OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aeluropus

Aeluropus és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Aeluropus arabicus (Spreng.) Steud.
** Aeluropus arabicus var. distans Bornm.
* Aeluropus badghyzi Tzvelev
* Aeluropus bombycinus Fig. i De Not.
* Aeluropus brevifolius Nees ex Steud.
** Aeluropus brevifolius var. longifolius Chiov.
** Aeluropus brevifolius var. pygmaeus A. Terracc. ex Chiov.
* Aeluropus concinnus Fig. i De Not.
* Aeluropus erythraeus (A. Terracc.) Mattei
** Aeluropus erythraeus var. scandens Terracc.
* Aeluropus hirsutus Munro
* Aeluropus intermedius Regel
* Aeluropus korshinskyi Tzvelev
* Aeluropus lagopoides (L.) Trin. ex Thwaites
** Aeluropus lagopoides var. glabrifolia Chopanov
** Aeluropus lagopoides var. lagopoides
** Aeluropus lagopoides var. mesopotamica (Nábe|3lek) Bor
* Aeluropus littoralis (Gouan) Parl.
** Aeluropus littoralis var. dasyphylla Trautv. ex Fedtsch.
* Aeluropus longespicata Parsa
* Aeluropus macrostachyus Hack.
* Aeluropus mesopotamicus Nábe|3lek
* Aeluropus micrantherus Tzvelev
* Aeluropus mucronatus (Forssk.) Asch.
* Aeluropus niliacus (Spreng.) Steud.
* Aeluropus pilosus (H.L. Yang) S.L. Chen
* Aeluropus pubescens Trin. ex Steud.
* Aeluropus pungens (M. Bieb.) C. Koch
* Aeluropus repens (Desf.) Parl.
* Aeluropus sinaicus Fig. i De Not.
* Aeluropus sinensis (Debeaux) Tzvelev
* Aeluropus sinkiangensis K. L. Chang
* Aeluropus smithii (Link) Steud.
* Aeluropus villosus Trin.
# Aemilia de terminis

Aemilia de terminis va ser una antiga llei romana de data desconeguda que establia els límits dels municipis i colònies. Pel seu nom va haver de ser proposada per algun magistrat de la gens Emília (Aemilia).

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 52.
# Agripa (filòsof)

Agripa (en llatí Agrippa, en grec antic Ἀγρίππας) va ser un filòsof escèptic romà, només conegut per ser posterior a Enesidem, el contemporani de Ciceró.
Diògenes Laerci en parla, i diu que va viure en temps dels Antonins. També li atribueix el llibre els Cinc motius del dubte (οί πέντε τρόποι) o trops, que més tard va recollir Sext Empíric a Πυρρωνείαι ὑποτυπώσεις (pyrrhoneíai hypotypôseis), esbós de l'escepticisme de Pirró.

## Els Trops

Segons el recull de Sext Empíric, Agripa va definir així els cinc arguments de l'escepticisme per refutar els dogmatismes:
* 1. Argumenta la incertesa dels costums socials i de l'opinió dels filòsofs
* 2. Rejectio ad infinitum. Tota prova necessita ser provada, i així fins a l'infinit.
* 3. Totes les coses canvien quan les relacions entre elles canvien, o quan són mirades des d'un altre punt de vista.
* 4. L'afirmació de la veritat no és més que una hipòtesi.
* 5. La veritat que s'afirma no és més que un cercle viciós.
El primer i el tercer trop són un resum de les deu vies originals del dubte, base de l'escepticisme anterior. Els altres tres mostren un procés d'evolució del pensament escèptic, més precís i radical, i marquen la transformació de l'escepticisme, adaptant-se a l'esperit de l'època.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/92?rgn=full+text;view=image;q1=AgrippaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 77. ]
# Albert Lleó i Morera

Albert Lleó i Morera (Barcelona 1874 - 22 de desembre de 1929) fou un metge hematòleg i bacteriòleg, fill d'una família de la burgesia barcelonesa de començaments de segle xx, conegut principalment per la casa Lleó Morera, la seva residència al passeig de Gràcia 34 de Barcelona.

## Biografia

Va estudiar medicina i va dedicar la seva tesi doctoral a descriure una "Técnica de la obtención del suero fisiológico", publicada el 1902. i Professionalment va ser el cap del laboratori bacteriològic de l'Hospital dels Nens Pobres de Barcelona, l'any 1914, i director del laboratori de l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau. Va estar casat amb Olinta de Puiguriguer Palmarola i va tenir dos fills: Francisca i Alberto.
Va ser vocal de la Cambra de la Propietat Urbana de Barcelona sota la presidència de Joan Pich i Pon, el 1928.

## Casa Lleó Morera

Tot i la seva professió, va registrar diverses patents de motors. La seva afició per la tecnologia va ser reflectida a la casa familiar on apareixen als balcons quatre figures femenines que mostren quatre invents de l'època: el fonògraf, la bombeta, el telèfon i la càmera fotogràfica. Aquest edifici, conegut com a Casa Lleó i Morera, va ser encarregat el 1902 per Francisca Morera i Ortiz, a l'arquitecte modernista Lluís Domènech i Montaner. La reforma de l'edifici existent va ser feta en clau modernista i ha esdevingut un dels edificis més emblemàtics d'aquest moviment a Barcelona. Conjuntament amb la Casa Amatller de Josep Puig i Cadafalch, i la Casa Batlló d'Antoni Gaudí, forma part de l'anomenada Mansana de la Discòrdia.

## Referències

* ↑ Redacció LV, 21 desembre 1930, p. 1.
* ↑ Redacció LV, 22 octubre 1912, p. 4.
* ↑ Lleó Morera, Alberto. Técnica de la obtención del suero fisiológico. Casa Provincial de la Caridad, 1902.
* ↑ Redacció LV, 04 juny 1914, p. 4.
* ↑ Tarin, 11 setembre 2009, p. 7.
* ↑ Redacció LV, 14 juliol 1963, p. 28.
* ↑ Redacció LV, 06 gener 1928, p. 28.

## Bibliografia

* Redacció LV «Anuncis varis» (en castellà). La Vanguardia, 22-10-1912, pág. 4 [Consulta: 28 desembre 2013].
* Redacció LV «Hospital de los niños pobres» (en castellà). La Vanguardia, 04-06-1914, pág. 4 [Consulta: 28 desembre 2013].
* Redacció LV «Constitució Cámara de la Propiedad Urbana» (en castellà). La Vanguardia, 06-01-1928, pág. 28 [Consulta: 28 desembre 2013].
* Redacció LV «Necrològiques» (en castellà). La Vanguardia, 21-12-1930, pág. 1 [Consulta: 28 desembre 2013].
* Redacció LV «Necrológiques» (en castellà). La Vanguardia, 14-07-1963, pág. 28 [Consulta: 28 desembre 2013].
* Tarin, Santiago «Un paseo modernista» (en castellà). La Vanguardia, 11-09-2009, pág. 27 [Consulta: 28 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Albert Lleó i Morera | Galeria de Metges Catalans
# Albert Londres

Albert Londres (Vichy, 1 de novembre de 1884 - Golf d'Aden, 16 de maig de 1932) va ser un escriptor i periodista francès. Va ser un dels fundadors del periodisme de recerca, crític dels abusos del colonialisme i les presons de treballs forçats. Albert Londres va donar el seu nom a un premi del periodisme francès.
Va morir el 16 de maig de 1932 en l'incendi del paquebot francès Georges Philippar al Golf d'Aden, juntament amb altres 53 persones.

## Càtedra Albert Londres

El 29 de novembre de 2012, l'Escola de Comunicació Social de la Universitat del Valle (Cali, Colòmbia), dona inici a la Càtedra de Reportatge “Albert Londres”, que busca promoure la formació, debat i reflexió permanent d'estudiants i professors del Programa Acadèmic de Comunicació Social i d'àrees afins com les arts i humanitats, en la qual es puguin abordar temàtiques en aquest camp específic del saber com a part inherent a la llibertat d'expressió i al dret a la informació.

## Obres

Poesia
* Suivant les heures, 1904
* L'Âme qui vibre, 1908
* Le poème effréné incluye Lointaine y La marche à l'étoile", 191
Reportatges i Recerques periodístiques
* Au bagne (1923)
* Dante n'avait rien vu (1924)
* Chez les fous (1925)
* La Chine en folie (1925)
* Le Chemin de Buenos Aires (1927)
* Marseille, porte du sud (1927)
* Figures de nomades (1928)
* L'Homme qui s'évada (1928)
* Terre d'ébène (1929)
* Le Juif errant est arrivé (1930)
* Pêcheurs de perles (1931)
* Les Comitadjis ou le terrorisme dans les Balkans (1932)
* Histoires des grands chemins (1932)
* Mourir pour Shanghai (1984, textos sobre la Segunda Guerra Sino-Japonesa el 1932)
* Si je t'oublie, Constantinople (1985, textos sobre la guerra en los Dardanelos el 1915-17)
* En Bulgarie (1989)
* D'Annunzio, conquérant de Fiume (1990)
* Dans la Russie des soviets (1996)
* Les forçats de la route / Tour de France, tour de souffrance (1996)
* Contre le bourrage de crâne (1997)
* Visions orientales (2002, textos sobre Japón y China de 1922)

## Bibliografia

* Walter Redfern, Writing on the move : Albert Londres and investigative journalism, - Oxford; Bern; Berlin; Brussels; Frankfurt am Main; New York; Wien : Lang, 2004
# Acanthurus tristis

Acanthurus tristis és una espècie de peix pertanyent a la família dels acantúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 25 cm de llargària màxima.
* 8 espines i 23-33 radis tous a l'aleta dorsal i 22-29 radis tous a l'anal.
* El marge de l'aleta caudal és estret i de color negre.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (24°N-9°S, 71°E-116°E) que viu entre 2 i 26 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic: Txagos, Indonèsia, les Maldives, Myanmar, les illes Seychelles, Sri Lanka, Tanzània i Tailàndia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994.
* ↑ Winterbottom, R. i R.C. Anderson, 1997. A revised checklist of the epipelagic and shore fishes of the Chagos Archipelago, Central Indian Ocean. Ichthyol. Bull. Smith. Inst. (66):1-28.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Randall, J.E. i C. Anderson, 1993. Annotated checklist of the epipelagic and shore fishes of the Maldives Islands. Ichthyol. Bull. of the J.L.B. Smith Inst. of Ichthyol. 59:47.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ De Bruin, G.H.P., B.C. Russell i A. Bogusch, 1995. FAO species identification field guide for fishery purposes. The marine fishery resources of Sri Lanka. Roma, FAO. 400 p.
* ↑ Garpe, K.C. i M.C. Öhman, 2003. Coral and fish distribution patterns in Mafia Island Marine Park, Tanzania: fish-habitat interactions. Hydrobiologia 498: 191-211.
* ↑ Kuiter, R.H., 1992. Tropical reef-fishes of the western Pacific Indonesia and adjacent waters. Gramedia Pustaka Utama, Jakarta, Indonèsia. 314 p.
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 3. Jawfishes - Sunfishes, Opistognathidae - Molidae. Zoonetics, Austràlia. p. 623-893.
* ↑ Kunzmann, A., J.E. Randall i I. Suprihanto, 1998. Checklist of the shore fishes of the Mentawai Islands, Nias Island and the Padang region of West-Sumatra. Naga ICLARM Q. 22(1):4-10.
* ↑ Randall, J.E., 2001. Acanthuridae. Surgeonfishes (tangs, unicornfishes). p. 3653-3683. A: K.E. Carpenter i V. Niem (editors). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae), estuarine crocodiles.. FAO, Roma.

## Bibliografia

* Randall, J.E., 1956. A revision of the surgeonfish genus Acanthurus. Pac. Sci. 10(2):159-235.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Acanthurus reversus

Acanthurus reversus és una espècie de peix pertanyent a la família dels acantúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 21,6 cm de llargària màxima.
* 9 espines i 24-25 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 23-24 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical que viu entre 4 i 15 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: les illes Marqueses.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Acanthurus reversus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* 1 2 Randall, J. E. & J. L. Earle, 1999.
* ↑ Randall, J.E., 2001. Surgeonfishes of Hawai'i and the world. Mutual Publishing and Bishop Museum Press, Hawaii. 123 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Aitutaki

Aitutaki és una de les illes Cook meridionals, situada a 225 km al nord de Rarotonga.

## Geografia

Aitutaki és quasi un atol de forma triangular, amb una illa volcànica, Araura, i una llacuna encerclada per un escull amb 13 illots baixos de corall. L'illa d'Araura té una superfície de 17 km² i una altitud màxima de 124 m al mont Maungapu. Els illots tenen en total una superfície de 2,4 km². La llacuna té una profunditat entre 1 i 3 m, amb un fons de sorra que li dona un característic color turquesa transparent.
La vila principal és Arutanga a la costa interior de l'illa. La població era de 1.946 habitants al cens del 2001. A la punta nord del triangle disposa d'un aeroport. El turisme és cada cop més important, atret per la imatge idíl·lica d'illes deshabitades amb platges de palmeres vora una llacuna blava.

## Història

Els polinesis es van establir a Aitutaki probablement al segle x. Les llegendes expliquen l'existència de tres grans avantpassats: Ru, Te Erui i Ruatapu (probablement de Raiatea). Altres llegendes expliquen una colonització des de les illes Tonga.
El primer contacte europeu va ser amb el capità Bligh, el 1789 poc abans de l'amotinament del HMS Bounty.
Aitutaki significa literalment «portat per déu», però l'origen és incert i podria ser una derivació amb un altre significat. Blight el va anotar com Wytootackee, i els tahitians l'anomenaven Tootate.
Davant els rumors d'una annexió francesa, el cap d'Aitutaki va demanar el protectorat britànic i va ser annexat el 1888 i més tard inclòs a la federació de les illes Cook.
Des de 1932 Aitutaki té un servei postal propi amb uns segells apreciats pels col·leccionistes. Són impresos per Heraclio Fournier a Vitòria.

## Referències

* 1 2 Discoverers of the Cook Islands and the Names they Gave

## Enllaços externs

* (anglès) Imatges d'Aitutaki Arxivat 2007-03-10 a Wayback Machine.
# Abric de Cap Blanc

Le Cap Blanc és un jaciment arqueològic d'època paleolítica situat al municipi de Marquay, uns quilòmetres a l'est de Les Eyzies-de-Tayac-Sireuil en el departament de la Dordonya, al sud-oest de França.
Va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la Unesco l'any 1979, formant part del lloc «Llocs prehistòrics i grutes decorades de la vall del Vézère» amb el codi 85-010.

## Història

Fou classificat com a monument històric francès l'any 1926.
Després de garantir la protecció (restricció del nombre de visitants), el Centre dels monuments nacionals, gestor del lloc, permet el descobriment de lloc en forma de visita guiada al llarg de l'any. A més, un petit museu al lloc presenta la forma de vida dels cromanyons que van ocupar i van decorar aquest abric rocós.

## Descripció

Es tracta d'un abric rocós més que d'una cova, en el qual s'han trobat escultures que es remunten al període Magdalenià. Es troba sobre la ribera dreta del Beune.
Es caracteritza per escultures que daten de 15.000 anys BP, inclòs un gran fris de cavalls, bisons i cèrvids gravats molt profundament en la roca calcària. El notable bestiari tallat ocupa 13 dels 15 metres de l'abric. Cavalls, bisons, cèrvids de vegades superposats, es beneficien en origen de la coloració ocre de la paret. Pel vigor i la profunditat dels seus relleus realitzats amb bec de sílex, l'abric de Cap Blanc es presenta com una de les grans obres mestres de l'escultura monumental en l'art del paleolític superior. El cavall central mesura 2,20 m de longitud.
Aquest lloc associa llocs d'ocupació amb llocs on s'expressa l'art. Demostra que l'art parietal a França no es limita a les grutes i que els homes prehistòrics adornaven també els llocs on vivien.
Es troben gravats i escultures del mateix tipus en llocs de residència com l'abric de Moustier en el municipi de Peyzac-li-Moustier situat una mica més al nord, al llarg de la Vall del Vézère.

## Enllaços externs

* Visita virtual a l'abric de Cap Blanc (en francès)
* (francès) Web oficial de l'oficina de turisme de la Vallée Vézère
* Fotos del Ministère de la Culture
# Abu-Làhab

Abu-Utba Abd-al-Uzza ibn Abd-al-Múttalib (àrab: أبو عتبة عبد العزى بن عبد المطلب, Abū ʿUtba ʿAbd al-ʿUzzà b. ʿAbd al-Muṭṭalib), més conegut com a Abu-Làhab (àrab: أبو لهب, Abū Lahab) (mort el 624) fou fill d'Abd-al-Múttalib ibn Hàixim i de Lubna bint Hàjir, i germanastre del pare del profeta Mahoma. Va esdevenir cap del clan i va prometre el seu suport a Mahoma però després li va retirar a petició d'Abu-Jahl i d'Uqba ibn Abi-Muayt, que el van convèncer que Mahoma havia parlat malament d'uns ancestres com Abd-al-Múttalib, el pare d'Abu-Làhab. Mahoma va voler llavors marxar a Taïf, però el projecte no es va realitzar i Mahoma va haver d'obtenir el jiwar del cap d'un altre clan per poder tornar a la Meca. Va morir poc després de la batalla de Badr en la qual no hi va participar (va enviar en lloc seu un home que li devia diners).
Els seus fills Utba i Muàttib es van fer musulmans el 630. El seu besnet (net d'Utba) al-Fadl ibn al-Abbàs fou un poeta de renom.

## Referències

* ↑ Houtsma, M. Th.. First Encyclopaedia of Islam: 1913-1936 (en anglès). Brill, 1993, p.97. ISBN 9004097961.
# All the Plans (cançó)

"All the Plans" és una cançó del grup de rock alternatiu, Starsailor. La cançó va ser oficialment anunciada com el segon senzill de l'àlbum de Starsailor del mateix nom el 16 d'abril de 2009 i llançat el 15 de juny de 2009. Va ser inicialment conegut com a "All the plans we made".

## Producció

El 26 d'abril del 2008 The Sun va anunciar-hi que Ronnie Wood havia estat enregistrant amb Starsailor durant una setmana. La banda més tard va confirmar la participació del guitarrista dels Rolling Stone en l'enregistrament de la pista.

## Referències

* ↑ Rolling Stone Sails in to help, "The Sun". Consultat el 18 d'abril 2009.

## Enllaços externs

* All the Plans a YouTube
# Alfonso Zapico

Alfonso Zapico (Blimea, Samartín del Rei Aurelio, 1981) és un autor de còmics i il·lustrador espanyol, guanyador l'any 2012 del Premi Nacional de Còmic d'Espanya amb la seva novel·la gràfica Dublinés.

## Biografia

Després de fer estudis d'il·lustració i disseny a l'escola d'art d'Oviedo, treballa en projectes educatius del Principat d'Astúries i realitza campanyes per a diverses agències de publicitat, editorials i institucions. És il·lustrador de premsa a diaris regionals asturians (La Nova Espanya, Conca del Nalón, Les Noticies). Els seus primers treballs professionals al món del còmic van veure la llum a França: La guerra del professor Bertenev (Editions Paquet, 2006), ambientada a la guerra de Crimea i que va rebre el Prix BD Romanesque en el FestiBD Ville de Moulins l'any 2007, i el volum col·lectiu Un jour de mai.
El 2008 va publicar Cafè Budapest, que aborda el conflicte àrab-israelià i que va ser editat a Espanya per Astiberri. Aquest còmic va aconseguir el Premi Haxtur al millor guió. L'any següent va participar en un altre volum col·lectiu amb els dibuixants Daniel Acuña, Fernando Baldon, Toni Carbós, Carles Sofia Espinosa, Javier Fernández, Bernardo Muñoz, Javier Navarro Barreno, i Rubén del Rincón i amb guió de Javier Cosnava: Un buen hombre, sobre la vida quotidiana dels oficials de la SS als afores d'un camp de concentració.
El 2010, va obtenir el Premi Josep Toutain a l'Autor Revelació del Saló del Còmic de Barcelona per La guerra del professor Bertenev, editat a Espanya per Dolmen aquell mateix any. Per a la seva següent obra va comptar amb la beca AlhóndigaKomik, que li va permetre residir durant un any a La Maison des auteurs en Angouleme (França).
Posteriorment publica Dublinés (Astiberri, 2011), una biografia de l'escriptor irlandès James Joyce, amb la qual aconsegueix l'any 2012 el Premi Nacional de Còmic i La ruta Joyce (Astiberri, 2011), un quadern de viatge sobre la seva tasca de documentació per Dublinés.

## Obra

* Café Budapest (Astiberri, 2008)
* La guerra del profesor Bertenev (Dolmen, 2009)
* Dublinés (Astiberri, 2011)
* La ruta Joyce (Astiberri, 2011)
* El otro mar (Astiberri, 2013)
* La balada del norte 1 (Astiberri, 2015)
* La balada del norte 2 (Astiberri, 2017)
* Los puentes de Moscú (Astiberri, 2018)
* La balada del norte 3 (Astiberri, 2019)

## Referències

* 1 2 3 Esquivias, Óscar. «Revolución en el norte» (en castellà). 20 minutos, 28-IV-2017. [Consulta: 28-IV-2017].
* ↑ Manrique Sabogal, Winston (22/10/2012). Alfonso Zapico, Premio Nacional de Cómic 2012, por un libro sobre Joyce, "El País".
* ↑ Pons, Álvaro (25/03/2011). Zapico, autor revelación del cómic, publica 'Dublinés', "El País".
* ↑ «Crítica de "Los puentes de Moscú" de Alfonso Zapico (2018)» (en castellà). ModoSonoro, 05-06-2018. [Consulta: 8 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'autor Arxivat 2013-05-23 a Wayback Machine.
# All for You (Namie Amuro)

"All for You" és el 26è senzill de Namie Amuro baix la discogràfica Avex Trax. Llançat el juliol del 2004, la cançó fou un èxit convertint tres singles consecutius per damunt de les 100,000 còpies venudes. "All for You" va rebre un disc d'or per vendre més de 100.000 còpies, l'Associació de la Indústria de Gravació del Japó ho certificà.

## Llista de pistes

* "All for You" (Natsumi Watanabe, Ryoki Matsumoto) – 6:00
* "Butterfly" (Akira) – 4:00
* "All for You" (instrumental) (Ryoki Matsumoto) – 6:00
* "Butterfly" (instrumental) (Akira) – 3:58

## Personal

* Namie Amuro – vocals
* Ryoki Matsumoto – chorus
* Jun Abe – keyboard, piano
* Kenji Suzuki – guitar
* Rush by Takashi Katou – Strings

## Producció

* Producers – Ryoki Matsumoto
* Programming – Jun Abe
* Mixing – Junya Endo

## Actuacions en TV

* July 7, 2004 – Music Station
* July 16, 2004 – Pop Jam
* July 16, 2004 – AX Music Factory
* July 27, 2004 – CDTV Special
* August 8, 2004 – MTV Buzz Asia Concert
* September 3, 2004 – Music Station
* September 6, 2004 – Hey! Hey! Hey!
* September 9, 2004 – AX Music Factory

## Charts

Oricon Sales Chart (Japó)
| Release | Chart | Peak position | Sales total | Chart run |
| July 22, 2004 | Oricon Daily Singles Chart | 4 | | |
| July 22, 2004 | Oricon Weekly Singles Chart | 6 | 112,558 | 15 setmanes |
| July 22, 2004 | Oricon Yearly Singles Chart | 86 | | |

## Notes

* ↑ «Recording Industry Association of Japan». [Consulta: maig 2001].
# All de colobra

«All de colobra» té aquests significats:
* All de colobra o Allium roseum
* All de colobra o Allium ursinum
* All de colobra o Allium vineale
* All de colobra o Muscari comosum
# Amb els braços oberts

Amb els braços oberts (originalment en francès: À bras ouverts) és una pel·lícula de comèdia francobelga del 2017 dirigida per Philippe de Chauveron. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment

* Christian Clavier - Jean-Étienne Fougerole
* Ary Abittan - Babik
* Elsa Zylberstein - Daphné Fougerole
* Cyril Lecomte - Erwan Berruto
* Nanou Garcia - Isabelle Cheroy

## Referències

* ↑ «Amb els braços oberts». FilminCAT. [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ Tranchant, Marie-Noëlle «CRITIQUE - Après son succès de Qu'est-ce qu'on a fait au bon Dieu ?, le réalisateur fait la satire d'un couple de précieux ridicules obligé d'accueillir une famille de Roms. Une farce bien vue, bien écrite.» (en francès). Le Figaro, 05-04-2017 [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ van Hoeij, Boyd «'With Open Arms' ('A bras ouverts'): Film Review». The Hollywood Reporter, 21-04-2017 [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ Amb els braços oberts a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Amb els braços oberts». ésAdir. [Consulta: 20 agost 2022].

## Enllaços externs

* Amb els braços oberts a Goita què fan, ara!