OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Monuments Blancs de Vladímir i Súzdal

Els Monuments Blancs de Vladímir i Súzdal és el nom amb el qual la Unesco identifica una sèrie de monuments declarats Patrimoni de la Humanitat i situats a Rússia. El patrimoni inclou vuit monuments medievals de pedra calcària de Zalèsie:
| Codi | Nom | Lloc | Coordenades | Construcció |
| 633-001 | Catedral de la Dormició | Vladímir | 56° 09′ N, 40° 25′ E﻿ / ﻿56.150°N,40.417°E﻿ / 56.150; 40.417 | 1158 - 60, 1185 - 89 |
| 633-002 | Porta Àuria de Vladímir | Vladímir | | 1158 - 64, amb modificacions posteriors |
| 633-003 | El Castell del Príncep, la Catedral de la Nativitat de la Mare de Déu i la Torre de l'Escala del Palau d'Andrei Bogoliubski | Vladímir (poble de Bogoliúbovo) | | 1158 - 65, amb modificacions posteriors |
| 633-004 | Església de la Intercessió del riu Nerl | Vladímir | | 1165 |
| 633-005 | Catedral de Sant Demetri | Vladímir | | 1194 - 97 |
| 633-006 | Kremlin de Súzdal i Catedral de la Nativitat | Súzdal | 56° 25′ N, 40° 26′ E﻿ / ﻿56.417°N,40.433°E﻿ / 56.417; 40.433 | 1222 - 25, reformada al segle xvi |
| 633-007 | Monestir de Sant Salvador i Sant Eutimi | Súzdal | | |
| 633-008 | Església dels Sants Borís i Gleb | Súzdal (Kidekxa) | | 1152, amb modificacions posteriors |
No inclosos a la llista però de similars característiques són els monuments veïns següents:
* la catedral de Sant Salvador, a Pereslavl-Zalesski (1152)
* la catedral de Sant Jordi, a Iúriev-Polski (1230-1234, amb modificacions posteriors)
* les catedrals del monestir Kniaguinin de Vladímir i el convent de la Intercessió de Súzdal (segles XV-XVI)

## Referències

* Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO
# Capparidia

Auxolophotis és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Capparidia ghardaialis, que es troba al nord d'Àfrica.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 23 desembre 2018].
* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; Robinson, G.; Pitkin, B.; Hine, A.; Lyal, C., eds. (2003). "Capparidia ghardaialis". The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum.
# El Observador

* Aquest article tracta sobre el diari barceloní. Si cerqueu el diari uruguaià, vegeu «El Observador (Uruguai)».
El Observador de la actualidad, denominat col·loquialment El Observador, fou un diari que es publicà a Barcelona; el primer número va sortir el 23 d'octubre de 1990 i el darrer l'11 d'octubre de 1993. El seu impulsor fou Lluís Prenafeta i, malgrat que s'escrivia en castellà, el diari adoptà una línia nacionalista propera a CiU. El primer director del rotatiu va ser Alfons Quintà, que el desembre de 1990 va ser substituït per Enric Canals. Des de 1992, va ser dirigit per Vicent Sanchis. Era editat per Promotora Editorial Europea (Prodeunsa). Entre els accionistes impulsors figuraven empresaris de diferents sectors, destacant entre ells el grup immobiliari Forcadell.

## Referències

* 1 2 Martínez, Félix; Oliveres, Jordi. Jordi Pujol: en nombre de Cataluña (en castellà). Random House Mondadori, 2005, p. 215. ISBN 978-84-8306-599-0.
* ↑ «Enric Canals». El País, 13-12-1990.
* 1 2 3 «'El Observador' cambia de director, al desvincularse su promotor, Lluís Prenafeta». El País, 03-10-1992.
# Jesus Maria Lasagabaster

Jesus Maria Lasagabaster Madinabeitia o Jesús María Lasagabaster Madinabeitia (Donostia 1931 - Donostia 2013) és un crític literari basc que ha escrit part de la seva obra en èuscar.

## Obres

* Literatur kritika eta teoriaren irakaskuntza unibertsitatean (L'ensenyament de la líteratura crítica i teoria en la universitat)
* Baroja: El carnaval de la escritura (A propósito de "La leyenda de Jaun de Alzate")
* Ignacio Aldecoa: práctica y teoría del cuento
* El nacimiento de la novela vasca
* La prosa narrativa de Gabriel Celaya
* Las literaturas de los vascos Jesús María Lasagabaster; Ana María Toledo Lezeta (ed. lit.); Deustuko Unibertsitatea, 2002. ISBN 84-7485-807-0
# La Torroella (Erinyà)

La Torroella, és una partida constituïda per antics camps de conreu, actualment abandonats, del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en el territori del poble d'Erinyà.
Està situada al sud-sud-est d'Erinyà, a la dreta de la vall del riu de Serradell. És al sud de la Cua, al sud-oest de les Rieres, al nord-oest de la Costa i al nord de l'Obac.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Etmopterus fusus

Etmopterus fusus és una espècie de peix de la família dels dalàtids i de l'ordre dels esqualiforms.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25,8 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Hàbitat

És un peix marí d'aigües profundes que viu entre 430-550 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord d'Austràlia Occidental i, possiblement també, a Java (Indonèsia).

## Referències

* ↑ Rafinesque, C.S. (1810). Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. Per le stampe di Sanfilippo: Palerm, Itàlia. 105, 20 fold. Pl pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Last, P., G.H. Burgess i B. Séret, 2002. Description of six new species of lantern-sharks of the genus Etmopterus (Squaloidea: Etmopteridae) from the Australasian region. Cybium 26(3):203-223.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 1 - Hexanchiformes to Lamniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/1):1-249.
* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Callogobius hasseltii

Callogobius hasseltii és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Índia fins a Fidji, Tonga, el sud del Japó i Nova Gal·les del Sud.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* ↑ Randall, J.E., J.T. Williams, D.G. Smith, M. Kulbicki, G.M. Tham, P. Labrosse, M. Kronen, E. Clua i B.S. Mann 2003. Checklist of the shore and epipelagic fishes of Tonga. Atoll Res. Bull. Núms. 497-508.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, R.F. 1991. Micronesian reef fishes. Second Ed. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Canis lupus mogollonensis

Canis lupus mogollonensis és una subespècie extinta del llop (Canis lupus). El seu nom científic prové de la cultura mogollon d'Arizona i Nou Mèxic. Era de mida petita-mitjana: lleugerament més petit que Canis lupus monstrabilis, però més gros que Canis lupus baileyi. Es trobava a Arizona i Nou Mèxic (els Estats Units). Es va extingir l'any 1935.

## Referències

* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* 1 2 3 4 Cosmosmith (anglès)

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* Knowledgerush Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine. (anglès)
# El Pujol (Sant Bartomeu del Grau)

El Pujol és una masia de Sant Bartomeu del Grau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici civil orientat a migdia amb teulada a quatre vessants.
La masia està assentada en un pujol per la part del darrere, aprofitat per l'hort.
Està unit per una galeria i una lliça a una masoveria que té una llinda datada al 1860 i signada per Antonia Pujol Farreres.
A la part esquerra hi ha una galeria amb tres grans arcades amb pedra treballada.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Pujol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 març 2019].
# Jennifer Carpenter

Jennifer Leann Carpenter (Louisville, 7 de desembre de 1979) és una actriu estatunidenca.

## Biografia

Carpenter va néixer a Louisville, a l'estat de Kentucky, on es va graduar a l'institut catòlic Sacred Heart Academy i va formar-se com a actriu al Walden Theatre. Posteriorment va continuar la seva formació al Juilliard School de Nova York.
Carpenter va atreure l'atenció de la crítica per primer cop amb el seu paper a L'exorcisme d'Emily Rose, pel qual va ser guardonada amb el Premi cinematogràfic MTV 2006 a la "Millor actuació de terror". L'any 2009 va guanyar el Premi Saturn com a millor actriu de repartiment a televisió, pel seu paper a la sèrie Dexter.
En el terreny sentimental, ha estat casada amb Michael C. Hall (31 de desembre de 2008-2010), el seu germanastre en Dexter, però després de menys de dos anys de matrimoni els actors van decidir divorciar-se. Un portaveu de l'actor va anunciar el 14 de desembre de 2010 que els actors han estat separats durant un temps i la seva ruptura ha estat amistosa.

## Filmografia

* People Are Dead (2001): Amiga de l'Angela
* Ash Tuesday (2003): Samantha
* Dues rosses amb pebrots (White Chicks) (2004): Lisa
* DEBS (2004): Estudiant histèrica
* L'exorcisme de l'Emily Rose (The exorcism of Emily Rose) (2005): Emily Rose
* Lethal Eviction (2005): Sarah/Tessi/Beth
* Queen B (2005): Kristen
* Last Days of America (2005): Amiga a Nova York
* The Dog Problem (2006): Cambrera pèl-roja
* Batalla a Seattle (2007): Sam
* Quarantine (2008): Angela Vidal
* Faster (2010): Nan Porterman
* The Factory (2011): Kelsey Walker
* Seeking Justice (2011): Trudy
* Gone (2012): Sharon Ames
* Ex-Girlfriends (2012): Kate
* Avengers Confidential: Black Widow & Punisher (2014): Natalia Romanova (veu)
* The Devil's Hand 2014: Rebekah
* Brawl in Cell Block 99 2017: Lauren Thomas
* Batman: Gotham by Gaslight 2018: Selina Kyle (veu) Directa en vídeo
* Dragged Across Concrete 2018: Kelly Summer

## Sèries de televisió

* Dexter (2006-2013) - Debra Morgan
* Limitless (2015–2016) - Rebecca Harris
* Dexter: New Blood (2021) - Debra Morgan

## Referències

* ↑ «Jennifer Carpenter | TV Guide» (en anglès). [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ «Acting classes and education initiatives for young people» (en anglès). [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ «Alumni News». Arxivat de l'original el 2011-11-11. [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ «Dexter». Arxivat de l'original el 2010-12-18. [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ PM, Melanie Jones 12/07/11 AT 4:09. «Michael C. Hall Divorce Finalized: Who is 'Dexter' Star Dating Now?», 07-12-2011. [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ Cliff Wheatley. «Avengers Confidential: Black Widow and Punisher».
# Kortemark

Kortemark és un municipi belga de la província de Flandes Occidental a la regió de Flandes.

## Seccions

| # | Nom | Superfície | Població (1999) |
| I | Kortemark | 20,51 | 6.068 |
| II (V) | Handzame - Handzame - Edewalle | 13,63 | 3.051 |
| III | Zarren | 11,20 | 2.061 |
| IV | Werken | 9,65 | 1.050 |

## Evolució demogràfica

* Font:NIS
* 1977: annexió de Handzame i Zarren-Werken (+34,49 km² i 6.405 habitants)

## Situació

* a. Torhout
* b. Gits (Hooglede)
* c. Hooglede
* d. Staden
* e. Houthulst
* f. Klerken (Houthulst)
* g. Esen (Diksmuide)
* h. Vladslo (Diksmuide)
* i. Bovekerke (Koekelare)
* j. Koekelare
* k. Ichtegem
# Eugenio Manuvakola

Eugénio Antonino Ngolo, més conegut com a general Eugénio Manuvakola (Chiculo, municipi de Bocoio, província de Benguela, 7 de juny de 1947) és un militar angolès.
Va fer estudis de medicina, però els deixà per unir-se a UNITA, grup guerriller amb el que va lluitar a la Guerra de la Independència d'Angola i a la Guerra Civil angolesa. El 31 d'octubre de 1994 va substituir Jonas Savimbi com a cap de la delegació negociadora d'UNITA a Lusaka. Ell i el ministre d'Afers Exteriors angolès Venâncio da Silva Moura van signar el Protocol de Lusaka, acordant integrar i desarmar UNITA. Ambdues parts van signar un alto el foc com a part del protocol el 20 de novembre. Tot i que finalment Savimbi no va respectar l'alto el foc i tornà a les armes, va continuar amb les converses de pau i el 1999 va fundar la facció UNITA-Renovada, que rebutjava la represa de la guerra i que ha ocupat els càrrecs que savimbistas tenien a l'Assemblea Nacional i al Govern de reconciliació nacional. Manuvakola va dimitir del lideratge de UNITA-Renovada al juliol de 2002.

## Referències

* ↑ Angola Fala Só: Bilhete de Identidade de general Eugénio Manuvakola, 10 de novembre de 2016
* ↑ Vines, Alex. Angola Unravels: The Rise and Fall of the Lusaka Peace Process. Human Rights Watch (Organization), 1999, p. 39–40.
* ↑ El fraude de la paz en Angola, El País, 4 de febrer de 1999
* ↑ «IRIN Interview with Eugenio Manuvakola, UNITA-Renovada leader» (en anglès), 14-03-2002. [Consulta: 3 juny 2017].
* ↑ «UNITA-Renovada leader steps down» (en anglès), 31-07-2002. [Consulta: 3 juny 2017].
# Cantó de Nomeny

El cantó de Nomeny és un cantó francès del departament de Meurthe i Mosel·la, situat al districte de Nancy. Té 25 municipis i el cap és Nomeny.

## Municipis

* Abaucourt
* Armaucourt
* Arraye-et-Han
* Belleau
* Bey-sur-Seille
* Bratte
* Chenicourt
* Clémery
* Éply
* Faulx
* Jeandelaincourt
* Lanfroicourt
* Létricourt
* Leyr
* Mailly-sur-Seille
* Malleloy
* Moivrons
* Montenoy
* Nomeny
* Phlin
* Raucourt
* Rouves
* Sivry
* Thézey-Saint-Martin
* Villers-lès-Moivrons

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | Louis Marin | CNIP |
| 1955-1967 | Georges Houdelot | Divers droite |
| 1967-1974 | Abel Simard | Centrista |
| 1974-1992 | Louis Koenig | UDF |
| 1992-1998 | Roland Mentré | Divers droite |
| 1998-2011 | Bernard Leclerc | PS |
| 2011- | Antony Caps | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 7.137 | 7.841 | 7.593 | 8.130 | 8.699 | 9.210 | 10.346 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Edifici de les cases solars Trombe-Michel

L'Edifici de les cases solars Trombe-Michel és un edifici del poble d'Odelló, del terme comunal de Font-romeu, Odelló i Vià, a l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
Està situat en el número 6 del carrer del Camí del Sol, a Odelló, al sud del poble.
Consta de tres habitatges amb calefacció solar basada en el "mur Trombe", consistent en un mur massís exposat al sud (o sigui, al sol) darrere un vidre, de manera que acumula la calor solar i la distribueix per la casa gràcies a unes obertures que comuniquen amb l'interior de l'habitatge. Va ser iniciativa de l'enginyer Félix Trombe en col·laboració amb l'arquitecte Jacques Michel. Es compon de tres cases: la casa Trombe a l'oest, la casa Armas al mig i la casa Ducarroir a l'est. L'estructura, de formigó armat, està fonamentada sobre la roca.
Aquest conjunt es considera la primera demostració a França d'un sistema solar passiu per calefacció. Va ser protegit com a monument històric el 2011.

## Referències

* ↑ L'Edifici de les cases solars Trombe Michel en els ortofotomapes de l'IGN
* 1 2 Immeuble des maisons solaires Trombe-Michel, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.
# Issawa

Els issawa o confraria issawiyya són una important confraria sufí (tariqa) del Magreb, fundada al començament del segle xvi pel xeic Muhàmmad ibn Issa as-Sufyaní al-Mukhtarí al-Miknasi al-Fahri al-Fahdí, conegut com «aix-Xaykh al-Kàmil», ‘el Mestre Perfecte’.

## Bibliografia

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "ʿĪsāwā".
# Kolómenskoie

* Per a altres significats, vegeu «Kolómenskoie (Crimea)».
Kolómenskoie - Коломенское (rus) - situada a l'elevada riba dreta del riu Moskvà, és l'antiga residència suburbana dels grans ducs i tsars. Les seves torres, torretes, esglésies es veuen des de lluny. Avui dia és un museu nacional, és un dels monuments de l'arquitectura russa dels segles XVI-XVII. Està inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1994.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Church of the Ascension, Kolomenskoye» (en anglès). [Consulta: 17 febrer 2021].
# Eugenio Montejo

Eugenio Montejo (Caracas, 18 de novembre de 1938 - Valencia, 5 de juny de 2008) fou un escriptor i poeta veneçolà guardonat amb el Premi Octavio Paz de Poesía y Ensayo l'any 2004.

## Obres

* Elegos (1967)
* Muerte y memoria (1972)
* Algunas palabras (1977)
* Terredad (1978)
* Trópico absoluto (1982)
* Alfabeto del mundo (1986)
* Adiós al Siglo XX (1992)
* Chamario (2003, per a nens)
* Fábula del escriba (2006)

## Assaigs

* La ventana oblicua (1974)
* El cuaderno de Blas Coll (1981)
* El taller blanco (1983)
# Municipi de Saldus

El municipi de Saldus (en letó: Saldus novads ) és un dels 110 municipis de Letònia, que es troba localitzat al sud-oest del país bàltic, i que té com a capital la localitat de Saldus. El municipi va ser creat l'any 2009 després de la reorganització territorial.

## Ciutats i zones rurals

* Ezeres pagasts (zona rural)
* Jaunauces pagasts (zona rural)
* Jaunlutriņu pagasts (zona rural)
* Kursīšu pagasts (zona rural)
* Lutriņu pagasts (zona rural)
* Nīgrandes pagasts (zona rural)
* Novadnieku pagasts (zona rural)
* Pampāļu pagasts (zona rural)
* Rubas pagasts (zona rural)
* Saldus (ciutat)
* Saldus pagasts (zona rural)
* Šķēdes pagasts (zona rural)
* Vadakstes pagasts (zona rural)
* Zaņas pagasts (zona rural)
* Zirņu pagasts (zona rural)
* Zvārdes pagasts (zona rural)

## Població i territori

La seva població està composta per un total de 28.915 persones (2009). La superfície del municipi té uns 1.683,3 kilòmetres quadrats, i la densitat poblacional és de 17,18 habitants per kilòmetre quadrat.

## Referències

* ↑ «Iedzivotaju skaits Latvija 2009.gada 14.janvari, pašvaldibu velešanu izsludinašanas diena» (en letó). Comissió Central d'Elecció de la República de Letònia. Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 7 gener 2015].
* ↑ «Administratīvi teritoriālais iedalījums» (doc) (en letó). Ministeri de Protecció del Medi Ambient i Desenvolupament Regional, 2008. Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 7 gener 2015].

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
# Carbonara

Carbonara, és un plat rústic tradicional de Roma (Itàlia) que consisteix en una salsa que s'usa en plats de pasta, generalment espagueti o bé rigatoni.

## Història

Existeixen diverses teories sobre l'origen del nom d'aquest plat:
* Per alguns la paraula carbonara prové de carbone (carbó), i es creu que el nom del plat té el seu origen com a plat típic dels carboners dels Apenins.
* D'altres esmenten que la denominació ve de l'ús del pebre negre en l'elaboració de la salsa, que pot recordar al carbó.
Algunes teories diuen que el primer a donar-li el nom va ser d'un noble l'escriptor napolità, Ippolito Cavalcanti, que l'any 1839 publica la recepta per primera vegada al seu llibre titulat Cucina teorico-pratica.
El bacó no apareix en la recepta original i es creu que va ser introduït a Roma cap al 1944 amb l'estada de les tropes aliades al final de la Segona Guerra Mundial.

## Ingredients

* Pasta de sèmola de gra dur
* Guanciale espècie de pernil italià de la galta del porc o bacó
* Ous
* Pecorino romano
* Sal
* Pebre negre
La crema o nata i la ceba no són ingredients originals d'aquest plat, i no s'empren a la pasta carbonara a la Itàlia central.

## Bibliografia

* Gossetti Della Salda, Anna. Le ricette regionali italiane. Solares, Milano, 1965.

## Enllaços externs

* Spaghetti alla Carbonara de Leite's Culinaria Arxivat 2007-04-22 a Wayback Machine.
* Recepta romana dels Carbonara Arxivat 2007-02-08 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ http://elcomidista.elpais.com/elcomidista/2015/10/28/articulo/1446055586_317001.html
# El missioner

El missioner (títol original: The Missionary) és una pel·lícula britànica dirigida per Richard Loncraine, estrenada l'any 1982. Ha estat doblada al català.

## Argument

Després de deu anys treballant com a missioner a l'Àfrica, el reverend de l'Església d'Anglaterra Charles Fortesque (Michael Palin) rep l'ordre de tornar a Anglaterra la primavera de 1906 on se li adjudicarà una nova tasca: atendre les prostitutes dels Docklands de Londres. D'altra banda, Charles arriba per casar-se amb Deborah Fitzbanks, la filla d'un altre clergue. Ella era només un nen quan se'n va anar, però ara és una dona jove amb ganes de casar-se i tenir molts fills.

## Repartiment

* Michael Palin: El Reverend Charles Fortescue
* Maggie Smith: Lady Isabel Ames
* Phoebe Nicholls : Deborah Fitzbanks
* Trevor Howard: Lord Henry Ames
* Graham Crowden: El Reverend Fitzbanks
* Denholm Elliott: El Bisbe
* Michael Hordern: Slatterthwaite
* Rosamund Greenwood: Lady Fermleigh
* Tricia George: Ada
* Anne-Marie Marriott: Emily
* Roland Culver: Lord Fermleigh
* David Suchet: Corbett
* Janine Duvitski: Millicent
* Valerie Whittington: Emmeline
* Timothy Spall: Parswell

## Premis

* Gran premi del Festival de Chamrousse 1985

## Referències

* ↑ Robert Sellers, Always Look on the Bright Side of Life: The Inside Story of HandMade Films, Metro 2003, pp. 111–120
* ↑ «Missionary (2014) – Box Office Mojo». Box Office Mojo.
* ↑ esadir.cat. El missioner. esadir.cat.
* ↑ «The Missionary». The New York Times.