OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Landaff

Landaff és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 378 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Landaff tenia 378 habitants, 154 habitatges, i 107 famílies. La densitat de població era de 5,1 habitants per km².
Dels 154 habitatges en un 29,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,7% hi vivien parelles casades, en un 6,5% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 21,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 28,8% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.964$ i la renda mediana per família de 48.500$. Els homes tenien una renda mediana de 35.156$ mentre que les dones 23.438$. La renda per capita de la població era de 18.033$. Entorn del 6,9% de les famílies i el 7,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Landaff». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Landaff». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gonnostramatza

Gonnostramatza (en sard, Gonnostramatza) és un municipi italià, dins de la província d'Oristany. L'any 2007 tenia 542 habitants. Es troba a la regió de Marmilla. Limita amb els municipis de Collinas (VS), Gonnoscodina, Masullas, Mogoro i Siddi (VS).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Maria Antonella Ardu | Llista cívica |
# Glossanodon kotakamaru

Glossanodon kotakamaru és una espècie de peix pertanyent a la família dels argentínids.

## Descripció

* La femella pot arribar a fer 12,5 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 49-50.
* 12-13 radis tous a l'aleta dorsal i 11-13 a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí i bentopelàgic que viu entre 146 i 300 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Endo, H. & Nashida, K., 2010. Glossanodon kotakamaru, a New Argentine Fish from Southern Japan (Protacanthopterygii: Argentinidae). Bulletin of the National Museum of Nature and Science (Ser. A), Suppl. 4: 119–127.
* ↑ Guichenot A., 1867. Ichthyologie. III. L'Argentine léioglosse, nouveau genre de Salmonoïdes. Ann. Soc. Linn. Départ. Maine-et-Loire v. 9. 15-17.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Endo, H. & Nashida, K., 2010.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* Encyclopedia of Life (anglès)
# Gaston Barreau

Gaston Barreau (7 de desembre de 1883 - 11 de juny de 1958) fou un futbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1938 com a entrenador.

## Referències

* ↑ Profile at FFF
# Gaston Baty

Gaston Baty (Pélussin, Loira, França, 26 de maig de 1885 – 13 d'octubre de 1952) va ser un teòric i director de teatre francès.
D'una família de rics comerciants de fusta, va fer els estudis secundaris a Oullins, prop de Lió, on amb alguns companys creà l'Académie de l'Athenée en la qual s'inicià en la dramatúrgia i la direcció d'escena. El 1906 es llicencià en lletres a Lió i seguidament viatjà a Alemanya i a Rússia per estudiar teatre amb Max Reinhard i Konstantín Stanislavski. El 1909 va tornar a França per treballar al negoci familiar.
Quan esclatà la Primera Guerra Mundial fou mobilitzat i destinat al cos d'intèrprets, prop de casa seva. Un cop acabat el conflicte bèl·lic es traslladà a París, on fou contractat per Firmin Gémier al Cirque d'Hiver. El 1921 hi feu de director d'escena del l'estrena de L'Annonce faite à Marie, de Paul Claudel i tot seguit fundà el grup Compagnons de Chimère que s'instal·là en un teatre de fusta (la Baraque) construït a tocar Saint-Germain-des-Prés.
Després d'una breu estada al Théâtre de l'Odéon de nou a les ordres de Firmin Gémier, el 1924 fou encarregat per Jacques Hébertot de la direcció de l'estudi d'art i assaig del Théâtre des Champs-Élysées, càrrec que ocupà durant quatre temporades. El 1927 formà amb Louis Jouvet, Charles Dullin i Georges Pitoëff l'anomenat Cartel des Quatre, un intent de renovar l'escena francesa, que tanmateix fracassà per les fortes diferències que hi havia entre els fundadors. La temporada 1928-1929 dirigí el Théatre de l'Avenue i la següent el Théâtre Pigalle, per passar immediatament el Théâtre Montparnasse, al qual restà vinculat fins al 1947 amb constants estrenes, per bé que des del 1942, en plena ocupació alemanya, ja n'havia cedit la direcció. El 1936 va formar part del comitè d'experts per a la renovació de la Comédie-Française.
Portat per la passió pel teatre de titelles, que considerava el gènere adient per «reteatralizar el teatre tot despullant-lo de realisme», maldà per a construir a Ais de Provença un teatre de marionetes per al qual escriví nombrosos guions. El 1950 aquest teatre esdevingué la Comédie de Provence que dos anys després, poc abans de la seva mort, obtingué el status de teatre nacional i que força més tard (1969) fou traslladat a Marsella on continua en actiu (La Criée).
Gaston Baty fou fidel tota la vida a l'expressionisme alemany que havia conegut durant la seva joventut. Fidel a aquest corrent, publicà els assajos Verités premières et paradoxales sur l'art du théâtre (1927) i Vie de l'art théâtral des origines à nos jours (1932). El 1944 publicà Le metteur en scène, veritable manual de l'ofici en el qual restava establerta la corresponsabilitat d'autor i director i la importància de la visualitat perquè el teatre ho fos veritablement.
# Geometria afí

La geometria afí és la geometria dels espai afins. Sense expressar-se amb gran rigor, utilitza les propietats de les varietats lineals definides en un espai afí per tractar temes com l'alineació, el paral·lelisme o la intersecció amb eines de l'àlgebra lineal. La geometria afí és aliena a les nocions d'angle i distància: aquestes propietats depenen d'altres estructures independents del nucli de la geometria afí com ara el producte escalar o la norma. Més formalment, la geometria afí és, segons la visió heretada del Programa d'Erlangen que hem adoptat avui en dia, l'estudi dels invariants del grup afí. És a dir, de les aplicacions que conserven la raó simple i transformen varietats paral·leles en varietat paral·leles. A la Geometria afí reapareixen i es demostren alguns teoremes clàssics con els teoremes de Menelau, de Ceva o de Tales. També proporciona consistència a l'ús de coordenades baricèntriques o cartesianes i facilita la resolució de problemes mitjançant vectors amb coordenades o sense.
# Gafarró de Salvadori

El gafarró de Salvadori (Crithagra xantholaema) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides d'Etiòpia.

## Referències

* ↑ «Gafarró de Salvadori». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Gorxétxnoie

Gorxétxnoie (en rus: Горшечное) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Kursk, a Rússia, que el 2017 tenia 5.497 habitants. És la seu administrativa del districte rural homònim.

## Referències

* ↑ Климат Горшечного
# Guaiazulè

El guaiazulè (1,4-dimetil-7-isopropilazulè) és un hidrocarbur de color blau fosc. El guaiazulè és un sesquiterpè bicíclic derivat de l'azulè que es troba en alguns olis essencials, principalment l'oli de guaiac (Bulnesia sarmientoi) i la camamilla, que també en serveixen com a fonts comercials. Diversos coralls tous també contenen guaiazulè com a pigment principal. El seu baix punt de fusió fa que el guaiazulè sigui difícil de manejar, en contrast amb la naturalesa cristal·lina del blau progenitor. L'estructura electrònica (i els colors) del guaiazulè i de l'azulè són molt similars.

## Referències

* ↑ Bowden, BF; Coll, JC; Tapiolas, DM «Studies of Australian soft corals. XXX. A novel trisnorsesquiterpene from a Cespitularia species and the isolation of guaiazulene from a small blue Alcyonium species». Australian Journal of Chemistry, 36, 1, 1983, pàg. 211. DOI: 10.1071/CH9830211.
# Guaibasaure

El guaibasaure (Guaibasaurus, "rèptil de Guaiba") és un gènere de dinosaure saurisqui basal que visqué durant el període Triàsic. Les seves restes fòssils foren trobades a l'estat de Rio Grande do Sul, al Brasil.
Forma part de la família dels guaibasàurids. De la mateixa manera que Herrerasaurus, tenia tres dits totalment desenvolupats i dos de vestigials a cada mà. Reuneix característiques observades a l'estauricosaure i al silesaure: en particular l'espatlla és similar al silesaure en el coracoide, tot i que l'omòplat és més ampli i, de la mateixa manera que el coracoide no es troben soldats. L'espècimen que es va desenterrar és jove, ja que les vèrtebres dorsals encara no s'havien soldat.
L'espècie tipus, Guaibasaurus candelariensis, fou descrita per José Bonaparte i J. Ferigolo l'any 1998.
Els fòssils trobats inclouen una pelvis, ili, vèrtebres diverses, algunes peces de la cintura escapular i les potes anteriors i posteriors de dos individus diferents.
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Gimnàs

* Per a altres significats, vegeu «Gimnàs (Antiga Grècia)».
Un gimnàs és un lloc que permet realitzar esport i exercici en un recinte tancat. Només a Espanya, Portugal, al Canadà, als Estats Units i al Regne Unit s'utilitza aquest mot per referir-se a aquests recintes. En alemany, en canvi, Gymnasium, significa escola secundària.
Hi ha gimnasos que tenen un únic local mentre que altres formen part d'una mateixa cadena com per exemple DiR, Anytime Fitness o Metropolitan.

## Etimologia

La paraula gimnàs deriva de la paraula grega gymnos, que significa nu. La paraula grega gymnasium significa "lloc on anar despullat", i s'utilitzava a l'antiga Grècia per anomenar el lloc on s'educaven els nois joves. En aquests centres es realitzava educació física, que s'acostumava a practicar sense roba, de la mateixa manera que els banys i els estudis.
Pels grecs, l'educació física era tan important com l'aprenentatge cognitiu. Molts d'aquests gimnasos grecs tenien biblioteques que es podien utilitzar després d'un bany relaxant.

## Història

Els primers gimnasos exteriors d'Alemanya van sorgir gràcies al treball del professor Friedrich Jahn i el grup dels Gimnàstics (Turners, en alemany), un moviment polític del segle xix. El primer gimnàs interior va ser, molt possiblement, el de Hesse, construït l'any 1852 i auspiciat per Adolph Spiess, un entusiasta de l'esport a les escoles.
Als Estats Units, el moviment dels gimnàstics va aparèixer a mitjans del segle xix i a principis del segle xx. El primer grup va ser format a Cincinnati, l'any 1848, que va construir molts gimnasos, per joves i adults, al voltant de Cincinnati i Saint Louis, que tenien una bona part de població d'ascendència germànica.
L'apogeu dels gimnasos de les escoles, els instituts i de les associacions cristianes van anar eclipsant el moviment dels gimnàstics. El gimnàs de la Universitat Harvard, de l'any 1820, es considera el primer dels Estats Units. Com la majoria dels gimnasos de l'època, estava equipat amb aparells i màquines per realitzar exercici. L'Acadèmia Militar dels Estats Units també va construir un gimnàs a West Point (Nova York), de la mateixa manera que ho van fer molts instituts i campus universitaris.
L'Associació Cristiana de Gent Jove (Young Men's Christian Association, YMCA) va aparèixer a Boston l'any 1851. Deu anys més tard, unes dues-centes YMCA estaven repartides per tot el territori. La majoria d'elles tenien el seu propi gimnàs per fer esport i jugar.
Els anys 20 van ser una dècada molt pròspera en el que té a veure amb la construcció de grans escoles i gimnasos. Al llarg del segle xx, els gimnasos van anar evolucionant com a concepte, fins a arribar als gimnasos de màquines, aparells i exercicis guiats de l'actualitat.
A Catalunya, la major part de centres segueixen aquest concepte, afegint l'aprenentatge d'arts marcials, natació i tècniques de defensa personal dins d'aquests recintes.

## Vegeu també

* Gymnasium
Viccionari
# Guillem Oliver i Salvà

Guillem Oliver i Salvà (Palma, Mallorca, 18 de març de 1775 — Barcelona, 1 d'agost de 1839) fou un empresari i polític català.

## Biografia

Fou fill de Francesc Oliver i de Catalina Salvà, ambdós de Palma. De família benestant, de ben jovenet va aprendre idiomes, lleis i economia. El 1795 es va instal·lar a Barcelona per a administrar els béns de Nicolau Llabrés d'Armengol i Ram de Viu, Gran Prior de Mallorca, però el 1800 es traslladà a Calaf i a Barcelona per a treballar al despatx de l'escrivà Cortadellas. Quan aconseguí un capital propi va comerciar amb grans a Tarragona i va combatre les reminiscències feudals a les lleis agràries de Lleida.
Durant la Guerra de l'Independencia fou vocal de la Junta Superior de Govern del Principat de Catalunya, que el nomenà comissionat a Mallorca, Madrid i Cadis, així com cònsol del rei al Consolat de Tarragona. El juliol del 1810 fou membre de la Comissió d'Hisenda del Congrés Provincial de Catalunya i el 1811 es refugià a Mallorca. No va tornar a Tarragona fins al 1814.
El 1820 fou nomenat síndic personer i diputat a les Corts Espanyoles (1820-1822) pel grup liberal, i defensà el proteccionisme econòmic. El 1823 va viatjar per França i Itàlia i va tenir una fàbrica de vidre. El 1824 fou nomenat cònsol de Nàpols a Tarragona i el 1826 va tornar a Barcelona, on va aixecar fàbriques d'aiguardent i sabó amb Ramón de Llano y Chávarri gràcies a les bones relacions amb la Junta de Comerç. El 1827 va fer novament un viatge per Itàlia i Suïssa per tal d'aprendre noves tècniques per a les fàbriques.
Fou escollit novament diputat a les eleccions celebrades després de l'aprovació de l'Estatut Reial de 1834, però hi renuncià poc després per motius de salut. El 1835 formà part de la Junta Auxiliar Consultiva de Barcelona i el 1837 fou escollit alcalde de Barcelona (el primer alcalde constitucional), però al maig de 1839 fou acusat de conspiració pel cap polític de Barcelona, José María Cambronero, i desterrat a Mallorca. Tanmateix presentà un recurs i li fou permès tornar a Barcelona, on va morir deu dies després.

## Obres

* Relación que ... presentó a la junta superior de Cataluña, de su comisión a Cádiz, en diciembre de 1810 (1811)
* Contestación a la satisfacción preventiva que de su proceder ofreció D. Antonio Elola Intendente de Murcia ... al marqués de Coupigny ... al digno comercio y al respetable público ... (1812)
* Memorias económico-políticas: escritas en diversas épocas y con diferentes motivos para la prósperidad de España (Tarragona, 1820).
* Reseña del origen, causa y efectos de los Laudemios y Cabrevaciones en Cataluña (1835)
* Testimonio de verdad, gratitud y confianza, que en obsequio de estas prendas consigna a la memoria de los honrados barceloneses su alcalde primero constitucional (1837)

## Enllaços externs

* «Guillem Oliver i Salvà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Web de biografies
* Fitxa del Congrés dels Diputats

## Referències

* ↑ Partida de defunció de l'Ajuntament de Barcelona, any 1839, número de registre 1638.
# Guillem Pabord

Guillem Pabord (nascut a Areny de Noguera (Ribagorça), segona meitat del segle xiv - mort a Lleida després de 1456), fou un jurista i escriptor català en llengua llatina.

## Biografia

Realitzà els seus estudis a la Universitat de Lleida, d'on després fou professor.
Fou un jurista de reputació en el seu temps.

## Obres

* De pace et treuga ad consiliarios et probos homines Barcinonenses et al Gaufridum de Ortigis, cancelarium regentem.
* Glossae super uariis usaticis simili modo, et de iurisdictione regia et de nominibus Baronum Cataloniae, de processu pacis et treugae Barcinone et de constitutionibus Cathaloniae ...
* An terratenentes teneantur contribuere in quaestiis exactionibus et aliis muneribus cum incolis illius ciuitatis uilli uel loci in cuius territorio terrae possident.
* An Ioannis Sulla et alii uassalli prescribant contra in questibus et communibus et aliis exactionibus.

## Referències

* ↑ Mariàngela Vilallonga,La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic

## Bibliografia

* Mariàngela Vilallonga, La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic (1993, ISBN 978-84-7256-930-0).
* Fèlix Torres Amat, Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes, Barcelona, 1836.
# Gran Premi de la Comunitat Valenciana de motociclisme de 2001

El Gran Premi de la Comunitat Valenciana de motociclisme de 2001 va ser la dotzena cursa de la temporada 2001 de motociclisme. La cursa es disputà al Circuit Ricardo Tormo (Xest, País Valencià) el cap de setmana del 21 al 23 de setembre de 2001.

## Referències

* «Resultats Oficials al web de MotoGP». Arxivat de l'original el 2012-09-11. [Consulta: 8 setembre 2009].
# Glen of Imaal terrier

El Glen of Imaal Terrier és una raça de gos del grup dels terriers i una de les quatre varietats irlandeses de terriers.
També se'l coneix com a Irish Glen of Imaal Terrier i Wicklow Terrier, i es tracta d'una raça poc comuna. Originari de Glen of Imaal, al comtat de Wicklow (Irlanda), la raça va ser reconeguda el 1934 per l'Irish Kennel Club i per l'American Kennel Club el 2004.

## Temperament

Es tracta d'un gos enèrgic i molt intel·ligent que necessita un cuidador fort i molta disciplina. No tenen por i són molt lleials, encara que poden arribar a ser agressius si no se'ls entrena de manera adequada. Són dòcils i tranquils, encara que pot treure l'agressivitat si se'l provoca. No hi ha cap registre de danys produïts per aquesta raça.
Com a terrier de treball és molt bo buscant per terra gràcies al seu olfacte i a la seva gran intuïció de presa, així que és capaç de tractar altres animals domèstics (gats, etc.) com si fossin les seves preses.

## Enllaços externs

* Glen of Imaal Terrier Club d'Amèrica (GITCA)
* Independent Glen Rescue site Arxivat 2010-07-22 a Wayback Machine.
* GITCA breed standards Arxivat 2009-06-04 a Wayback Machine.
# Glenaire

Glenaire és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 553 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glenaire tenia 553 habitants, 219 habitatges, i 174 famílies. La densitat de població era de 711,7 habitants per km².
Dels 219 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,5% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 20,5% no eren unitats familiars. En el 16,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 30,2% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 54.327 $ i la renda mediana per família de 56.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.472 $ mentre que les dones 26.979 $. La renda per capita de la població era de 21.133 $. Entorn del 4,7% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Glenaire». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glenaire». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Gran Premi de la Vila de Tunis

El Gran Premi de la Vila de Tunis era una cursa ciclista d'un dia que es disputava als voltants de Tunis. Només es disputaren les edicions de 2007 i 2008 però va formar part del calendari de l'UCI Àfrica Tour amb una categoria 1.2.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2007 | Ahmed M'Raihi | Fethi Ahmed Atunsi | Ali Ahmed Mohamed |
| 2008 | Azedine Lagab | Nabil Baz | Khalil Tamarent |

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# Georges Pézières

Georges Pézières (La Boissièira (Erau), 2 de maig del 1885 - Perpinyà, 1 de març del 1941) va ser un professor i polític, senador del 1935 al 1941.

## Biografia

Fill d'ensenyant, després de finir els seus estudis entrà de professor de lletres al "collège" de Perpinyà. El 1924 s'adherí a la SFIO, i a l'any següent va ser elegit regidor a l'ajuntament de la capital del Rosselló; més endavant -1928- esdevingué adjunt a l'alcalde (tinent d'alcalde). En no va ser reelegit a les eleccions del 1929, va ser nomenat secretari de la federació de la SFIO pels Pirineus Orientals i es convertí en el principal col·laborador de Joan Payrà, president del consell General dels Pirineus Orientals. Va ser secretari de la federació i, des del 1934, secretari de la secció de Perpinyà fins al 1935. Al mateix 1935 tornà a ser regidor de l'ajuntament.
A l'octubre del 1931, Pézières havia estat elegit Conseller General de Sant Pau de Fenollet, i seria reelegit sis anys més tard. Es presentà, i sortí escollit juntament amb Joan Payrà, a les eleccions senatorials del 20 d'octubre del 1935 i prengué possessió el 14 de gener següent. Al seu pas pel palau de Luxembourg, Pézières formà part de diverses comissions: duanes i ensenyament el 1935, administració general el 1937, exèrcits, comerç i finances el 1938, instrucció de la Cort de Justícia també el 1938. El 10 de juliol del 1940 fou un dels parlamentaris (els 80 de Vichy) que s'oposaren a la reforma constitucional que implicava el vot de plens poders a Philippe Pétain, i que obria la porta al règim de Vichy col·laboracionista amb el nazisme. Mort Pézières uns mesos més tard per una greu malaltia, el diputat nord-català i company socialista Louis Noguères aprofità el seu elogi per manifestar-se públicament en contra del govern de Vichy. Poc després, Noguères seria sancionat amb l'exili intern.
L'ajuntament de Perpinyà dedicà un carrer al seu ex-regidor. També Sant Pau del Fenollet posà el seu nom a una avinguda.

## Referències

* ↑ «Georges Pézières» (en francès). Assemblea Nacional. [Consulta: 22 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Fotografia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Gratídia

* Per a altres significats, vegeu «Canídia».
Gratídia (en llatí Gratidia), va ser una dama romana, germana de Marc Gratidi (Marcus Gratidius) d'Arpinum. Es va casar amb Marc Tul·li Ciceró l'avi de l'orador (Ciceró

## Referències

* ↑ Ciceró. De legibus III,16