OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Medalla Liakat

La Medalla Liakat (turc Liyakat Madalyasi, traduït com a "Medalla de Mèrit") fou una condecoració militar de l'Imperi Otomà establida en 1890. Podia entregar-se en dues varietats, or o argent. La medalla va ser una condecoració militar comuna de finals de l'Imperi Otomà fins al final de la Primera Guerra Mundial. La medalla també podria ser atorgat a civils per mèrits en general a la societat. El 1905 es va permetre a les dones rebre la medalla per treballs de caritat i altres de mèrit civil.
La medalla media 25 mm de diàmetre i es va elaborar en les dues classes d'or i plata. Era suspesa d'una cinta vermella amb franges laterals verdes estretes. Durant la Primera Guerra Mundial s'hi adjuntava a la cinta una barra de dues espases creuades amb la data AH 1333 AH (1915) inscrit en elles.

## Referències

* ↑ Robertson, Megan C. «Turkey: Liyakat Medal». Medals of the World, 02-06-2004. Arxivat de l'original el 2012-03-23. [Consulta: 3 setembre 2011].
* ↑ Tezer, Tim. «Ottoman Decorations». turkishmedals.net. Arxivat de l'original el 2015-05-02. [Consulta: 3 setembre 2011].

## Bibliografia

* Metin Erüreten. Osmanlı madalyaları ve nişanları. Belgelerle tarihi = Ottoman Medals and Orders. Documented History. İstanbul: The Destination Management Company, 2001. ISBN 975-97637-0-2.
# Armando Palacio Valdés

Armando Palacio Valdés (Entrialgo, Llaviana, Astúries, 4 d'octubre de 1853 – Madrid, 29 de gener de 1938) va ser un escriptor i crític literari espanyol dins del corrent del realisme literari.

## Biografia

Va estudiar el batxillerat a Oviedo. Es va relacionar amb joves intel·lectuals com Leopoldo Alas ("Clarín") i Tomás Tuero.
Va estudiar dret a Madrid. Va dirigir la Revista Europea, on hi publicà articles que després reuni a la seva obra, Semblanzas literarias. Escriví també com a crític literari en col·laboració amb Leopoldo Alas, La literatura en 1881. Quan morí José María de Pereda el 1906, ocupà la vacant a la Real Academia Española.
La seva primera novel·la va ser El señorito Octavio (1881), pero la celebritat li arribà amb Marta y María (1883), ambientada en la ciutat fictícia de Nieva, que en realitat representa a Avilés.
El 1929 publicà el seu Testamento literario, on exposa els seus punts de vista sobre filsofia, estètica, societat, etc. am records i anècdotes de la seva vida.
Les seves Obras completas van ser editades per Aguilar a Madrid el 1935; el seu epistolari amb Leopoldo Alas «Clarín» el 1941.

## Obres

* Semblanzas literarias (1871).
* Los oradores del Ateneo (1878)
* El nuevo viaje al Parnaso (1879)
* Amb Leopoldo Alas (Clarín), La literatura en 1881
* El señorito Octavio (1881).
* Marta y María (1883).
* Aguas fuertes (1884).
* El idilio de un enfermo (1884).
* José (1885).
* Riverita (1886).
* Maximina (1887).
* El cuarto poder (1888).
* La hermana San Sulpicio (1889).
* La espuma (1890).
* La fe, 1892.
* El maestrante (1893).
* El origen del pensamiento (1893).
* Los majos de Cádiz (1896).
* La alegría del capitán Ribot (1899).
* La aldea perdida (1903).
* Tristán o el pesimismo (1906).
* Los papeles del doctor Angélico (1911)
* Años de juventud del doctor Angélico (1918)
* La novela de un novelista (1921).
* Cuentos escogidos (1923).
* La hija de Natalia (1924).
* El pájaro en la nieve y otros cuentos (1925)
* Santa Rogelia (1926).
* Los cármenes de Granada (1927).
* Testamento literario (1929).
* Sinfonía pastoral (1931).
* El gobierno de las mujeres (1931)
* Obras completas (1935).
* Álbum de un viejo (1940).
* Obras disponible en Gutenberg.org

## Enllaços externs

* Pàgina oficial d'Armando Palacio Valdés
* Palacio Valdés a la Biblioteca Cervantes Virtual
* Obres de Armando Palacio Valdés al Projecte Gutenberg.
* Biografia d'Armando Palacio Valdés
# Partit Socialista Kurd

«Partit Socialista Kurd» té aquests significats:
* Partit Socialista del Kurdistan
* Partit Socialista del Kurdistan Iraquià
* Partit Socialista del Kurdistan/Turquia
* Partit Socialista Kurd, nom entre el 1975 i el 1988 de l'Aliança Popular del Kurdistan Socialista
# Cal Seixanta

Cal Seixanta és una masia al despoblat de Montpaó al terme de Calafell (al Baix Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local. Es tracta d'un edifici de planta rectangular allargada, amb un eix longitudinal orientat de llevant a ponent, amb planta baixa i planta pis, constituït per dos cossos que corresponen a cases adossades. El cos del costat oest té una coberta de doble vessant amb carener paral·lel a la façana. La part anterior de la coberta del cos de la banda oest té a mateixa inclinació però la part posterior és situada a nivell més baix i té menys inclinació.
La façana principal és orientada a sud i té dos portals d'arc escarser de pedra treballada i diverses finestres rectangulars amb clavellinera. La façana té un arrebossat contemporani de morter de ciment. A la part posterior de l'edifici principal hi ha diversos cossos afegits. Totes les finestres tenen reixa de ferro.
S'ha emprat el sistema constructiu tradicional a base de murs de càrrega i soleres unidireccionals fetes, probablement amb bigues de fusta. Els materials de fàbrica de les parts històriques són de maçoneria i morter de calç. Els portals de la planta baixa i les clavellineres són fetes de pedra local.

## Referències

* 1 2 3 «Masia de Cal Seixanta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Can Masover (Palau de Santa Eulàlia)

Can Masover és una obra de Palau de Santa Eulàlia (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat al centre del veïnat que dona a dos carrers en dos alçats diferents. Volum definit cobert en dues vessants. En planta baixa la bòveda de maó és perpendicular al carrer formant un porxo a l'entrada. Planta pis amb galeria de tres arcs de mig punt i pilars de maó que es repeteixen a les golfes. Per anivellar l'era s'han construït cinc voltes de canó emmarcades per arcs de mig punt de rierenc que descansen sobre pilars de pedra.

## Referències

* ↑ «Can Masover». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Vicent Pascual i Granell

Vicent Pascual Granell (Silla, 22 de febrer de 1944) és un mestre, pedagog i escriptor valencià. Cursà la carrera de magisteri i s'inicià en la docència el 1970. Ha tingut una trajectòria clau en el procés d'introducció de la llengua catalana en l'escola valenciana i la seua modernització en els darrers anys del segle xx i inicis del XXI. Ha destacat en l'elaboració de material didàctic, especialment de llibres de text, que han obtingut una gran difusió: Rodet, Penyagolosa, L'Arca, Cèrcol, etc. També és autor del Diccionari Tabarca: valencià-castellà/castellà-valencià (1990) i del Diccionari Tabarca escolar: valencià-castellà/castellà-valencià (2015). Pel que fa a l'educació bilingüe i plurilingüe, és coautor, amb Vicent Sala, del llibre Un model educatiu per a un sistema escolar amb tres llengües (1991), a més ha publicat diversos articles en revistes especialitzades i documents programàtics com ara Un model d'educació plurilingüe i intercultural per al sistema educatiu valencià (Escola Valenciana, 2011). Ha estat assessor pedagògic al Servei de Formació de Professorat CEFIRE d'Alzira durant molts anys i de l'Editorial Gregal en els inicis. També ha escrit novel·les juvenils com El guardià de l'anell (1984), L'últim guerrer (1986), L'enigma del medalló (1996), i Els dorments (2014). L'any 2013 ingressà a la secció filològica de l'Institut d'Estudis Catalans. El 2016 va rebre el premi Socarrat Major.

## Referències

* ↑ «Vicent Pascual Granell, Socarrat Major». web. Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 24 maig 2016].
* ↑ «Lliurament del Socarrat Major 2016 a Vicent Pascual Granell». La Veu UPV, 06-02-2016. Arxivat de l'original el 2016-06-03. [Consulta: 24 maig 2016].
# Shayne King

Shayne King (New Plymouth, 1975) és un ex-pilot de motocròs neozelandès, Campió del Món en 500cc el 1996 amb KTM.
King va debutar al mundial de motocròs el 1993 i tres anys més tard va aconseguir el títol pilotant per a l'equip oficial de KTM, esdevenint el primer campió mundial neozelandès d'aquesta disciplina. El 1997 va acabar el mundial en tercer lloc final rere Joël Smets i el seu germà gran Darryl King. Actualment competeix al seu país i a Austràlia, havent guanyat el campionat de Nova Zelanda el 2003.

## Palmarès al Campionat del Món de Motocròs

| Any | Motocicleta | 500cc |
| 1995 | KTM | 9è |
| 1996 | KTM | 1r |
| 1997 | KTM | 3r |
| 1998 | KTM | 8è |
| 1999 | KTM | 5è |
| 2000 | KTM | 24è |
| 2001 | KTM | 7è |

## Referències

* ↑ «Profile - Shayne King» (en anglès). bestsports.com.br. [Consulta: 6 octubre 2010].

## Enllaços externs

* Article sobre King a stuff.co.nz (anglès)
* Vídeo de King pilotant el 2008 (anglès)
* Imatge de King amb una Honda Arxivat 2010-05-25 a Wayback Machine. (anglès)
Campions del Món de MX3$^1$ :
1952 - Leloup
1953 - Mingels
1954 - Mingels
1955 - Draper
1956 - Archer
1957 - Nilsson
1958 - Baeten
1959 - Lundin
1960 - Nilsson
1961 - Lundin
1962 - Tibblin
1963 - Tibblin
1964 - Smith
1965 - Smith
1966 - Friedrichs
1967 - Friedrichs
1968 - Friedrichs
1969 - Åberg
1970 - Åberg
1971 - De Coster
1972 - De Coster
1973 - De Coster
1974 - Mikkola
1975 - De Coster
1976 - De Coster
1977 - Mikkola
1978 - Mikkola
1979 - Noyce
1980 - Malherbe
1981 - Malherbe
1982 - Lackey
1983 - Carlqvist
1984 - Malherbe
1985 - Thorpe
1986 - Thorpe
1987 - Jobé
1988 - Geboers
1989 - Thorpe
1990 - Geboers
1991 - Jobé
1992 - Jobé
1993 - Martens
1994 - Hansson
1995 - Smets
1996 - King
1997 - Smets
1998 - Smets
1999 - Bartolini
2000 - Smets
2001 - Everts
2002 - Everts
2003 - Smets
2004 - Demaria
2005 - Breugelmans
2006 - Demaria
2007 - Demaria
2008 - Breugelmans
2009 - Renet
2010 - Campano
2011 - Bill
2012 - Walkner
2013 - Gerčar :
$^1$Del 1957 al 2002, era el Campionat del Món de Motocròs 500cc, 650cc el 2003 i MX3 d'ençà del 2004 (en cursiva, els Campionats d'Europa previs al mundial). :
# São João Baptista (Brava)

São João Baptista és una freguesia (parròquia civil) de Cap Verd. Cobrix la part oriental de l'illa Brava i del municipi de Brava. La freguesia està composta dels següents assentaments:
* Cachaço
* Cova Rodela
* Furna
* João da Noly
* Lem
* Mato Grande
* Nova Sintra
* Santa Bárbara
* Vinagre
# Armando Peñamaría Álvarez

Armando Peñamaría Álvarez (A Fonsagrada, 1870 - 1955) fou un metge i polític gallec, governador civil i diputat a les Corts Espanyoles durant la Segona República Espanyola.

## Biografia

Treballà com a metge fins a la proclamació de la Segona República Espanyola, quan el 1931 fou nomenat governador civil de Múrcia i el 1935 de Pontevedra. Era proper al Partit Republicà Conservador i fou elegit diputat centrista a les eleccions generals espanyoles de 1936 per la província de Lugo. Durant la guerra civil espanyola fou governador civil de Lugo.

## Bibliografia

* Serrallonga i Urquidi, Joan «El aparato provincial durante la Segunda República. Los gobernadores civiles, 1931-1939». Hispania Nova, 7, 2007 [Consulta: 20 gener 2013].

## Enllaços externs

* Un ejército de arqueólogos en busca del Comandante Moreno a El País
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa a Nomes e Voces
# Partit Socialista Laborista de Gibraltar

El Partit Socialista Laborista de Gibraltar (en anglès: Gibraltar Socialist Labour Party, GSLP) és un partit polític del Territori Britànic d'Ultramar de Gibraltar. Fundat el 1978, és el partit polític més antic dels que avui existeixen en el penyal. Des de 2011 governa a través del Ministre Principal de Gibraltar, l'advocat i polític Fabian Picardo. Des de 2003 el GSLP forma una coalició electoral amb el Partit Liberal de Gibraltar, que actualment és el seu soci de govern.
D'origen sindical, el GSLP va ser fundat per Joe Bossano, líder gibraltareny del Sindicat General de Transports, amb presència el Regne Unit. Bossano va ser Ministre Principal de Gibraltar durant 8 anys, de 1988 a 1996, i president del GSLP fins a 2011, any en què fou succeït per Picardo.
Igual que la resta de partits polítics gibraltarenys, el GSLP reclama el dret d'autodeterminació per a Gibraltar i s'oposa a qualsevol negociació sobre canvis en la possessió o sobirania gibraltarenya. El GSLP no considera que la Constitució gibraltarenya de 2006 hagi estat un mecanisme vàlid per a descolonitzar el penyal, situació a la qual, segons ells, només s'arribaria amb autogovern ple per a Gibraltar, i sol·licita permanentment la participació de les autoritats gibraltarenyes en el Comitè de Descolonització de l'ONU. La política del GSLP es caracteritza per la seva hostilitat amb Espanya, oferint un menor nivell de cooperació que el que concedia el Partit Socialdemòcrata en els seus anys de govern. Des de la tornada al poder del GSLP ha augmentat el número i la importància dels incidents diplomàtics amb Espanya.

## Referències

* ↑ La coalición socialista laboralista gana las elecciones en Gibraltar - La Gaceta
* ↑ «Nota de prensa del GSLP». Arxivat de l'original el 11 de maig de 2019. [Consulta: 26 desembre 2012].
* ↑ Aumenta la tensión por Gibraltar, de nuevo con la pesca y las casas reales como 'excusas' - 20 minutos

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del GSLP (en anglès)
# Cal Senyor (Vila-sana)

Cal Senyor és un monument del municipi de Vila-sana (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cal Senyor consta d'un edifici central de tres plantes amb annexes d'èpoques posteriors que tanquen un pati a la part posterior de la casa. La part central de l'edifici és construïda amb tàpia i les cantonades amb pedra. A la façana principal hi ha una llinda que data la casa l'any 1748, tot emmarcant els nombres amb motius decoratius. Ambdues façanes permeten entreveure les diferents modificacions efectuades en el transcurs del temps, fetes de manera aleatòria i poc cuidada. La façana posterior de la casa té sortida al pati, on hi ha un pou amb forma de caseta amb teulada a dues vessants i la pica de l'aigua en un costat.

## Història

La vila d'Utxafava es va formar a partir de tres nuclis formats al seu torn a partir d'altres tres cases de les que Cal Senyor o la Casa de Dalt, n'és una.
El duc de Sesa donà terres en emfiteusi a Josep Galitó, de Castellnou de Seana a finals del segle xviii. L'any 1831 Anton de Sans de Sagué va comprar la casa i la va vendre al Senyor Ramonet d'Igualada. És aquest el període en què la casa prospera i serà anomenada "Cal Senyor" (a partir de 1869-1875). Serà també el moment en què es formaran noves parts de la casa, es faran les golfes i els cellers.
L'any 1879 el Senyor Vidal, sogre del Senyor Ramonet, era el propietari de la finca, però la va vendre a una família de Lleida. És probable que després d'aquests, la casa passés a mans de la família Dalmases de Barcelona, que la cuidaren emprant uns masovers. Després d'ells, la casa va estar a nom de Maria Salafranca Lladós, essent l'últim propietari el Senyor Miquel Àngel Garcia Solsona que la va vendre recentment.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Senyor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Robert Elias Fries

(Klas) Robert Elias Fries (1876 - 29 de gener de 1966), era fill de Theodor Magnus Fries (1832–1913) i el net d'Elias Magnus Fries (1794–1878) va ser un expert en fongs. es va especialitzar en la botànica i era membre de la British Mycological Society. Va treballar per al Museu botànic de la Universitat d'Uppsala, el Museu i Jardí Botànic de Berlin-Dahlem, el Natural History Museum (BM) i Royal Botanic Gardens, Kew (K), entre d'altres.
Va recollir plantes des de 1901 a 1923 per Europa: Suècia; Àfrica Tropical: Kenya; Bolívia; i l'Argentina. De vegades treballava am el seu pare o el seu germà Thore Christian Elias Fries (1886–1931).
En el curs de l'expedició sueca de 1901-1902 a l'Argentina i Bolívia va travessar el desert del Chaco, i else Andes.
Va publicar obres de micologia, la geografia de les plantes i la sistemàtica.

## Referències

* ↑ International Organization for Plant Information (IOPI). «Author Details». International Plant Names Index. [Consulta: 6 maig 2008].
* ↑ «Robert Elias Fries». Taxon. International Association for Plant Taxonomy (IAPT), 15, 3, 01-03-1966, pàg. 128. JSTOR: 1216641.
* 1 2 Anders Backlund. «The Fries Family of Botanists». Uppsala University, 03-02-2006. Arxivat de l'original el 2007-12-09. [Consulta: 6 maig 2008].
* 1 2 «Fries, Robert Elias» (en francès), 21-06-2004. [Consulta: 6 maig 2008].
* 1 2 Aluka «Fries, (Klas) Robert Elias (1876-1966)». African Plants. Ithaka Harbors, Inc. DOI: 10.5555/AL.AP.PERSON.BM000002740 [Consulta: 6 maig 2008].
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* «Fries, Robert Elias». Missouri Botanical Garden. [Consulta: 6 maig 2008].
# Veliki Ústiug

Veliki Ústiug (en rus: Великий Устюг) és una ciutat de l'óblast de Vólogda, a Rússia, que el 2017 tenia 31.606 habitants. És la seu administrativa del districte rural homònim.

## Referències

* ↑ Данные переписи 2002 года: таблица 2С. М.: Федеральная служба государственной статистики, 2004.
* ↑ Plantilla:Закон Вологодской области от 6 декабря 2004 № 1109-ОЗ
# Coronilla valentina

La coronil·la glauca (Coronilla valentina) és una espècie de planta del gènere Coronilla de la família Fabaceae. És una planta nativa de la península Ibèrica, i es troba els Països Catalans, Croàcia i Dalmàcia. És un arbust de fulla persistent que assoleix els 80 cm d'alt. Les flors, que apareixen a la primavera i l'estiu, són grogues. Els fruits, els llegums, són prims.
Viu en sòls rocosos calcaris, des del nivell del mar fins a uns 1000 m d'altitud. Es cultiven en jardineria. La subespècie C. valentina subsp. glauca (sinònim C. glauca) i el seu cultivar "Citrina" han guanyat el premi del mèrit en jardineria de la Royal Horticultural Society. Ja Linnaeus va observar que les flors, de dia, tenen una gran fragància, i de nit gairebé no en tenen.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 29 març 2022].
* ↑ RHS A-Z encyclopedia of garden plants. United Kingdom: Dorling Kindersley, 2008, p. 1136. ISBN 1405332964.
* ↑ http://apps.kew.org/trees/?page_id=81
* ↑ http://apps.rhs.org.uk/plantselector/plant?plantid=2525 Arxivat 2014-03-17 a Wayback Machine.
* ↑ http://apps.rhs.org.uk/plantselector/plant?plantid=542 Arxivat 2013-08-07 a Wayback Machine.
* ↑ Curtis, William «Coronilla glauca». The Botanical Magazine, 1, 1787, pàg. Pl. 13.
# (302) Clarissa

(302) Clarissa és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 14 de novembre de 1890 per Auguste Honoré Charlois des de l'observatori de Niça, França. Es desconeix la raó del nom.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 39. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(302) Clarissa» (en anglès). Minor Planet Center.
# Petr Lazar

Petr Lazar (Brno, 2 de juliol de 1976) va ser un ciclista txec que combinà la pista amb la carretera.

## Palmarès en pista

* 2005
** Campió de Txèquia en Persecució per equips
* 2008
** Campió de Txèquia en Madison

### Resultats a la Copa del Món en pista

* 2004
** 1r a Manchester, en Madison

## Palmarès en ruta

* 2004
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Grècia

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Antoni Gabinyau Farigola

Antoni Gabinyau Farigola (Barcelona, 9 de juliol de 1861 - Reus, 30 de juny de 1923) va ser un periodista i funcionari català.

## Biografia

Era fill de Francesca Farigola i del tintorer Antoni Gabinyau, ambdós naturals de Barcelona.
Es desconeix quan es van instal·lar a Reus, però els seus fills consten al registre civil local. Un d'ells, Antoni Gabinyau Cabot, va néixer el 1887. Va tenir una gran activitat política, primer dins del Partit Republicà Federal, i després va formar part del petit grup que es passà al Partit Republicà Radical d'Alejandro Lerroux. Va formar part de diferents comitès de direcció tant dels republicans federals com dels lerrouxistes. En la seva primera etapa política va ser col·laborador dels periòdics locals La Autonomía (1890-1901) i Las Circunstancias (1891-1906). després va ser una de les plomes més actives al setmanari La República (1908-1920) i El Consecuente (1908-1920). En aquesta darrera publicació, propera al Partit Radical de Lerroux, hi va col·laborar molt extensament, signant els seus treballs tant amb el seu nom com amb el pseudònim de «Degoberto». Era membre de l'Ateneu Obrer reusenc, on el 1917 va fundar una «Lliga antigermanòfila». També va publicar a la premsa articles teòrics i poemes. El 1916 va estrenar un monòleg, Lo Cisquet, que no es va arribar a imprimir. Durant molts anys va ser conserge a l'Escorxador Municipal.

## Referències

* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona. llibre 3r, any 1861, p. foli 158, número de registre 3198.
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: Ajuntament de Reus, 199, p. 301.
# CIE

CIE té els següents significats:
* Centre d'internament d'estrangers, centre de reclusió per a immigrants il·legals
* Comissió Internacional d'Il·luminació (acrònim en francès), autoritat internacional del color i la llum
* Corporació Interamericana d'Entreteniment, grup d'empreses mexicà dedicades a l'oci i l'entreteniment
* Company de l'Orde de l'Imperi Indi (acrònim en anglès), orde de cavalleria britànica
# Tàngara pissarrosa

El tàngara pissarrosa (Creurgops dentatus) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i vegetació secundària dels Andes del sud-est del Perú i oest de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tàngara pissarrosa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Sent Martòri

Saint-Martory (en occità Sent Martòri) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Tartrat

Un tartrat és la sal química o l'èster del compost orgànic àcid tàrtric, que és un àcid dicarboxílic. La seva fórmula és O$^−$OC-CH(OH)-CH(OH)-COO$^−$ o C₄H₄O₆$^{2−}$.
Com additius alimentaris, els tartrats es fan servir com antioxidants, reguladors d'acidesa, i emulssidors. Entre els exemples es troben
* tartrats de sodi (Codi E:E335)
** tartrat de monosodi
** tartrat de disodi
** tartrat amònic de sodi el compost amb que Louis Pasteur descobrí la quiralitat química
* Tartrat de potassi (Codi E:336)
** tartrat de monopotassi (crema de tàrtar)
** tartrat de dipotassi
* tartrat sòdic de potassi (E337)
* tartrat de calci (E354, usat com emulssidor)
* esteariltartrat (E483, usat com emulssidor)