# Clorur de liti

El clorur de liti, LiCl, és una sal formada per cations liti, Li$^+$ i per anions clorur, Cl$^–$. És un compost inorgànic iònic típic. La seva estructura cristal·lina és cúbica com la del clorur de sodi. És un compost molt higroscòpic. És molt soluble en aigua i soluble en etanol i acetona, molt més que el clorur de sodi o el clorur de potassi. La seva toxicitat en rates via oral és DL$_{50}$ 526 mg/kg.

## Preparació

* El LiCl pot preparar-se fent reaccionar l'hidròxid de liti o el carbonat de liti amb àcid clorhídric:
    LiOH + HCl → LiCl + H₂O
* També pot obtenir-se mitjançant la reacció, altament exotèrmica, del liti metall amb clor o clorur d'hidrogen anhidre:
    2 Li + Cl₂ → 2 LiCl

## Reaccions químiques

El clorur de liti s'empra com a font d'anions clorur. Com la resta de clorurs solubles precipita clorurs de sals insolubles, com per exemple el clorur de plom (II):
    2 LiCl$_{(aq)}$ + Pb(NO₃)$_{2(aq)}$ → PbCl$_{2(s)}$ + 2 LiNO$_{3(aq)}$

## Aplicacions

* El clorur de liti s'empra en la producció de liti mitjançant l'electròlisi de LiCl/KCl fus a 450 °C. LiCl s'empra també en les soldadures d'alumini realitzades en els automòbils.
* En medicina el clorur de liti, presentat com una dissolució injectable de 0,15 mmol/ml, és un agent de diagnòstic que s'empra amb el Sistema LiDCO per a la mesura in vivo del cabal cardíac (la quantitat de sang que el cor bomba cada minut).
* També el LiCl s'empra en el marcatge de vins destinats a la destil·lació.
* En química orgànica s'empra com a reactiu de síntesi.
* Per generar aversió de les ovelles i cabres a les fulles i branques d'oliveres i vinyes i així poder utilitzar aquests ramats per a eliminar les males herbes dels camps cultivats. Investigadors de la Universitat Autònoma de Barcelona ho han fet amb èxit en animals joves als quals després d'alimentar-los amb brots d'oliveres i vinyes, se'ls dona clorur de liti la qual cosa els genera una aversió permanent per aquestes plantes cultivades i només es mengen les males herbes. S'evita així haver de tractar amb herbicides.
* En solució amb aigua (35-40%) també s'utilitza en sistemes d'assecament industrial d'aire, fent passar l'aire que es vol assecar a través d'una dutxa de solució de clorur de liti que absorbeix gran part de la humitat de l'aire.

## Referències

* ↑ CENTRICH, F. i DELGADO, P. (AESA) Dictamen del Comité Científico de la AESA sobre una cuestión presentada por la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha relativa a la evaluación del riesgo en relación con el empleo del cloruro de litio como marcador en vinos con destino a la destilación (2006) http://www.aesa.msc.es/aesa/web/FileServer?file=C.C%20Castilla-laMancha.pdf&language=es_ES&download=yes%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ CAHIEZ, G. i LABONE, B. Acilación de compuestos de Grignard con cloruros de ácidos carboxílicos, catalizada con manganeso, Tetrahedron Lett., 4439 (1992)
* ↑ «Público.es Ciencia». Arxivat de l'original el 2012-09-16. [Consulta: 24 setembre 2012].

## Bibliografia

* LIDE D.R. (Ed.) Handbook of Chemistry and Physics. CRC Press. 77th Ed. (1996-1997) New York
* PANREAC http://www.panreac.com/new/esp/catalogo/fichastec/141392ES.HTM
* SCIENCELAB http://www.sciencelab.com/xMSDS-Lithium_chloride-9927210 Arxivat 2010-01-02 a Wayback Machine.