OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Darío Moreno Lerga

Darío Moreno Lerga (nascut en Alcoi, 12 d'abril de 1988) és un polític valencià, militant de PSPV-PSOE, i alcalde de Sagunt (València) des del 15 de juny de 2019.

## Biografia

Llicenciat en Dret i Administració i Direcció d'Empreses, la seva activitat política l'ha dut a terme en la conselleria de Justícia, Interior i Administració Pública de la Comunitat Valenciana, com a cap de gabinet de la consellera Gabriela Bravo. Amb 31 anys, en 2019, va ser cap de llista a Sagunt del grup municipal socialista, aconseguint set regidors i governant en coalició amb Esquerra Unida i Compromís. Des de llavors, és l'alcalde de Sagunt, municipi valencià de 67.043 habitants (segons dades de la Generalitat Valenciana en 2021).
Quant al seu propi partit, el PSPV-PSOE, Ximo Puig, secretari general del PSPV-PSOE i president de la Generalitat Valenciana, ho tria com a membre de la seva Comissió Executiva el 15 de novembre de 2021, sent nomenat Secretari de Reindustralizació del PSPV.
El 27 de febrer de 2021, Darío Moreno Lerga va anunciar a través del seu compte de Twitter que estava en procés d'adopció al costat de la seva parella Mikael.
El juny de 2023 va revalidar el càrrec d'alcalde a les eleccions municipals.

## Carrera Política

Llicenciat en Dret i Administració i Direcció d'Empreses, es va iniciar en l'activitat política a la Conselleria de Justícia, Interior i Administració Pública de la Comunitat Valenciana, com a director de gabinet de la consellera Gabriela Bravo. Amb 31 anys, el 2019, va ser cap de llista a Sagunt del grup municipal socialista, aconseguint set regidors i governant en coalició amb Esquerra Unida i Compromís. Des de llavors, és alcalde de Sagunt, municipi valencià de més de 70.000 habitants. Pel que fa al seu propi partit, el PSPV-PSOE, el 15 de novembre del 2021 Ximo Puig, secretari general del PSPV-PSOE i president de la Generalitat Valenciana, ho elegeix com a membre de la seua Comissió Executiva, sent nomenat Secretari de Reindustralització del PSPV. El 3 d'abril de 2022 va ser elegit per la militància com a nou secretari general del PSPV-PSOE de Sagunt, capital de Camp de Morvedre. El 14 de novembre de 2022, el grup alemany Volkswagen va confirmar la instal·lació d'una gigafactoria a Sagunt amb una inversió històrica de 4.500 milions d'euros i que formarà part clau en l'electrificació automobilística d'Europa. A les eleccions municipals del 28 de maig de 2023, Moreno va aconseguir els 12 regidors, el millor resultat d'un partit polític en la història del municipi. Des de llavors, governa la capital del Camp de Morvedre en coalició amb l'únic regidor obtingut per EU-Podem, en un pacte signat a l'històric enclavament del Grau Vell.

## Referències

* 1 2 «Hui ha quedat constituïda la Corporació Municipal 2023-2027 i investit alcalde el socialista Darío Moreno Lerga». [Consulta: 23 juny 2023].
* ↑ Darío Moreno presenta su candidatura a las primarias del PSPV-PSOE Sagunto
* ↑ Los socialistas logran una clara victoria en las elecciones municipales de Sagunto
* ↑ El alcalde de Sagunt entra en la ejecutiva del PSPV)
* ↑ «Perfil de Twitter de Darío Moreno Lerga i el seu anunci d'adopció».
# Cova d'en Joan

La Cova d'en Joan es troba al Parc de la Serralada Litoral, la qual és una cova d'inhumació col·lectiva descoberta el 1978 per Joan Pujol i excavada per la Secció Arqueològica del Museu de Vilassar de Dalt. És al terme de Vilassar de Dalt i a tocar del de Cabrils (el Maresme): Sortint dels Recers, baixant uns 35 metres de distància i 10 de desnivell en direcció sud-est. L'entrada és molt baixa i orientada a l'est. Coordenades: x=445315 y=4597804 z=393. UTM: 31 N - 445223- 4597608.
És un jaciment funerari prehistòric que combina l'abric natural amb estructures creades per l'home. La formen bàsicament dos grans blocs granítics que deixen una entrada de poca altura i que es va trobar tancada amb una paret de pedres. El lateral sud de la cavitat tenia també un tancament fet amb una llosa i a continuació d'aquesta un mur de pedres que es perllongava en arc cap a l'oest.
S'hi van trobar les restes de tres individus: dos adults i un infant, en posició fetal sobre el seu costat dret i el crani oriental cap al sud-oest. L'aixovar funerari estava compost per un petit bol de parets llises, dues plaquetes, dues làmines-ganivet de sílex i diverses puntes de sageta. A l'exterior de la cova s'hi va trobar la peça més important de totes: Una petita destral de basalt de 50 x 67 mm. Aquest material se situa cap al Neolític Final i el Calcolític. Ha estat objecte de prospeccions per part de Mireia Pedro Pasqual (UB) dins del projecte d'investigació Plistocé superior i Holocé a Catalunya. Gaudeix de la condició de bé cultural d'interès local (BCIL) per part de l'Ajuntament de Vilassar de Dalt.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris).Pàg. 39, Editorial Piolet, Barcelona, ISBN 9788415075615
* 1 2 Cova d'en Joan - Megalitisme (català)
* 1 2 Museu-Arxiu de Vilassar de Dalt (català)

## Enllaços externs

* Wikiloc (català)
* Vilassar de Dalt | Guia de Municipis (català)
# Ramon Pallejà i Vendrell

Ramon Pallejà i Vendrell (Reus, Baix Camp, 1864 - València, 1939) va ser un escriptor i polític català, germà de Ricard Pallejà.
Era sabater d'ofici. Afí al republicanisme, s'afilià al Partit Possibilista el 1882. El 1884 va ser un dels signants del manifest fundacional de l'Associació Catalanista de Reus. Participa en la Unió Republicana de 1903 i s'afilià al Partido Reformista. Va ocupar escons municipals des de l'any 1895, des d'on criticava els governs conservadors. Va ser cronista municipal. Potencià la creació de l'Escola Municipal d'Arts i Indústries, que més endavant seria l'Escola del Treball. El 1922 va ser un dels fundadors de l'Associació de la Premsa de Reus. Va publicar Crònica de Reus 1868-1873: memòries d'un septuagenari l'any 1935, on fa una interessant descripció del període democràtic que va portar la revolució de 1868. Col·laborà al periòdic reusenc Las Circunstancias. Segons Josep Olesti, va ser detingut el 1939 tot i no haver comès cap "crim de sang", sinó per defensar la llibertat i la democràcia, i enviat a una presó valenciana (potser a Sant Miquel dels Reis), malgrat la seva avançada edat i el seu estat de salut. El director de la presó va permetre l'entrada de la seva dona per veure el moribund, que va acabar la vida entre els seus braços.
La Biblioteca de Catalunya (i també l'Enciclopèdia Catalana) donen com a data de la seva mort el 1950, sense que se'n sàpiguen els motius.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 507.
* ↑ Santasusagna, Joaquim. Reus i els reusencs en el renaixement de Catalunya fins al 1900. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1982, p. 289.
* ↑ «Crònica de Reus». [Consulta: 17-VIII-2014].

## Enllaços externs

* «Ramon Pallejà i Vendrell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rasa de la Font del Forn

La Rasa de la Font del Forn és un torrent afluent per l'esquerra del Riu del Coll de Jouet, tributari de l'Aigua d'Ora.

## Municipis que travessa

Des del seu naixement, la Rasa de la Font del Forn travessa successivament els següents termes municipals.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de la Font del Forn està integrada per un total de 6 cursos fluvials. D'aquests, 5 són subsidiaris de 1r nivell.
La totalitat de la xarxa suma una longitud de 3.002 m. dels quals 2.697 metres transcorren pel terme municipal de Capolat i els 305 metres restants ho fan pel terme municipal de Navès

## Referències

* 1 2 3 4 5 Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Aquest curs fluvial apareix al web de la XRCC. Per contra, no apareix al mapa de l'ICC en cap de les seves escales per bé que la configuració de les corbes de nivell permet endevinar el seu curs.
* 1 2 «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 25 juny 2010].
# Refugi de les Fonts

El refugi de les Fonts és un refugi de muntanya de la Parròquia de La Massana (Andorra) a 2.200 m d'altitud i situat a la Percanela sota el Pic de Les Fonts entre la Coruvilla i Montmantell.
# Rasa de la Font

La Rasa de la Font és un torrent afluent per l'esquerra del Riu Fred que fa tot el seu curs pel terme municipal d'Odèn.Amb direcció preponderant cap al sud, neix a la Serra de Cirera al sud del Corral del Roca Tant els darrers 254 m. del seu curs com els terrenys circumdants que estan per sota de la cota dels 900 msnm, formen part del PEIN Ribera Salada
La seva xarxa hidrogràfica, que també transcorre íntegrament pel terme d'Odèn, està constituïda per cinc cursos fluvials la longitud total dels quals suma 1.978 m.

## Referències i anotacions

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Les coordenades del lloc on neix, segons el web la XRCC, són 42° 7′ 44.87″ N, 1° 25′ 9.802″ E﻿ / ﻿42.1291306°N,1.41938944°E﻿ / 42.1291306; 1.41938944
# Rheingau

El Rheingau és una regió històrica d'Alemanya, un país de turons a la cara nord del Rin entre Wiesbaden i Lorch prop de Frankfurt, anant del Taunus occidental al Rin. És triba a l'estat de Hessen i és part modernament del districte de Rheingau-Taunus. És famós pels vins del Rheingau, especialment el "Rheingauer Riesling", i les seves moltes tavernes de vi.
El Rheingau es pot dividir en el Rheingau propi, Königssondergau (l'àrea al voltant de la zona de Wiesbaden) i Oberrheingau la regió al sud de la principal.

## Història

El Rheingau fou una zona d'administració comtal en el regne dels Francs; el regne Franc Oriental o Alemanya feia frontera amb el regne Fran Occidental al Niddagau, el Maingau, l'Oberrheingau (Alt Rheingau), i el Lahngau; els comptes del Rheingau foren coneguts com a ringravis. El primer ringravi conegut fou Hato VI (937-960).
En 983 Otó II va donar el Rheingau, juntament amb uns altres territoris, a l'arquebisbat de Magúncia durant la Dieta de Verona (13 de juny) en l'anomenada "donació de Verona". La donació, feta en feu, abraçava l'àrea fins Ingelheim, Heimbach i Kaub, la zona a ambdós costats a la part inferior i el marge dret, i va formar la base pel futur electorat de Magúncia i del poder temporal dels arquebisbes.
Com a resultat del matrimoni del ringravi Joan III (1383-1428) amb Adelaida, hereva d'una branca dels wildgravis de Kyrburg, Joan V (1476-95) va heretar territoris a l'Obersalm Wasgau, a l'esquerra del Rin (del Nahegau, al Riu Nahe, i d'Alsàcia dels wildgravis i els comtes de Salm, de manera que aquests territoris també van quedar connectats amb el seu nom, i els comtes utilitzaren el títol de "Wildgravis i Ringravis de Salm".
Quan l'Arquebisbat fou dissolt el 1803, el Rheingau va passar al Ducat de Nassau (Nassau-Usingen). Quan el ducat fou annexionat a Prússia va formar junt al districte de Wiesbaden la província de Hessen-Nassau. El 1886 es va crear el cercle de Rheingau fins que aquest va desaparèixer l'1 de gener de 1977 dins el districte de Rheingau-Taunus passant a ser el nom d'una regió natural.

## Galeria

* Vall de Rheingau amb el Rin
* Donjon del castell de Rheinberg, ruïnes prop de Lorch
* Vista des del Monument de Niederwald al Rheingau
* Castell de Vollrads prop d'Oestrich-Winkel
* La Drosselgasse a Ruedesheim

## Referències

* 1 2 (alemany) Rheingraf a Meyers Konversationslexikon, 1888

## Enllaços externs

* Regions vinícoles alemanyes: Rheingau
* Rheingau/Wiesbaden
# Retirada romana d'Àfrica

Es denomina retirada romana d'Àfrica al rescat de la República romana el 255 aC dels supervivents de la seva derrotada força expedicionària a l'Àfrica cartaginesa durant la Primera Guerra Púnica. Una gran flota dirigida per Servi Fulvi Petí Nobílior i Marc Emili Paulus va evacuar amb èxit les restes de l'expedició i va derrotar una flota cartaginesa al camí, però la va enxampar una tempesta mentre tornava i va perdre la majoria dels vaixells.
Els romans havien envaït la pàtria cartaginesa —en el que avui és el nord-est de Tunísia— el 256 aC. Després dels èxits inicials, havien deixat una força de quinze mil cinc-cents homes per defensar el seu campament durant l'hivern. Aquesta força, sota el comandament de Marc Atili Règul, va patir una derrota decisiva a la batalla del riu Bàgradas a la primavera de 255 aC; Règul va caure presoner i els cartaginesos van assetjar dos mil supervivents al port d'Aspis. En resposta, Roma va enviar una flota de tres-cents noranta vaixells de guerra a rescatar-los i evacuar-los, però una armada cartaginesa de dos-cents vaixells els va interceptar davant del cap Hermeu —el modern cap Bon o Ras ed-Dar—, al nord d'Aspis. Els cartaginesos van patir una derrota i, en conseqüència, els romans van capturar dos-cents catorze dels seus vaixells, juntament amb les tripulacions, i els van enfonsar setze. No se sap quines pèrdues van experimentar els romans, si és que n'hi va haver alguna; la majoria dels historiadors moderns assumeixen que no n'hi va haver cap.
Els romans van desembarcar a Aspis, van atacar, van dispersar els assetjadors, van assaltar el país circumdant a la recerca de menjar i es van embarcar de nou cap a Itàlia. A la cantonada sud-est de Sicília, va esclatar una sobtada tempesta d'estiu que va devastar la flota romana. Dels 464 vaixells de guerra que la formaven, 384 es van enfonsar, igual que 300 transports; en total es van perdre més de cent mil homes. Tot i les grans pèrdues de tots dos bàndols, la guerra va continuar durant catorze anys més, principalment a Sicília o les aigües properes, abans d'acabar amb una victòria romana.

## Bibliografia

* Andrei, Cristina; Nedu, Decebal «The Campaign of Marcus Atilius Regulus in Africa, Military Operations by Sea and by Land (256−255 B.C.)» (en anglès). Constanta Maritime University Annals. Constanta Maritime University [Constanza, Rumanía], 2010, pàg. 206-209. ISSN: 1582-3601.
* Bagnall, Nigel. The Punic Wars: Rome, Carthage and the Struggle for the Mediterranean (en anglès). Londres: Pimlico, 1999. ISBN 978-0-7126-6608-4.
* Briscoe, John. A Commentary on Livy: Books 41-45 (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 2012. ISBN 9780199216642.
# Rayón (municipi de Mèxic)

Rayón és un municipi de l'estat de Mèxic. Rayón és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb el municipi de Mexicaltzingo, al sud amb Tenango del Valle, a l'oest amb Calimaya i a l'est amb San Antonio la Isla.

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Rayón Arxivat 2016-08-19 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Rhaebo haematiticus

Bufo haematiticus és una espècie d'amfibi que viu a Colòmbia, Costa Rica, l'Equador, Hondures, Nicaragua, Panamà i Veneçuela.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Solís, F., Ibáñez, R., Jaramillo, C., Chaves, G., Savage, J., Cruz, G., Wilson, L.D., Köhler, G., Coloma, L.A., Ron, S., García-Pérez, J.E. & Amézquita, A. 2004. Bufo haematiticus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 14 abril 2008.
# Recinte de la Donzell d'Urgell

El Recinte de la Donzell d'Urgell és una obra del municipi d'Agramunt (Urgell) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La localitat rep, així mateix, el nom Donzell d'Agramunt. Es tracta d'un municipi de l'Urgell al límit amb la Noguera, agregat el 1970 al municipi d'Agramunt. El poble formava part del comtat d'Urgell i era centre de la baronia de la Donzell, comprada a mitjan segle xvii per la família Solà. El municipi comprengué, també, el poble de Rocabertí de Sant Salvador. Convé prevenir eventuals errors per homonímia, perquè hi ha un nucli de població anomenat, també, la Donzell, a Baronia de Rialb.

## Història

El recinte conserva força el caràcter i la traça medievals. En la donació del comtat d'Urgell feta per Jaume II al seu fill Alfons, el 1314, en anomenar els castells i viles, hi ha al·lusió a la Donzell. Tant aquest lloc com Montblanc figuren amb 11 focs, dins de la vegueria de Lleida, en el fogatjament de vers el 1381. En esclatar la guerra de «la terra» contra el rei Joan II, el 1462, senyor de Donzell ho era Joan de Casaldàliga, ciutadà de Lleida.

## Referències

* 1 2 «Recinte de la Donzell d'Urgell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 novembre 2015].
# Rhinobatos leucorhynchus

Rhinobatos leucorhynchus és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 62,5 cm de llargària total.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes centrals del Pacífic oriental: des de Mèxic fins a l'Equador.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Rhinobatos leucorhynchus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Robledillo de la Jara

Robledillo de la Jara és un municipi de la Comunitat de Madrid. Limita a l'est amb la Puebla de la Sierra i El Atazar; al sud amb Cervera de Buitrago; a l'oest amb Puentes Viejas; i amb Berzosa del Lozoya al nord.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 57 | 84 | 93 | 103 |
# Riera de la Ganga

La Riera de la Ganga és un torrent de la conca de Calonge (Catalunya) que neix a Calonge (Baix Empordà).
Neix a uns 245 metres d'altitud entre el Coll de la Ganga i La Peça d'en Pelegríl, a la Muntanya de la Ganga (Massís de les Gavarres) i desemboca al barri del Mas Pere uns 195 metres més avall al Rifred, del qual és un dels afluents majors. S'alimenta d'uns torrents sense nom.
* Confluència del Rielancs (esquerra) i de la riera de la Ganga
* La riera de la Ganga

## Referències

* ↑ , Mapes, Barcelona, Institut Cartogràfic de Catalunya, Consultat el 6 de gener de 2012
# Regió d'Erfurt

La Regió d'Erfurt (en alemany: Regierungsbezirk Erfurt) va ser una regió administrativa (Regierungsbezirk) de la província de Saxònia, a Prússia. Va ser fundada el 22 d'abril de 1816 i va desaparèixer el 1944 de facto i oficialment el 1945. La seva capital era la ciutat d'Erfurt.
L'antiga regió d'Erfurt cobreix l'actual estat federat de Turíngia i petites parts de Saxònia-Anhalt (Benneckenstein, Bösenrode), Baixa Saxònia (Bad Sachsa, Tettenborn) i Hessen (Neuseesen, Werleshausen).

## Història

Es va crear com a resultat del Congrés de Viena de 1815, quan el Regne de Saxònia, que estava aliat amb Napoleó, es va veure obligat a cedir una part considerable del seu territori a Prússia.
El 1920, l'Estat de Turíngia va ser fundat a partir de la unió de petits estats. Des de la part de Turíngia es van fer esforços, des de finals de 1918, per a la incorporació de la regió d'Erfurt, i fins i tot parts de la regió de Merseburg al nou estat creat. No obstant això, el govern estatal prussià, i una part considerable de la població afectada, especialment a ciutat d'Erfurt, ho van rebutjar.
L'1 de juliol de 1944, el l'antic senyoriu de Schmalkalden de la província de Hessen-Nassau va ser separat i assignat a la regió d'Erfurt, sota la direcció del Gauleiter del Gau de Turíngia, Fritz Sauckel. Com a part de Prússia, el districte administratiu va quedar formalment fins al 16 de juny de 1945. En aquest dia, va ser incorporat a l'estat de Turíngia. L'1 de desembre de 1950, el govern de l'estat va traslladar la seva seu de Weimar a Erfurt. El 1952, l'estat de Turíngia es va dissoldre i es va dividir en districtes. El 1990 es va restablir i, des de llavors, la major part de l'antiga regió d'Erfurt forma part de l'Estat Lliure de Turíngia.

## Referències

* ↑ Kurzdarstellung des Regierungsbezirks Erfurt im historisch-geographischen Informationssystem HGIS (PDF; 24 kB)
* ↑ Darstellung der Stadt Erfurt, dritter Absatz von unten

## Bibliografia

* Frank Boblenz: Abriß der Territorialgeschichte des preußischen Thüringen. In: Das preußische Thüringen. Abhandlungen zur Geschichte seiner Volksvertretungen (Schriften zur Geschichte des Parlamentarismus in Thüringen; 17), Rudolstadt 2001, S. 9–45.

## Enllaços externs

* Städte und Gemeinden 1910
# Rodalia de Màlaga

Mapa Rodalies Màlaga línia C-1 :
Mapa Rodalies Màlaga línia C-2 :
La xarxa de Rodalia de Màlaga (Cercanías Málaga, oficialment en castellà) és un servei de trens interurbans o rodalies de Renfe Rodalies entre Màlaga i part dels municipis de la província de Màlaga. La xarxa disposa de 70 km de vies de ferrocarrils i 24 estacions repartides en dues línies. El servei de les línies es realitza a la línia C-1 amb unitats de la sèrie 446 de Renfe i a la C-2 de la sèrie 440R i 446.
| línia | recorregut | km |
| | Màlaga-María Zambrano - Fuengirola | 31 |
| | Màlaga-María Zambrano - Álora | 38 |
# Rodalia de Saragossa

Mapa Rodalies Saragossa línia C-1 :
La xarxa de Rodalia de Saragossa (Cercanías Zaragoza en castellà) és un servei de trens interurbans entre Saragossa i municipis propers, que forma part del sistema de Renfe Rodalies. Actualment el sistema està format per una sola línia en funcionament, la C-1.
La línia C-1, operada per Renfe Operadora, és la primera i única línia de Rodalies de la ciutat de Saragossa. Fou inaugurada, i dona servei des de l'11 de juny de 2008 poc abans de l'inici de l'Exposició Internacional de Saragossa.
Per a la seva creació es van aprofitar les vies ja existents de les línies Saragossa - Pamplona/Logronyo i Saragossa-Reus-Barcelona. Es crearen noves estacions al perifèric barri de Casetas, a Utebo, sota l'antigua estació del Portillo, a Goya i a Miraflores, dins del districte de las Fuentes.

## Vegeu també

* Tranvía de Zaragoza
# Zeuxis (artista)

Zeuxis (en llatí Zeuxis, en grec antic Ζεῦξις) fou un artista grec que va treballar a Roma. Era orfebre i realitzava objectes d'or (aurífex) en temps d'August, al qual va servir. Era un llibert de l'emperador segons una inscripció al columbarium de Lívia.

## Referències

* ↑ 2.Zeuxis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1329
# Lie with Me

«Lie with Me» té aquests significats:
* Vull ser teva, pel·lícula canadenca eròtica del 2005
* Deixa de dir mentides, pel·lícula francesa romàntica del 2022
# Gardiner

* No s'ha de confondre amb Gardner.
«Gardiner» té aquests significats:
* Gardiner (Maine)
* Gardiner (Montana)
* Gardiner (Nova York)
* West Gardiner, població dels Estats Units a l'estat de Maine.
* John Eliot Gardiner (Fontmell Magna, Dorset, 1943), director d'orquestra anglès.
# Cova de Ses Arnaules - Es Canet

La cova de ses Arnaules - Es Canet és una cova artificial prehistòrica al lloc anomenat es Canet, a la possessió de ses Arnaules, al municipi de Llucmajor, Mallorca. El sostre s'enfonsà i actualment està coberta de terra.

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 51. ISBN 84-500-5970-4.
* ↑ de Luna, J; i col «Jaciments arqueològics Tom V» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 24 [Consulta: 29 desembre 2012].