'invent d'un rellotge de sol semiciruclar (hemyciclum) i diu que al final de la seva vida es va establir a l'illa de Cos on va fundar una escola d'astrologia. Els fragments de contingut astrològic que es conserven parlen dels eclipsis i de les fases de la lluna, i també de les catàstrofes universals, diluvis i terratrèmols determinades per la conjunció dels astres.

## Fals Berós

Una obra anomenada Berosi Antiquitatum libri quinque cum Commentariis Joannis Annii, publicat a Roma el 1498 fou una fabricació de Giovanni Nanni un frare dominic de Viterbo conegut com a Annius de Viterbo (mort el 1502).

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 93-94. ISBN 8481641618.
# Farinera de Sant Lluís

La Farinera de Sant Lluís és un edifici industrial modernista protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Pont de Molins (Alt Empordà).

## Descripció

És un conjunt de dos edificis un dels quals destaca per la seva alçada i era l'antiga farinera. Aquest edifici és tot de maó i de planta rectangular, amb planta baixa i tres pisos, i amb les obertures d'arc rebaixat ordenades tan vertical com horitzontalment. Unes pilastres separen verticalment les diferents obertures. Les finestres dels dos pisos superiors tenen una decoració ceràmica a sobre de forma romboïdal. La façana principal segueix la mateixa estructura que les laterals, però la testera és esglaonada.
L'altre edifici és de planta baixa i pis amb el paredat de pedra irregular. Les finestres són d'arc rebaixat i rectangulars. Algunes estan emmarcades per carreus i altres per maó. La coberta d'aquest edifici és a dues vessants.

## Referències

* «Farinera de Sant Lluís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 abril 2012].
# Cantó de Saintes-Oest

El cantó de Saintes-Oest és un cantó francès del departament del Charente Marítim, al districte de Saintes. Té 8 municipis i part del de Saintes.

## Municipis

* Chermignac
* Écurat
* Nieul-lès-Saintes
* Pessines
* Préguillac
* Saint-Georges-des-Coteaux
* Saintes
* Thénac
* Varzay
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 197.-1985 | M.Vanneaud | PS |
| 1985-1998 | Alain Bougeret | UDF-radical |
| 1998- | Isabelle Pichard-Chauché | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| - | - | - | 13.889 | 15.290 | 15.391 | 17.169 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cal·límac

Cal·límac és el nom dels següents personatges:
* Cal·límac, general atenenc
* Cal·límac, general de Mitridates VI Eupator del Pont
* Cal·límac de Cirene, escriptor i poeta grec d'Alexandria
* Cal·límac, metge grec
* Cal·límac, artista grec
# Endothia

Endothia és un gènere de fongs de la família Cryphonectriaceae, molt proper al gènere Cryphonectria. Actualment, se'ls considera dos gèneres independents tot i que s'ha demostrat que genèticament estan estretament relacionats.
Els dos gèneres Endothia i Cryphonectria tenen en comú un estroma ataronjat i unes formes anamorfes semblants. Els fongs pertanyents a Endothia es diferencien respecte Cryphonectria, ja que tenen un gran estroma superficial i desenvolupa unes ascospores no septades; mentre que Cryphonectria es caracteritza per un estroma semi-immers i unes ascospores uniseptades.

## Taxonomia

Actualment (2018), el gènere està format per 8 espècies:
* Endothia fluens
* Endothia hypocreoides
* Endothia metrosideri
* Endothia paraguayensis
* Endothia passeriniana
* Endothia pseudoradicalis
* Endothia tephrothele
* Endothia virginiana

## Referències

* ↑ Tenreiro, Rogério «Cryphonectria naterciae: A new species in the Cryphonectria-Endothia complex and diagnostic molecular markers based on microsatellite-primed PCR». Fungal biology, 115, 2011, pàg. 852-861.
* ↑ Gryzenhout, Glen M. «Amphilogia gen. nov. for Cryphonectria-like fungi from Elaeocarpus spp. in New Zealand and Sri Lanka». Taxon, 54, 4, 2005, pàg. 1009-1021.
* ↑ «Gènere Endothia». Species Fungorum. [Consulta: 26 setembre 2018].
# Anjela Duval

Anjela Duval (Le Vieux-Marché, 3 d'abril de 1905 - Lannion, 7 de novembre de 1981) fou una poeta bretona. Era filla única d'una família d'agricultors; el seu pare va morir el 1941 i la seva mare el 1951. Estudià a l'escola de Trégrom, però hagué de deixar d'anar-hi a causa d'una malaltia dels ossos i estudià per correspondència. Va restar soltera tota la seva vida. Tot i que sabia llegir en bretó gràcies a l'escola parroquial, no començà a escriure'n fins al 1960, potser per influència de l'abat Marsel Klerg. Col·laborà amb la revista nacionalista bretona Ar Bed Keltiek. Gilles Servat li va dedicar la cançó Traoñ an Dour.

## Obres

* Kan an douar ('El cant de la terra'). Brest, Al Liamm, 1973
* Traoñ an Dour (recull pòstum), edicions Al Liamm, 1982
* Tad-kozh Roperz-Huon (1822-1902), Hor Yezh, 1982, 1992
* Me, Anjela, Mouladurioù Hor Yezh, 1986, ISBN 2-86863-023-5
* Rouzig ar gwiñver, éditions An Here 1989
* Stourm a ran war bep tachenn, éditions Mignoned Anjela, 1998
* Oberenn glok, 2000, 2005

## Bibliografia

* Anjela Duval de Roger Laouenan, Éditions Nature et Bretagne, 1982.
* Lenora Timm, A Modern Breton Political Poet, Anjela Duval A Biography and an Anthology, Studies in French Literature Number 5, Edwin Mellen Press, ISBN 0-88946-570-3, 1990.

## Enllaços externs

* Web oficial dels seus poemes en bretó amb traducció a l'anglès.
* Les conteurs consagart a Anjela Duval - El Trégor en dues visions a ina.fr
# Comtessa de Thoury

La comtessa de Thoury va ser una de les nombroses amants del rei Francesc I de França. Procedia d'una gran casa de la Nièvre i de l'Allier: la Casa de Thoury. Aquesta maca i rica comtessa del Nivernais fou convidada pel rei a reunir-se amb ell a la cort francesa cap a 1510. Molt enamorat, Francesc I li donà una propietat amb el seu nom: Thoury i el títol de comtessa del lloc. Però feu sobretot construir el molt cèlebre castell de Chambord per tal d'acostar-se a la comtessa. Les armes de la comtessa figuren al castell.

## Bibliografia

* Mémoires de la société, des sciences et des belles lettres de la ville de Blois Tom V, de Jean-François-Paul de Gondi de Retz (1856).
* Dictionnaire encyclopédique de l'histoire de France Tom IV, de Philippe Le Bas (1841)
* La Loire historique, pittoresque et biographique Tom III, de Georges Touchard-Lafosse (1858)
* Voyages et voyageurs d'Alfred-Auguste Cuvillier (1837-1854)
# Betty Ford

Elizabeth Anne "Betty" Bloomer Warren Ford (Chicago, 8 d'abril de 1918 - Rancho Mirage, 8 de juliol de 2011) fou l'esposa del president dels Estats Units Gerald Ford i Primera dama dels Estats Units de 1974 a 1977.
Va créixer a Grand Rapids (Michigan). Va estudiar dansa moderna al Bennington College de Vermont. Va treballar com a model, estilista en uns grans magatzems i professora de dansa per a nens discapacitats.
El seu primer matrimoni, a l'edat de 24 anys, va acabar en divorci 5 anys més tard per incompatibilitat. Poc després, va començar a sortir amb en Jerry Ford, graduat per la Universitat de Michigan i Yale i candidat al Congrés. Es van casar durant la campanya del 1948; en Gerald Ford va guanyar les eleccions i el matrimoni Ford va viure durant més de trenta anys a Washington amb els seus quatre fills.
A finals de 1973 el seu marit va ser elegit vicepresident i més tard a l'agost del 1974 es va convertir en President dels Estats Units després de la renúncia de Richard Nixon. La nova Primera dama va afrontar aquesta nova situació com un repte.
Durant el seu temps com a Primera Dama, Ford va ser també una fervent defensora dels drets de la dona i va ser una forta figura en el moviment de dones de la dècada de 1970. Va donar suport a la proposta d'esmena d'Igualtat de Drets i va pressionar a les legislatures estatals perquè ratifiquessin l'esmena. També va ser un activista a favor de la legalització de l'avortament. No obstant això, Jerry va dir en entrevistadora a Larry King que ell també estava a favor de l'avortament i que havia estat crític amb la postura perquè per la pressió de les forces conservadores dins del Partit Republicà.
En els anys successius de deixar la Casa Blanca el 1977, Ford va seguir al capdavant d'una vida pública activa. A més de fundar el Betty Ford Center, es va mantenir expectant en assumptes de la dona, col·laborant en nombroses xerrades i prestant el seu nom a organitzacions benèfiques per recaptar fons.
Ford viu al Rancho Mirage, Califòrnia. A l'edat de 93 anys, ella és la més veterana de les anteriors Primeres Dames. També és la tercera major darrere de la primera dama Bess Truman i Lady Bird Johnson. La mala salut i la fragilitat cada vegada major a causa de les operacions a l'agost de 2006 i abril de 2007 per coàguls de sang a les cames que li va causar a reduir en gran manera la seva vida pública. La seva mala salut li va impedir assistir al funeral de l'ex-primera dama Lady Bird Johnson al juliol de 2007. La seva filla Susan Ford va assistir-hi en el seu lloc, en representació de la seva família.
El 8 d'abril de 2011, la senyora Ford va complir 93 anys, la mateixa edat que el seu difunt marit va arribar en el seu últim aniversari, el 14 de juliol de 2006. Tres mesos més tard va morir a Rancho Mirage, a Califòrnia.
# Farinera de la Creueta

Farinera és una obra de Quart (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, dos pisos i teulada a dues vessants. La façana principal està dividida en tres cossos verticals. Els dos laterals consten d'una finestra rectangular partida en tres per pilastres de maons i una altra amb arc rebaixat. El central té una finestra geminada i dues de rectangulars i al capdamunt presenta decoració geomètrica amb línies de maons. El parament arrebossat de color rosat combina amb el rajol vermell.

## Història

Data de mitjans del segle xviii. Es va rehabilitar (1996) en el seu interior, manca una rehabilitació de l'exterior.

## Referències

* ↑ «Farinera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].