OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Als 4 Vents

Als 4 Vents fou un segell discogràfic català. El va fundar l'any 1967 Àngel Fàbregues i Morlà amb l'objectiu de promoure la música folk en català. Va publicar diversos discos del Grup de Folk i de diferents membres que formaven part d'aquest grup, com ara Jaume Arnella, Albert Batiste, Xesco Boix, Falsterbo 3 i Jaume Sisa. Més endavant, en una segona etapa, feu servir els subsegells Diábolo i Apolo Records per publicar discos de Màquina! i Música Dispersa, Ia & Batiste i diferents grups de música progressiva.

## Referències

* ↑ Planas, Xevi. «IX». A: Història de la música catalana, valenciana i balear. Barcelona: Edicions 62, 2003, p. 37. ISBN 84-297-5283-8 [Consulta: 7 novembre 2015].
# Alberto Guani

Alberto Guani (1877 - 1956) fou un jurista, diplomàtic i polític uruguaià, vicepresident de la República entre 1943 i 1947, i president de l'Assemblea de la Societat de Nacions el 1927.
De l'inici del segle xx va col·laborar amb els diaris El Siglo i El Tiempo. Com a membre del Partit Colorado, Guani va ser elegit diputat des de 1907 fins a 1910. Va ser posteriorment diplomàtic a Suïssa, Àustria-Hongria, Bèlgica, Països Baixos i França.
Més endavant va ocupar el càrrec de Ministre de Relacions Exteriors de l'Uruguai durant la presidència d'Alfredo Baldomir Ferrari, circumstància en la qual va haver d'enfrontar la cèlebre interpel·lació duta a terme pel senador nacionalista Eduardo Víctor Haedo, amb motiu de l'intent d'instal·lar una base militar nord-americana en territori uruguaià, en temps de la Segona Guerra Mundial.
Després, a les eleccions de 1942, va ser elegit vicepresident de la República, acompanyant el president Juan José de Amézaga, càrrec que va ocupar durant els quatre anys següents.

## Referències

* 1 2 3 Fernández, Tomás; Tamaro, Elena. «Biografia de Alberto Guani» (en castellà). Biografías y Vidas. La enciclopedia biográfica en línea, 2004. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ Scarone, Arturo. Uruguayos Contemporaneos (en castellà). Montevideo: Casa A. Barreíro y Ramos, 1937, p. 245.
* ↑ «Dr. Alberto Guani dies; Former Foreign Minister of Uruguay Was 79» (en anglès). The New York Times, 26-11-1956, pàg. 27. ISSN: 0362-4331.
# Alberto Hevia

Alberto Hevia Muñíz, conegut com a Alberto Hevia (La Pola Siero, 14 de juliol de 1974), és un pilot de ral·lis asturià, guanyador del Campionat d'Espanya de Ral·lis d'Asfalt el 2004 i subcampió els anys 2005 i 2007, així com Campió d'Astúries de Ral·lis 2002. El seu copilot és Alberto Iglesias Pin.

## Trajectòria esportiva

Hevia debutà al món dels ral·lis l'any 1997 disputant el Ral·li Príncep d'Astúries, això no obstant, fins a l'any 2000 no s'hi dedicà plenament, quan disputà la Copa Clio, en la qual aconseguí imposar-se. Tornaria a vèncer la Copa Clio l'any 2002, després d'un 2001 de resultats discrets. a més a més, aquell 2002 també aconseguí el subcampionat d'Espanya de Gr. N i el títol de Campió d'Astúries de Ral·lis.
L'any 2003 disputà el Campionat d'Espanya de Ral·lis d'Asfalt amb un Renault Clio S1600, aconseguint bons resultats. L'any 2004, ja des de l'equip oficial Renault, s'alçaria amb el títol de Campió d'Espanya de Ral·lis, tot guanyant els ral·lis de Villajoiosa, Ourense, Avilés i Príncep d'Astúries.
L'any 2005 no aconseguiria revalidar el títol, acabant subcampió per darrere de Daniel Sordo, això no obstant, guanyà els ral·lis de Villajoiosa, Ourense i Avilés.
Per la temporada 2006 fitxà per Peugeot, conduint un 206 S1600, el qual es mostrà poc competitiu, fet que provocà que el 2007 decidís disputar el Campionat d'Espanya d'Asfalt amb un Volkswagen Polo S2000 privat amb el que guanyaria els ral·lis de Cantabria, Rias Baixas i Llanes i es proclamaria subcampió per darrere de Miguel Fuster, pilot oficial Fiat.
La temporada 2008 Alberto Hevia disputà de nou el Campionat d'Espanya, aquest cop amb un Mitsubishi Lancer Evo IX de grup N, amb resultats bastant notoris malgrat no disposar del pressupost suficient per disputar la totalitat del campionat, això no obstant, aconseguí la Copa Mitsubishi del Campionat d'Espanya d'Asfalt.

## Suport a l'asturià

L'any 2008 s'adherí a la campanya Doi la cara pola oficialidá, a favor del reconeixement de la llengua asturiana com a llengua cooficial d'Astúries.

## Referències

* ↑ "Alberto Hevia se suma junt a altres esportistes a la campanya Doi la cara pola oficialidá
* Web oficial d'Alberto Hevia Arxivat 2014-05-17 a Wayback Machine.
# Alberto Helman

Alberto Helman (Santiago del Estero, valor desconegut - segle XX), també conegut com a Alfredo Hellman o Alberto Hellman, fou un futbolista argentí, que jugava com a defensa. Competí durant la dècada de 1920.
A nivell de clubs jugà al Club Atlético Estudiantes (1925-1927) i Club Atlético Mitre (1928). El 1928 va ser seleccionat per disputar els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on l'equip argentí guanyà la medalla de plata en la competició de futbol. No va jugar cap partit durant el torneig.

## Referències

* ↑ «El equipo argentino de fútbol para el tournament olympico». hemeroteca.lavanguardia.com p. 18. La Vanguardia, 04-04-1928. [Consulta: 30 abril 2024].
* ↑ «Alberto Helman». laferropedia.com. [Consulta: 30 abril 2024].
* ↑ «La delegación argentina y sus equipos» (en castellà). hemeroteca.mundodeportivo.com. Mundo Deportivo, 04-04-1928. [Consulta: 30 abril 2024].
* ↑ «Alberto Helman». Olympedia. [Consulta: 19 setembre 2024].
# Alessandro Bazzana

Alessandro Bazzana (Alzano Lombardo, Província de Bèrgam, 16 de juliol de 1984) és un ciclista italià, professional del 2007 al 2015.

## Palmarès

* 2012
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# AnimaNaturalis

AnimaNaturalis és una organització sense ànim de lucre orientada a promoure canvis socials i legislatius que s'enquadra dintre del moviment de defensa dels drets dels animals, que el seu activisme es dirigeix a favor de l'alliberament animal. Va ser fundada al març de 2003. Està distribuïda en diversos països llatinoamericans i en Espanya. Els principals temes contra els quals actuen són l'ús dels animals com menjar, en laboratoris, com vestimenta, per a l'entreteniment, en tradicions que consideren cruels i el maltractament d'animals de companyia.
El 2008, la cantant Olvido Gara Jova (Alaska) va col·laborar amb ells en la seva campanya conjunta amb PETA, posant nua per a una fotografia en la qual es denuncia el que ella considera una activitat cruel, la tauromàquia. També ha organitzat protestes contra la indústria pelletera, com Sense Pell, que va ser la protesta més massiva per aquest tema feta a Espanya. També s'ha realitzat a l'Argentina, on ha comptat amb la col·laboració de l'actriu Marcela Kloosterboer. A Xile organitzen anualment marxes en contra del maltractament sofert per novillos en el cridat rodeo xilè. Per a l'última, la del 6 de setembre de 2008 van comptar amb la col·laboració de la ballarina xilena Maura Rivera.
És de caràcter internacional i té oficines a Barcelona (Catalunya), Bogotá (Colòmbia), Buenos Aires (Argentina), Caracas (Veneçuela), Guayaquil (Equador), Lima (Perú), Logronyo (Espanya), Mèxic Districte Federal (Mèxic), Montevideo (Uruguai) i Santiago de Xile (Xile).

## Referències

* 1 2 Escoda, Elena; Leyton, Fabiola «AnimaNaturalis. L'entitat iberoamericana es proclama defensora de tots els animals». Peluts, 9, 01-06-2008, pàg. 44-45. Arxivat de l'original el 27 de juliol 2011 [Consulta: 3 gener 2016].
* ↑ Acerca de AnimaNaturalis - AnimaNaturalis
* ↑ Se embardurnan de crema ensangrentada contra la experimentación en animales - 20minutos.es
* ↑ La Gran Vía logroñesa acogió un desfile contra el uso de pieles - elcorreodigital
* ↑ AnimaNaturalis critica que se usen fondos públicos y la UR para «hacer apología de tauromaquia» - elcorreodigital
* ↑ Alaska, desnuda contra las corridas de toros - 20minutos.es
* ↑ Una impactante campaña conciencia en Argentina contra el uso de pieles - 20minutos.es
* ↑ «Maura Rivera lidera marcha contra maltrato animal en rodeos - La Tercera». Arxivat de l'original el 2009-01-25. [Consulta: 21 gener 2009].
* ↑ «Maura y lolos ecológicos pitearon con fuerza contra el rodeo - La Cuarta». Arxivat de l'original el 2008-12-01. [Consulta: 21 gener 2009].
* ↑ Maura Rivera lidera marcha contra maltrato animal en rodeos - La Tercera Arxivat 2009-01-25 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Maura y lolos ecológicos pitearon con fuerza contra el rodeo - La Cuarta Arxivat 2008-12-01 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Maura protesta contra el rodeo: "Ojalá la gente se pusiera en el lugar del novillo" - La Cuarta Arxivat 2009-05-19 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* (castellà) Pàgina web oficial de AnimaNaturalis
# Anirem tots cap al cel

Anirem tots cap al cel és l'àlbum de debut de la cantant catalana Núria Feliu, editat l'any 1965 en vinil, sota el segell discogràfic Edigsa. És un àlbum que incorpora els estils Hard Bop, Cool Jazz, i música catalana.
Nuria Feliu ja feia uns anys que cantava, i l'aleshores compositor i director d'orquestra Antoni Ros i Marbà la descobrí. Marbà es posà en contacte amb la companyia Edigsa (discogràfica per excel·lència del moviment dels Setze Jutges), i l'any 1964 li van proposar cantar en català, proposta que acceptà.

## Cançons

El disc consta de dues cançons per cada cara:

## Referències

* ↑ Riera, 2014.
* ↑ «Fallece a los 80 años Núria Feliu, matriarca del cuplé y el bolero» (en castellà). Diario del Alto Aragón, 23-07-2022 [Consulta: 25 juliol 2022].
* ↑ «Anirem tots cap al cel / Núria Feliu». Viasona. [Consulta: 25 juliol 2022].

## Bibliografia

* Riera, Anna. Dones amb empenta: Històries vitals de catalanes que van trencar motllos. Barcelona: L'Arca, Edicions Robinbook, 2014. ISBN 978-84-946165-9-4.
# Anacroneuria cuzco

Anacroneuria cuzco és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Perú i Bolívia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark & Sivec, 1998. Scopolia 40:19.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Records of Anacroneuria (Plecoptera: Perlidae) from Bolivia and Paraguay with descriptions of Three New Species (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):153.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Stark, 2004. Spixiana 27(1):80.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 18 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Andranòdoros

Andranòdoros o Andranòdor (en llatí Handranodorus, en grec antic Ἀνδρανόδωρος) va ser un polític grec, tirà de Siracusa durant la Segona Guerra Púnica.
Era gendre de Hieró II de Siracusa, casat amb la seva filla Demarata. Va ser nomenat guardià de Jerònim de Siracusa, el net de Hieró quan aquest va morir l'any 215 aC. Va aconsellar al jove tirà de trencar l'aliança amb els romans i fer-la amb Hanníbal. El 214 aC Jerònim va caure assassinat i Andranòdoros es va apoderar de la ciutadella i les principals fortaleses per assolir el poder, però davant de les dificultats, finalment el 213 aC va jutjar que era més prudent renunciar al govern i que Siracusa continués lliure. Els siracusans van elegir diversos generals per a dirigir la ciutat, entre ells, Andranòdoros i Sòpater i Dinòmedes, dos dels assassins de Jerònim. Tot i així el poble no va quedar satisfet i finalment va ser assassinat, probablement l'any 212 aC, segons diu Titus Livi.

## Referències

* ↑ Andranodorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 170
# Anna Amigó Bertran

Anna Amigó Bertran (Barcelona, 14 de març de 1966) és una orientadora catalana, especialista en curses d'orientació i raids d'aventura.
Com a membre del Club Orientació Catalunya, amb el qual competí, arribà a convertir-se en campiona de Catalunya en gairebé totes les disciplines de curses d'orientació entre els anys 1988 i 2003. També guanyà dotze Campionats d'Espanya, a més de quatre Lligues, entre els anys 1995 i 2010. Fent parella amb Emma Roca i Rodríguez, el 1999 aconseguí el primer World Orienteering Marathon Trophy. Entre els anys 1995 i el 2002 formà part de la selecció espanyola i disputà cinc Campionats del Món, quatre a peu i un amb bicicleta de muntanya. Amb la selecció catalana participà en els trofeus internacionals Ciutat de Barcelona i en els Park World Tour. Feu d'orientadora en l'equip femení Buff-Salomon, el qual per ser únic al món, competia contra equips masculins en raids d'esports d'aventura com els Gauloises (1995-2000) celebrats a la Patagònia o l'Himàlaia, entre altres indrets. L'any 2004 aconseguí classificar-se en segon lloc en el campionat de Catalunya d'orientació a llarga distància. L'any 2012, competint ja com a veterana, va guanyar el Campionat d'Espanya de Curses d'Orientació 2012 d'aquesta categoria. L'any 2016 l'equip del Club Orientació Catalunya (COC), format per Anna Amigó, Anna Illa i Anna Nadeu aconseguí la segona posició al Campionat de Catalunya de relleus d'Orientació. Amigó també s'ha ocupat d'escriure manuals d'ensenyança esportiva relacionats amb les curses d'orientació dirigits a estudiants d'educació infantil, de primària i de secundària.

## Referències

* 1 2 «Anna Amigó Bertran». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Moià acull el campionat de Catalunya d'orientació a llarga distància». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 26-05-2004 [Consulta: 19 febrer 2020].
* ↑ Rafols, Biel «Catalunya guanya el Campionat d'Espanya de Curses d'Orientació 2012». Federació de Curses d'Orientació de Catalunya (FCOC), 2012 [Consulta: 19 febrer 2020].
* ↑ «L'equip Badalona Orientació i el femení dels Aligots, campions de Catalunya de relleus d'Orientació El passat diumenge al matí es van disputar aquests campionats al Berguedà». Nació Digital, 15-06-2016 [Consulta: 19 febrer 2020].
* ↑ Amigó Bertran, Anna «Les curses d'orientació». REDINED, 2002 [Consulta: 19 febrer 2020].
# Antoni Roses Juaneda

Antoni Roses Juaneda (Palma, Mallorca, 6 de gener de 1946) és director d'hotel i polític mallorquí.

## Trajectòria

Treballa com a empresari d'empreses hoteleres i fou president de l'Associació Hotelera de Santa Ponça. Alhora milità a Unió Mallorquina, partit amb el qual fou senador al Senat Espanyol durant la IIIa legislatura, entre el 1986 i el 1987, on formà part del grup mixt, proposat pel parlament de les Illes Balears. Fou vocal de la Comissió d'Indústria, Energia, Comerç i Turisme del Senat. Fou també elegit diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1983.

## Referències

* ↑ Fitxa al senat Arxivat 2005-11-23 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ «Diputats de la I Legislatura al Parlament de les Illes Balears». Arxivat de l'original el 2022-03-07. [Consulta: 6 maig 2015].
# Antena de Oro 2013

La XLI Edició dels premis Antena de Oro 2013 se celebrà el 16 de novembre de 2013 al Gran Casino de Aranjuez, amb presentació d'Anne Igartiburu i Juan Ignacio Ocaña.

## Televisió

* Julio Somoano Rodríguez, director dels Serveis Informatius de TVE (TVE).
* Arturo Valls Mollà, presentador d' ¡Ahora caigo! (Antena 3).
* Jesús Vázquez Martínez, presentador de La voz (Telecinco).
* Hilario Pino Velasco, presentador de Noticias Cuatro (Cuatro).
* Carlos Cuesta Arce, director del programa La Marimorena (13TV).
* Más vale tarde, La Sexta.
* Informatius de cap de setmana d'Intereconomía.
* Isabel, (TVE).

## Ràdio

* Ernesto Sáenz de Buruaga, director i presentador del programa La Mañana de COPE.
* Pepa Bueno, presentadora del programa Hoy por hoy de la Cadena SER.
* María José Peláez Barceló, directora i presentadora del programa ¡Déjate de historias! d'EsRadio.
* Programa No son horas, d'Onda Cero, dirigit i presentat per José Luis Salas.
* Radio 3 de RNE.

## Trajectòria professional

* Jesús Hermida Pineda.
* Alfonso Nasarre Goicoechea

## Extraordinària

* Enrique Cerezo Torres
* Enrique Cornejo

## Referències

* ↑ «Entregadas las Antenas de Oro 2013 a los profesionales más destacados del año». ABC, 17-11-2012. [Consulta: 19 novembre 2012].
* ↑ «Antenas de Oro 2013: Somoano, Buruaga y Cuesta, entre los premiados». Grupo PRISA, 28-10-2013. [Consulta: 21 novembre 2013].
* ↑ «Las Antenas de Oro 2013 premian a ‘Isabel' y a los periodistas más destacados del año». Semana, 18-11-2013. Arxivat de l'original el 2018-04-03. [Consulta: 21 novembre 2013].
# Angels Fall First

Angels Fall First és l'àlbum de debut de la banda Nightwish.Llista de cançons
* Elvenpath (4:38)
* Beauty and the Beast (6:22)
* The Carpenter (5:56)
* Astral Romance (5:11)
* Angels Fall First (5:34)
* Tutankhamen (5:30)
* Nymphomaniac Fantasia (4:45)
* Know Why the Nightingale Sings (4:13)
* Lappi (Lapland)
** Erämaajärvi (2:15)
** Witchdrums (1:19)
** This Moment Is Eternity (3:12)
** Etiäinen (2:34)
# Antoni Alomar i Esteve

Antoni Alomar i Esteve (Palma, 1937) és un arquitecte mallorquí, fill de l'arquitecte i urbanista Gabriel Alomar i Esteve, i creador de l'escola de margers de Mallorca.
Alomar estudià a l'Institut Superior d'Arquitectura de St. Lluc i a l'Institut d'Urbanisme Aplicat, de Brussel·les. Realitzà un projecte final de carrera, per convalidar el títol, amb l'arquitecte Francisco Javier Sáenz de Oiza a Madrid. Fou membre del ICOMOS/UNESCO, intervenint en nombrosos simpòsiums sobre protecció del patrimoni arquitectònic. Ha alternat la seva activitat professional com arquitecte amb treballs d'investigació sobre la construcció tradicional a Mallorca. És autor de les esglésies de la Colònia de Sant Jordi, dels Llombards i de l'Encarnació de Palma, de l'IES Antoni Maura de Palma, i de diverses obres de restauració i rehabilitació a Mallorca, com ara la torre de Cala Pi, i a Eivissa, on conegué Erwin Broner i col·laborà amb Raimon Torres i Patricia Arklie. L'any 1986 creà a Sóller una escola de margers a Mallorca, recuperant els oficis de la pedra seca (la construcció de marges).

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 1. Palma: Promomallorca, p. 100. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ González, I.; Jaume, M «Antoni Alomar». Quaderns d'arquitectura i urbanisme, 256, 2007, pàg. 112-121.
# Antoni Altadill i Teixidó

Antoni Altadill i Teixidó (Tortosa, 1828 - Barcelona, 1880) fou un prolífic escriptor i articulista català en llengua castellana.

## Biografia

Va fer estudis de Dret a la Universitat de Barcelona, però al cap d'un any els abandonà per a dedicar-se al periodisme i a la política. Quan esclatà la revolució de 1854 es va traslladar a Madrid, on va fundar el periòdic democràtic El Pueblo. El 1857 tornà a Barcelona, on va ser redactor de La Discursión i El Cañón Rayado, des d'on va fer propaganda antimilitarista contra la Guerra d'Àfrica. També col·laborà amb El Estado Catalán, que portava Valentí Almirall. Va començar a escriure novel·les amb el pseudònim d'"Antonio de Padua" i marxà un temps a Cuba com a secretari de Narcís Monturiol quan aquest intentava recaptar diners per a construir l'Ictineu.
Republicà militant, participà activament en la revolució de 1868 i en la fundació del diari El Estado Catalán, del que en fou un dels redactors. Durant la Primera República Espanyola fou nomenat governador civil de Guadalajara i de Múrcia. Va escriure novel·les socials i de costums com Barcelona y sus misterios (1860), protagonitzada per un progressista fugitiu de govern de Narváez que, en tornar a Barcelona des del seu exili a Amèrica, contempla la injustícia social i la hipocresia de les classes dominants. També va compondre una sèrie novel·lística de tema bíblic, alguns drames i textos polítics. Tot i que es va mantenir al marge del moviment literari de la Renaixença catalana, moltes de les seves obres són de temàtica catalana.

## Obres

* Barcelona y sus misterios (1860) novel·la de costums.
* Don Jaime el Conquistador (1861) drama històric.
* La monarquía sin monarca (1869) text polític
* La Pasión de Jesús
* A la toma de Tetuán
* La Voz de España
* El presidiario de Ceuta
* Garibaldi en Sicilia o la unidad italiana
* Los hijos del trabajo
* El trapero de Madrid
* La ambición en la mujer
* La conciencia
* El tanto por ciento
* La monarquía sin monarca
* Grandezas y miserias de la revolución de septiembre
* El último Borbón
* Amor de esposa
* Cruz de flores y cruz de espinas
* Judith
* Maria Magdalena
* José y la mujer de Putifar
* La casta Susana
* La madre de los Macabeos
* Esther
* La semilla del bien
* Los juramentos de amor

## Referències

* ↑ Gaceta de Madrid, número 71, de 12/3/1873.
* ↑ Gaceta de Madrid, número 150, de 30/5/1873

## Enllaços externs

* «Antoni Altadill i Teixidó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Antoni Altadill a xtec.es
* Biografia d'Antoni Altadill Arxivat 2011-09-09 a Wayback Machine. a llibresebrencs.org
* Antoni Altadill i Teixidó a ilercavonia.wikia.
# Antoni Alorda Vilarrubias

Antoni Alorda Vilarrubias (Inca, juny de 1965) és un polític mallorquí, diputat del Partit Socialista de Mallorca (PSM) i membre del grup parlamentari del PSM-IV-ExM i Més per Menorca.
Llicenciat en Dret, treballa de secretari-interventor d'ajuntament. Entrà a militar al PSM el 1987 i des de llavors ha ocupat càrrecs en la direcció del partit. Des del 1996, forma part de la Comissió Executiva. Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1995 i 1999. i novament a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2011.

## Referències

* ↑ «Psm-entesa.org». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 13 maig 2009].
* ↑ «Diputats de la V Legislatura». Arxivat de l'original el 2015-06-18. [Consulta: 6 juliol 2015].
* ↑ Diputats VIII Legislatura

## Enllaços externs

* Bloc del polític Arxivat 2008-08-20 a Wayback Machine.
# Aristotelis Onassis

Aristotelis Socrates Onassis (en grec: Αριστοτέλης Σωκράτης Ωνάσης) (Esmirna (Imperi Otomà), 15 de gener de 1906 - Neuilly-sur-Seine (França), 15 de març de 1975) fou un armador grec.
Va estar casat primer amb Athina Livanos (1946-1960), amb la qual va tenir dos fills, Alexander i Christina, i després amb la vídua de JFK, Jacqueline (1968-1975). També va ser amant de la cantant d'òpera de Nova York Maria Callas.
El 1922 la família Onassis va haver de fugir de Turquia per salvar-se del genocidi contra els grecs, al Gran Incendi d'Esmirna. Va ser cònsol general de Grècia a l'Argentina i va fer una gran fortuna amb els seus negocis. Va aconseguir que es posés de moda el consum de tabac per les dones a partir de 1920. Des de 1925, tenia doble nacionalitat grega i argentina. Durant la Segona Guerra Mundial va donar suport als aliats amb els seus vaixells, i posteriorment va fer grans negocis amb la Dictadura dels Coronels (1967-1974) a Grècia. Va adquirir la propietat de l'illa de Skorpios (Illes Jòniques), una illa privada de menys d'un kilòmetre quadrat que probablement encara pertany als seus hereus. És considerat el navilier més important del segle xx i un dels artífex del domini mundial dels grecs en el camp de la marina mercant.

## Referències

* ↑ «Aristotelis Onassis». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.