OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Adelinde Cornelissen

Adelinde Cornelissen (8 de juliol de 1979, Beilen, Drenthe) és una genet de domatge holandesa.

## Biografia

Cornelissen va ser seleccionada per representar els Països Baixos en els Jocs Olímpics de Pequín 2008 com a reserva. Va estar en l'equip original d'Anky van Grunsven, Imke Bartels i Hans Peter Minderhoud.
En el Campionat d'Europa de Domatge Clàssic de 2009 va guanyar l'or amb el seu cavall Parzival les proves per equip i individual (Grand Prix Spécial); en el Gran Premi Estil Lliure de 2010 va guanyar la medalla de plata.

## Referències

* ↑ Adelinde Cornelissen, bokt.nl (Enciclopèdia de cavalls)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Abweiler

Abweiler (en luxemburgués: Obeler) és una vila de la comuna de Bettembourg del districte de Luxemburg al cantó d'Esch-sur-Alzette. Està a uns 9,4 km de distància de la Ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Abweiler». [Consulta: 20 setembre 2015].
# Abomàsum

L'abomàsum és el quart i el final dels preestòmacs d'un animal remugant. Secreta rennina —la forma artificial de la qual es coneix com a rennet, i es fa servir per a fer formatges.
La paraula abomasum és del neollatí i en anglès es va usar des de 1706. prové del llatí ab- + omasum "intestí d'un bou".
La localització normal de l'abomàsum és al llarg de la mitja línia ventral. És un estómac que fa secrecions similars a la dels estómacs dels animals monogàstrics. S'hi fa la hidròlisi àcida microbiana de les proteïnes de la dieta preparant-les per a la posterior digestió i absorció en l'intestí prim.
En les vaques lleteres pot passar que el gas que omple l'abomàsum el desplaci anormalment cap a la dreta o cap a l'esquerra. La inflamació de l'abomàsum també pot passar.
L'abomàsum es fa servir a Florència per a preparar el plat típic lampredotto. També és una part del plat dit tripa (en castellà: callos).

## Referències

* ↑ The Chambers Dictionary, Ninth Edition, Chambers Harrap Publishers, 2003
# Aboncourt-sur-Seille

Aboncourt-sur-Seille és un municipi francès, situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 70 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Aboncourt-sur-Seille era de 70 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 26 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família i 2 eren segones residències. 25 eren cases i 1 era un apartament. Dels 25 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien quatre cambres i 21 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Aboncourt-sur-Seille el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 50 persones, 31 eren actives i 19 eren inactives. De les 31 persones actives 28 estaven ocupades (12 homes i 16 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 19 persones inactives 4 estaven jubilades, 13 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció i 1 d'una empresa immobiliària.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Aboncourt-sur-Seille hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 198 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Aboncourt-sur-Seille a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Aboncourt-sur-Seille a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Aixot de Taron

Aixot de Taron o Aixot II de Taron (segle ix) fou príncep bagràtida de Taron, Khoit i Sassun. Era fill de Bagrat I Bagratuní.
El 851, l'ostikan d'Armènia Yusuf ben Abu Said ben Marwazi va enviar al pare d'Aixot a Samarra, on va quedar com presoner i Aixot va exercir mal que bé el poder, si bé el país fou assolat. Vers el 853 l'ostikan Bogha al-Khabir el va enviar a Samarra junt amb el seu germà David.
Vers el 863, abans de retornar, part del Taron fou ocupat per Gurguèn Artsruní, fill d'Abubeldj, príncep de Mardastan.
Aixot va poder tornar per les mateixes dates. Amb el títol de curopalata va governar el principat de Taron (segurament només una part) i els territoris de Khoit i Sassun. Vers el 878 el Taron tornava a estar a les seves mans sense que se sàpiga com li havia arribat.
El germà d'Aixot, David, conegut com a David Arqaik, s'havia casat amb Miriam Artsruní, germana de Grigor Derenik de Vaspurakan. Grigor va capturar en una emboscada Aixot vers el 878 i el va substituir pel seu germà (és a dir el seu cunyat), canvi que fou confirmat pel governador Muhàmmad ibn Khàlid. Aixot fou empresonat a la casa d'un noble anomenat Hasan, fill d'un tal Vasak conegut per Vasak el renegat, que era nebot per la seva mare de Grigor Derenik. David va continuar al poder i vers el 880 el seu fill Aixot es va casar amb una neta del príncep dels prínceps (i després rei) Aixot I el gran, filla de Shahpuh
Aixot va romandre tancat, i després d'un temps, quan havien fracassat les peticions de llibertat del patriarca Jordi II, Hasan, el seu guardià, va trair el seu oncle i va alliberar l'ostatge i, a traïció, va fer presoner a Grigor Derenik. Com que Grigor era gendre d'Aixot I el gran, príncep de prínceps d'Armènia, aquest va haver de deixar el setge de Malazgird en el qual en aquell moment estava ocupat, per venir al Taron (vers 884). Aixot ja no va recobrar el poder a Taron, car va morir poc després el seu alliberament.
El 895, a la mort de David, el fill d'Aixot, Gurguèn, es va proclamar príncep de Taron, en lluita amb son cosí germà Aixot (fill de David) però per poc temps perquè el Taron va passar als Shaybànides uns tres anys després (897/898).

## Referències

* ↑ The History of al-Tabari Vol. 34: Incipient Decline: The Caliphates of al-Wathiq, al-Mutawakkil, and al-Muntasir A.D. 841-863/A.H. 227-248. SUNY Press, 1989, p. 114. ISBN 088706874X.
# Aixots

Aixots fou un districte de la província de Gugarq a l'antiga Armènia, al nord del Vanand i del Shirak, i l'est d'Ardahan. Tenia al nord el Javakh (Javakètia o Djavakhètia).
La principal fortalesa era la d'Aixots, que va donar nom al territori.
Fou feu hereditari de la família de prínceps Aixotsí.
# Agroeca brunnea

Agroeca brunnea és una espècie d'aranya araneomorfa de la família dels liocrànids (Liocranidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1883 per John Blackwall.
La seva distribució és àmplia en la zona paleàrtica; es troba a Europa, a Turquia, a Rússia i al Japó.
Els mascles fan de 5,1 a 7 mm i les femelles de 6 a 9,4 mm.

## Referències

* 1 2 (anglès) World Spider Catalog: Agroeca brunnea Blackwall, 1833 en la família Liocranidae +base de dades
* ↑ Blackwall, J. (1833). Characters of some undescribed genera and species of Araneidae. London and Edinburgh Philosophical Magazine and Journal of Science (3) 3: 104-112, 187-197, 344-352, 436-443
* ↑ «Agroeca brunnea a "Araneae-unibe"». Arxivat de l'original el 2017-05-27. [Consulta: 23 desembre 2018].
# Albert Lutuli

Albert Lutuli (també conegut per Albert Luthuli i pel seu nom zulú: Mvumbi) (Rhodèsia del Sud, v 1898 − KwaDukuza, Sud-àfrica, 21 de juliol de 1967) fou un professor i polític sud-africà guardonat el 1960 amb el Premi Nobel de la Pau per la seva lluita no-violenta contra l'apartheid.

## Joventut i estudis

Nasqué a la colònia britànica de Rhodèsia del Sud vers el 1898 sent el tercer fill del missioner cristià John Bunyan Lutuli i Mtonya Gumede. A la mort del seu pare retornaren al seu poble d'origen a la província de Natal a Sud-àfrica, al costat del seu oncle Martin Lutuli, cap dels cristians zulus de la zona. Després d'acabar els seus estudis de professor.
El 1928 fou nomenat secretari de l'Associació de Professors Africans, per esdevenir-ne president el 1933. El 1936 acceptà fer-se càrrec dels membres de la seva tribu acceptant el càrrec de cap tribal fins al 1952.

## Vida política

El 1944 Lutuli entrà a formar part del Congrés Nacional Africà, anant escalant posicions dins l'entitat i arribant-ne a ser el president el 1951. Des del 1948 el Partit Nacional, principal partit polític del país, adoptà la política de l'apartheid, per la qual cosa Lutuli fou un dels caps evidents contraris a aquesta política. Per la seva oposició fou arrestat diverses vegades i confinat a un arrest domiciliari entre 1957 i 1960, a més a més de ser jutjat durant el Judici per Traïció.
El 1960 fou guardonat amb el Premi Nobel de la Pau per la seva feina com a president del Congrés Nacional Africà (ANC) en la lluita contra l'apartheid, sent alliberat per les autoritats sud-africanes del seu arrest domiciliari.
Escollit rector de la Universitat de Glasgow pels estudiants el 1962, desenvolupà el càrrec fins al 1965. El 1964 fou novament confinat a arrest domiciliari per la seva lluita contra l'apartheid, morint el 21 de juliol de 1967 d'accident prop de casa seva.

## Referències

* ↑ «Albert Lutuli». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Albert Lutuli» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Albert Malla i Abad

Albert Malla i Abad (Barcelona, 13 de novembre de 1957) és locutor de ràdio i publicitat, actor de doblatge i discjòquei. A la ràdio ha fet programes de tota classe, magazins, concursos, informatius, debats, però sempre s'ha especialitzat en els musicals de pop-rock.
Els seus programes de ràdio amb més audiència han estat: Los Populares de la Canción (Ràdio Terrassa), My music (Radio Club 25), La Mañana es Nuestra (Cadena Catalana), Sesión Contínua (Radio Reloj-Radio Espanya Barcelona), Los Musicales (Cadena Catalana), Els Mallamusicals (Cadena 13), Hasta luego Cocodrilo (Cadena COPE), Cocodril Club (Ona Catalana, Onda Rambla-Punto Radio, COM Ràdio, Ràdio MARCA Barcelona, La Xarxa).
Narrador de documentals per a TV3, TVE, Grup Tele 5,La Sexta,Discovery Chanel,MTV,National Geographic, Canal Historia, Viajar, ONO, Multicanal i Imagenio.
* 2002: Candidat als Premis ONDAS pel programa “Cocodril Club”.
* 2003: Candidat als Premis ONDAS a la trajectòria professional.
* 2012: El jurat dels Premis Ràdio Associació de Catalunya (RAC) ha distingit a l'Albert Malla amb la Menció d'honor per la seva dilatada trajectòria professional marcadament creativa fonamentada en el coneixement i la divulgació de la música pop i rock de tots els temps.
* 2013: El seu programa musical revival COCODRIL CLUB porta 20 anys en antena, en aquest temps ha aconseguit més d'un milió d'oients. En l'actualitat s'emet per més de 100 emissores a tot Catalunya i Andorra i es realitza en directe i adaptat a sessió de ball en Festes Majors de tot Catalunya.

## Referències

* ↑ Joan Munsó Cabús. Tiempo de radio (1778-1990): memorias de una cadena catalana. Esfera dels llibres, 1 gener 2006, p. 126.
* ↑ «Acta de la reunió del jurat dels 12ns PREMIS RÀDIO ASSOCIACIÓ, celebrada a Barcelona, el dia 16 d'abril de 2012». http://www.radioassociacio.com/. Ràdio Associació. Arxivat de l'original el 26 de desembre 2014. [Consulta: 4 setembre 2014].

## Enllaços externs

* Albert Malla
* Reportatge per TV3 d'Albert Malla: http://www.youtube.com/watch?v=InPzQYRUZoI
* Grup del programa al facebook : Cocodril Club-Albert Malla : https://www.facebook.com/groups/cocodrilclub/
# Agrippa (astrònom)

Agrippa (en grec: Ἀγρίππας; fl. 92) va ser un astrònom grec. L'únic que se sap d'ell es refereix a una observació astronòmica que va fer l'any 92, citada per Ptolemeu (Almagest, VII, 3). Ptolemeu escriu que en el dotzè any del regnat de Domicià, al setè dia del mes Metrous a Bitinia, Agrippa va observar l'ocultació d'una part de les Plèiades per la part més meridional de la Lluna.
El propòsit de l'observació d'Agrippa era, probablement, comprovar la precessió dels equinoccis, que va ser descoberta per Hiparc de Nicea.
El cràter lunar Agrippa porta el seu nom.

## Referències

* ↑ Agrippa (anglès)
* ↑ Imago Mundi: Agrippa (francès)
# Weser (desambiguació)

«Weser» té aquests significats:
* Weser, riu d'Alemanya
* Weser (alemany) o Vesdre (neerlandès), riu d'Alemanya i de Bèlgica afluent de l'Ourthe
# Brutovce

Brutovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. El 2017 tenia 179 habitants.
La primera referència escrita de la vila data del 1268.
# Costas del Catalán

Costas del Catalán (el castellà per a Costes del Català), avui Baltasar Brum, va ser una zona geogràfica i històrica del nord-oest de l'Uruguai, ubicada al departament de Salto (avui departament d'Artigas).
Malgrat que no hi ha massa informació pel que fa a l'origen del nom, existeix evidència de població de procedència catalana cap a la segona meitat del segle xix. La zona pren el seu nom de la cuchilla (cadenes de turons, a l'Uruguai) del mateix nom. Es trobava prop a l'Arroyo Catalán.
L'expresident de l'Uruguai, Baltasar Brum Rodríguez, va néixer en aquest lloc, igual que el seu germà Alfeo Brum Rodríguez, que va ser vicepresident del país.
# César Laínez Sanjuán

César Laínez Sanjuán (Saragossa, 10 d'abril de 1977) és un exfutbolista aragonés, que ocupava la posició de porter.

## Trajectòria

Sorgeix del planter del Reial Saragossa. Entre 1994 i 1998 actua com a porter del filial, fins que puja al primer equip la temporada 98/99. La meitat d'eixa temporada, a més a més, és cedit al Vila-real CF, amb qui debuta en primera divisió, tot disputant tres partits.
De nou a Saragossa, l'aragonès seria suplent durant dues campanyes, fins que la temporada 01/02 es fa amb la titularitat, la qual ostentaria en tres temporades, una d'elles a Segona Divisió. Una greu lesió el va apartar el 2004, i el va tenir en blanc un any, fins que va anunciar la seua retirada al maig del 2005. Posteriorment, ha exercit com a entrenador i comentarista esportiu.
Laínez va jugar diversos partits amb la selecció espanyola de futbol sub-20, el 1997.

## Títols

* Copa del Rei: 2001, 2004
* Supercopa: 03/04
# Arthur Stoll

Arthur Stoll (8 de gener 1887 a Schinznach-Dorf - 13 de gener de 1971 a Dornach) va ser un bioquímic suís.
Estudià química al ETH Zurich, on estudià amb Richard Willstätter i on es doctorà (PhD) el 1911. El 1912, va esdevenir investigador al Kaiser Wilhelm Institute de Berlín com a ajudant Richard Willstätter, on van fer estudis sobre la importància de la clorofil·la en el procés d'assimilació del carboni.
L'any 1917, va ser nomenat professor de química a la Universitat Ludwig Maximilian de Múnic. El mateix any va ser contractat com cap del departament de farmàcia de la empresa Sandoz en la seva fàbrica de Basilea (actualment aquesta empresa es diu Novartis). Va ser el president de la Sandoz des de 1949 a 1956, i director des de 1964.
Junt amb els seus empleats, van aconseguir el primer aïllament de l'alcaloide ergotamina i ergobasina i de glucòsids cardíacs usats per tractar malalties cardíaques i la migranya. També va desenvolupar un procés continu per produir sals càlciques solubles.
Stoll també va col·leccionar obres d'art modern, incloent obres de Ferdinand Hodler.

## Premis

* Membre de l'Acadèmia alemanya Leopoldina
* Membre forà de la Reial Acadèmia Sueca de Ciències
* Membre forà de la Royal Society
* 1959 Medalla Paul Karrer
* Doctor honoris causa per la Universitat de Barcelona

## Referències

* 1 2 Ruzicka, L. «Arthur Stoll 1887-1971». Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, 18, 1972, pàg. 566. DOI: 10.1098/rsbm.1972.0021.
* ↑ http://www.baselland.ch/STOLL_Arthur-htm.295152.0.html Arxivat 2012-05-25 a Wayback Machine.
* ↑ Willstätter Richard und Arthur Stoll: Untersuchungen über Chlorophyll: Methoden und Ergebnisse. Berlin 1913. VIII, 424 S.
* ↑ Willstätter, Richard und Arthur Stoll: "Über die chemischen Einrichtungen des Assimilationsapparates." Berlin. 1915. In: Sitzungsberichte der Königlich Preussischen Akademie der Wissenschaften, 1915, II., p. 322-346.
* ↑ Willstätter, Richard und Arthur Stoll: Über die Assimilation ergrünender Blätter. Berlin 1915.
* ↑ http://www.interbook-artbooks.com/index.php?main_page=product_info&products_id=571617
* ↑ http://www.oci.uzh.ch/awardLectures.php Arxivat 2011-10-01 a Wayback Machine.
# Atrapades per la màfia

Atrapades per la màfia (títol original: WiseGirls) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per David Anspaugh estrenada l'any 2002. Ha estat doblada al català
El film és interpretat per Mira Sorvino, Mariah Carey i Melora Walters. Es va presentar al Festival de Cinema de Sundance l'any 2002.

## Argument

Després de la mort del seu company, Meg Kenedy troba refugi a casa de la seva àvia a Nova York on desitja refer la seva vida. Troba llavors un treball de cambrera en un restaurant italià, després fa amistat amb dues unes altres empleades: Rayckel i Kate. Però quan descobreix que el restaurant en qüestió és el quarter general de la màfia local, la seva vida dona un tomb.

## Repartiment

* Mira Sorvino: Meg Kennedy
* Mariah Carey: Raychel
* Melora Walters: Kate
* Arhur J. Nascarella: Mr. Santalino
* Saul Stein: Umberto
* Joseph Sivaro: Gio Esposito
* Christian Maelen: Frankie Santalino
* Anthony Alessandro: Lorenzo
* Louis Di Bianco: Deluca

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Atrapades per la màfia». [Consulta: 17 juliol 2018].
* ↑ Madigan, Nick «Hollywood Bound? Good Luck, Divas; Pop Stars Try to Parlay Fame Into Big-Screen Success, but Few Quit Their Day Job» (en anglès). The New York Times.
# Villalbilla

Villalbilla és un municipi de la comunitat autònoma de Madrid. Limita al nord amb Alcalá de Henares i Anchuelo i al sud amb Corpa, Valverde de Alcalá i Torres de la Alameda.

## Població

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1986 | 1991 | 2000 | 2005 | 2007 |
| 554 | 595 | 669 | 608 | 681 | 703 | 869 | 994 | 1.445 | 1.860 | 4.156 | 7.546 | 8.109 |

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'ajuntament Arxivat 2020-11-27 a Wayback Machine.
* Portal Informatiu de villalbilla Arxivat 2014-01-04 a Wayback Machine.
* Equip de beisbol de villalbilla
* "El gran foro de Villalbilla" Arxivat 2014-01-09 a Wayback Machine.
# Ararat (pel·lícula)

Ararat és una pel·lícula francocanadenca del 2002 dirigida, escrita i protagonitzada per Atom Egoyan, basada en el drama del setge de Van, durant el genocidi armeni.

## Argument

La pel·lícula està basada en la massacre de Van, durant el genocidi armeni. A més d'explorar l'impacte humà d'aquest esdeveniment històric, la pel·lícula també examina la naturalesa de la veritat i la seva representació mitjançant l'art. Ararat inclou actors destacats com Charles Aznavour, Christopher Plummer i David Alpay.

## Repartiment

* Charles Aznavour: Edward Saroyan
* Christopher Plummer: David
* David Alpay: Raffi
* Arsinée Khanjian: Ani
* Eric Bogosian: Rouben
* Marie-Josée Croze: Celia
* Brent Carver: Philip
* Bruce Greenwood: Martin Harcourt
* Elias Koteas: Ali
* Lousnak: Shoushan, mare d'Arshile Gorky
* Simon Abkarian: Arshile Gorky

## Estrena

La pel·lícula va ser projectada fora de competició al Festival de cinema de Canes 2002. Després es fa fer una distribució limitada a alguns països, i va fracassar en venda d'entrades.
L'estrena a Itàlia d'Ararat es va intentar el 24 d'abril de 2003. Tanmateix, va ser inesperadament prohibida per les autoritats italianes un dia abans de l'estrena planejada, perque el distribuïdor de la pel·lícula no havia tingut a temps el certificat de censura requerit. El distribuïdor de la pel·lícula BIM Diztribuzione va declarar que mai s'havien trobat abans amb aquest problema. Hi havia especulació en els mitjans de comunicació que la pel·lícula, de fet, havia estat prohibida a petició de Turquia.

### Rebuda de la crítica

La rebuda de la crítica va ser variada. Ararat va rebre una ràtio del 57% a Rotten Tomatoes i un metascore de 62 ("generalment, ressenyes favorables") en Metacritic.

### Premis

Ararat va guanyar diversos premis. El 2003 el Premi Genie per la millor pel·lícula canadenca, també va ser nominada millor pel·lícula de l'any, i va guanyar premis pel disseny de vestuari i música original; a més a més, Arsinée Khanjian va guanyar el premi a la millor actriu i Elias Koteas al millor actor secundari. Egoyan va guanyar un premi del Sindicat de Guionistes del Canadà (2003). Una versió editada d'Ararat va ser difosa per la televisió turca Kanal Turk.

## Referències

* ↑ «Ararat». The New York Times.
* ↑ "Festival de Cannes: Ararat". festival-cannes.com.
* ↑ Ararat at Box Office Mojo.
* ↑ Asbarez Online (04-28-2003) "Italy Bans Release of Atom Egoyan's Ararat".
* ↑ Ararat at Rotten Tomatoes.
* ↑ Ararat at Metacritic.
# Aurelia (cràter)

Aurelia és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 31,1 km de diàmetre. Porta el nom d'Aurèlia Cotta (120 aC-54 aC), mare de Juli César, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.
Té una gran superfície fosca que rodeja el cràter. Els fluxos lobulats que provenen de les ejeccions del cràter són molt brillants visiblement i al radar.

## Referències

* ↑ «Aurelia». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Aureli Trujillo

Aureli Trujillo és un poeta català. Nascut a Los Blázquez (Córdova) el 1955, es va traslladar amb la família a Reus el 1962, on resideix actualment. Llicenciat en psicologia, la seva activitat laboral ha transcorregut en el sector bancari. Arran de la jubilació, el 2013, es va llançar a la palestra poètica. És soci del Centre de Lectura de Reus, on col·labora com a membre d'una de les seves seccions. Ha publicat els poemaris Dies de suau oreig (2016), Entre marges (2018) i A l'ombra de les paraules (2021), que havia obtingut el premi Grandalla el 2019. A propòsit del segon, el filòleg Joaquim Mallafrè n'ha destacat la dedicació poètica de l'autor, la qualitat i la formació.

## Referències

* ↑ Trujillo, Aureli. Dies de suau oreig. Tarragona: Silva, 2016. ISBN 9788494522000.
* ↑ Trujillo, Aureli. Entre marges. Benicarló: Onada, 2018. ISBN 9788417050665.
* ↑ Trujillo, Aureli. A l'ombra de les paraules. Lleida: Pagès, 2021. ISBN 9788413032139.
* ↑ «Ressenya –a càrrec del filòleg Joaquim Mallafrè– del recull de poemes d'Aureli Trujillo». [Consulta: 12 gener 2022].