OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oreoglanis siamensis

Oreoglanis siamensis és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 37-40.

## Alimentació

Menja crustacis i larves d'insectes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Chao Phraya i Mekong.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, 265 p.
* ↑ Vidthayanon, C., 2005. Thailand red data: fishes. Office of Natural Resources and Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 108 p.
* ↑ Kottelat, M. i T. Whitten, 1996. Freshwater biodiversity in Asia, with special reference to fish. World Bank Tech. Pap. 343:59 p.
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* ↑ Smith, H.M., 1945. The fresh-water fishes of Siam, or Thailand. Bull. U.S. Natl. Mus. 188:633 p.
* ↑ Suvatti, C., 1981. Fishes of Thailand. Royal Institute of Thailand, Bangkok. 379 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Fish collection database of the J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Anònim, 2001. Fish collection database of the National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ng, H. H. i W. J. Rainboth, 2001: A review of the sisorid catfish genus Oreoglanis (Siluriformes: Sisoridae) with descriptions of four new species. Occasional Papers of the Museum of Zoology University of Michigan. Núm. 732: 1-34.
* Ng, H.H. i J. Freyhof, 2001. Oreoglanis infulatus, a new species of glyptosternine catfish (Siluriformes: Sisoridae) from central Vietnam. J. Fish Biol. 59(5):1164-1169.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Noxon

Noxon és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 230 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Noxon tenia 230 habitants, 104 habitatges, i 66 famílies. La densitat de població era de 70,5 habitants per km².
Dels 104 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,8% hi vivien parelles casades, en un 5,8% dones solteres, i en un 35,6% no eren unitats familiars. En el 32,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 3,5% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 37% de 45 a 60 i un 13,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.583 $ i la renda mediana per família de 35.156 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 21.000 $. La renda per capita de la població era de 14.350 $. Aproximadament el 10,1% de les famílies i el 14,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Noxon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Noxon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ose

Ose és una àrea de govern local (LGA) a l'estat d'Ondo que agafa el nom del riu Ose. La capital de la LGA és Ifon i la integren les poblacions de Okeluse,Ijagba, Umoru, Ute i Ifon, al nord, i Irekari (amb Idoani, Idogun, Afo i Imeri) al sud. Es tracta d'una regió agrícola amb cultiu de cacau com a principal.
La superfície és de 1.465 km² i la població de 144.901 (2006).
# Nétéboutou

Nétéboutou és una població del Senegal, que fou capital del país del Ouli. Està situada a l'est de Maka.
A finals de 1887 Mahmadou Lamine, després d'aixecar a les poblacions del Niani va atacar sobtadament Nétéboutou, capital del Ouli, la va saquejar i cremar i va matar el seu rei Malamine, un dels reis que recentment s'havia posat sota protectorat de França; els habitants foren agafats presoners. Tot seguit va ocupar Macadiacounda, una altra població forta del Ouli, no gaire llunyana; el capità Fortin va enviar reforços manats pel rei de Bundu, Usman Gassi, que va derrotar el marabut i el va rebutjar cap a Toubakouta recuperant Nétéboutou.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899) pel Tinent Gatelet
# Pancastellanisme

El pancastellanisme varia segons la ideologia. El corrent ideològic, el regionalista tendeix a ser de centredreta i busca la unificació de les comunitats autònomes de Castella i Lleó, Castella-la Manxa i la Comunitat Autònoma de Madrid. La de tendència separatista o "comunera" sol ser d'esquerres i d'extrema esquerra i reclama els territoris anteriorment esmentats. Poden unir també la 'identitat lleonesa' del Regne de Lleó o respectar-la i separar-la, la qual cosa es coneix com a Carreterismo (cosa que fa que marcar fronteres sigui confús) i posant l'accent en què Madrid és Castella.

## Història

Històricament, el pancastellanisme pren com a punts de referència la Guerra de les Comunitats de Castella (1520-1522), la figura de Joan Martín Díez "L'Entossudit" (1775-1825) i el projecte federalista castellà anomenat Pacte Federal Castellà (1869), entre altres fonaments. En síntesi, la denominació pancastellanista denomina als moviments que reivindiquin Castella i s'adscriuen als ideals exposats a la revolta comunera (1520-1522). Es poden prendre com a referència els escrits de l'hispanista francès Joseph Pérez, com a mitjà d'estudi d'aquells fets.

## Ideologies

La ideologia predominant en aquest corrent és l'esquerra "comunera" i marxista, el màxim suport ciutadà són esquerres, seguida de la dreta regionalista. També hi ha presència feixista al pancastellanisme i el castellanisme en general, representats per petits moviments com Castella Identitat. Les fronteres de cada corrent difereixen molt, i tendeixen a trobar-se amb els nacionalismes d'altres entitats com Extremadura, Lleó, València o Andalusia que no s'identifiquin amb el pancastellanisme. És per això, que les fronteres solen variar.

## Enllaços externs

* El Pancatalanisme i el Pancastellanisme (2)
* TV3 y el 'pancastellanismo', El País
# Panteó Viader

El Panteó Viader és una obra modernista de Cardedeu (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Monument escultòric situat a l'entrada del cementiri, alçat sobre un espai ovalat. Està compost d'una part per un petit jardí rodejant la tomba, una escala amb dos elements escultòrics i a la part superior una creu que reposa sobre una columna hexagonal. L'escultura pròpiament dita és feta amb marbre i està composta per una figura humana de certa edat amb barba (potser el profeta Malaquias) assegut amb un llibre obert a la mà esquerra i una ploma a la dreta. Els plecs de la seva indumentària cauen suaus per tot el seu cos. Al seu costat hi ha un lleó amb ales recolzat amb les potes davanteres visibles.
A la tomba hi ha la inscripció de la família Marc Viader.

## Història

Aquesta escultura està inclosa dins d'un moviment antiacademicista dins del modernisme: l'escala humana del bloc, la naturalitat en el gest, la falta d'anècdota i l'expressió són alguns trets d'aquest moviment d'escultura que va tenir com a principal influència Rodin i que es veu reflectit en aquesta escultura de Clarasó.

## Referències

* 1 2 3 «Panteó Viader». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juny 2020].
# Oteiza

«Oteiza» té aquests significats:
* Oteiza (llinatge), llinatge aragonès d'origen navarrès
* Oteiza (Navarra), municipi de Navarra, a la comarca d'Estella Oriental, dins la merindad d'Estella
* Oteiza (gènere), gènere de plantes de la família de les asteràcies
* Batalla d'Oteiza, combat de l'any 1874 durant la tercera carlinada
* Jorge Oteiza Enbil (Orio, 1908 - Sant Sebastià, 2003), escultor, pintor, dissenyador i assagista basc
# Papir Oxirinc 840

Papir Oxirinc 840 fragment de pergamí trobat a Oxirinc Egipte l'any 1905. El fragment de 45 línies data de l'any 400 dC. Fou descobert per B. P. Grenfell i Arthur Hunt. Explica dos episodis que tenen com protagonista a Jesús de Natzaret:
* Discurs de Jesús als seus deixebles.
* Disputa entre Jesús i Leví referent a les purificacions rituals.
L'aportació d'aquest text, des del punt de vista històric, és confirmar la diversitat de pensament entre Jesús i els fariseus.
Els autors crítics no es posen d'acord sobre l'evangeli a què pertany aquest fragment. Waitz el relaciona amb l'Evangeli dels Natzarens pel seu caràcter sinòptic, Marie-Joseph Lagrange diu que forma part de l'Evangeli dels Hebreus. En canvi, Aurelio de Santos Otero opina que el seu contingut pertany als evangelis sinòptics.

## Vegeu també

* Papirs d'Oxirinc

## Referències

* ↑ Kruger, Michael J. The Gospel of the Savior: An Analysis of P. Oxy. 840 and Its Place in the Gospel Traditions of Early Christianity (en anglès). BRILL, 2005, p. 6. ISBN 9004143939.

## Bibliografia

* PUIG I TÀRRECH, Armand. Jesús un perfil biogràfic
* Aurelio de Santos Otero Los Evangelios Apócrifos, 74 (castellà)
Papirs d'Oxirrinc :
# Parc Nacional de Reisa

El Parc Nacional de Reisa (noruec: Reisa nasjonalpark) és un parc nacional situat al municipi de Nordreisa, comtat de Troms, Noruega, que va ser establert el 28 de novembre de 1986. El parc és ple de vida salvatge i silvestre. L'aligot calçat és l'au més comuna del parc, però els excursionistes també pot detectar l'àguila daurada, el xoriguer i el falcó grifó. Els goluts i els linxs viuen al parc i a les muntanyes circumdants. El nom del parc en sami, Njállaávzi, significa guineu àrtica, espècie que ha viscut a la zona molt de temps. El depredador més gran de Noruega, l'os bru, s'observa ocasionalment al parc.
El riu Reisa ha tallat una vall i un canyó (al nord de l'OMI) en l'altiplà de la muntanya, produint la llarga vall fèrtil anomenada Reisadalen. Les Cascades són comunes al parc, destacant en les valls trencades. La cascada Mollisfossen és una de les més espectaculars caient 269 metres d'altura.
La vall i les muntanyes adjacents han estat valuosos per a la caça i la pesca des de fa segles. La fusta de pi roig, es van utilitzar per a llenya i per a produir quitrà. Gairebé totes les granges de la vall van obtenir ingressos addicionals fent quitrà, i la producció va continuar fins ben entrat el segle xx. Les restes de molts forns de quitrà encara es poden trobar. Les àrees del parc i els voltants a la primavera i a la tardor són ideals per al pasturatge de rens semi-domesticats. A l'hivern, els rens en aquesta regió pasturen a la zona del municipi de Kautokeino, al comtat de Finnmark. A l'estiu van a la costa del nord-oest.

## Referències

* ↑ «Reisa national park» (PDF). Norwegian Directorate for Nature Management. Arxivat de l'original el 2013-04-19. [Consulta: 21 desembre 2012].
* ↑ Schandy, Tom; Helgesen, Tom. 100 norske naturperler (en noruec). Noruega: Forlaget Tom & Tom, 2006. ISBN 978-82-995682-8-9.

## Enllaços externs

* http://reisa-nasjonalpark.no/?id=100 About Reisa NP Arxivat 2013-10-24 a Wayback Machine. (anglès)
# Parc Nacional de Reinheimen

El Parc Nacional de Reinheimen (en noruec: Reinheimen nasjonalpark) és un parc nacional de Noruega que va ser establert el 2006. El parc es compon de 1,969 quilòmetres quadrats, que protegeixen una zona d'alta muntanya. Es troba als comtats de Møre og Romsdal i Oppland, a l'oest de Noruega. El parc inclou parts dels municipis de Lesja, Skjåk, Vågå, Lom, Norddal, i Rauma. El parc consta de gran part de la serralada Tafjordfjella, així com l'hàbitat de rens a la part nord de la vall d'Ottadalen.
El parc és un dels espais naturals més grans encara intactes al sud de Noruega. Gran part de l'ecosistema alpí original segueix intacte, incloent els rens salvatges, goluts, àguiles daurades, falcons grifons i perdius. El parc es compon de nombroses muntanyes i valls. Les muntanyes més altes del parc són de més 2.000 metres sobre el nivell del mar. El paisatge de Reinheimen és extremadament variat. A l'oest, és molt dramàtic, amb pics punxeguts i crestes tallades, i rius que flueixen ràpidament. Cap a l'est, el terreny està en pendent més suau, amb altiplans i valls més amplis i rius que flueixen més lentament. Una sèrie de rius, entre ells el Rauma, tenen les seves fonts a Reinheimen.

## Referències

* ↑ Reinheimen National Park (PDF). Norwegian Directorate for Nature Management. ISBN 978-82-7072-912-8 [Consulta: 1r juny 2013].
* ↑ Store norske leksikon. «Reinheimen nasjonalpark» (en noruec). [Consulta: 15 octubre 2010].
# PVH

PVH té els següents significats:
* PVH Corp (de l'acrònim en anglès Phillips-Van Heusen), empresa tèxtil dels Estats Units
* Papil·lomavirus humà, virus d'ADN responsable de la malaltia de transmissió sexual més freqüent
# Paraliparis membranaceus

Paraliparis membranaceus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 6 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu fins als 732 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: el sud de Xile.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Stein, D.L. i K.W. Able, 1986. Liparididae. P. 1275-1283. A: P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. III.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Parananochromis axelrodi

Parananochromis axelrodi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Gabon.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lamboj, A. & Melanie L. J. Stiassny, 2003, Zootaxa 171: 1-11.
* Lamboj, A. & M. L. J. Stiassny. 2003. Three new Parananochromis species (Teleostei, Cichlidae) from Gabon and Cameroon, Central Africa. Zootaxa Núm. 209: 1-19.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Patiala (ciutat)

Patiala (panjabi: ਪਟਿਆਲਾ) és una ciutat i municipalitat del Panjab (Índia) capital del districte de Patiala i antiga capital del principat de Patiala. Està situada a 30° 20′ N, 76° 24′ E﻿ / ﻿30.33°N,76.4°E﻿ / 30.33; 76.4. Consta al cens del 2001 amb una població de 302.870 habitants (1881: 53.629 habitants 1901: 53.545 habitants).

## Història

A la meitat del segle xviii, el sikh Baba Ala Singh, a diferència d'altres contemporanis, va exhibir una gran visió al fer front a l'Imperi Mogol, afganesos i marathes. El 1761 va combatre els marathes a la tercera batalla de Panipat i va ser aliat dels afganesos rebent el títol de raja d'Ahmad Shah Durrani. El 1763, després del repartiment de la província de Sirhind, va fundar el fort de Kila Mubarak al petit poble de Patiala, entorn del qual va créixer la ciutat en gran part amb emigrants de Sirhind.

## Edificis

* Mohindar College
* Rajindar Victoria Diamond Jubilee Library
* Rajindar Hospital,
* Palau reial
* Moti Bagh (Jardí de la Perla)
* Victoria Memorial Poorhouse

## Portes de la muralla de Patiala

* Darshani (entrada principal a la fortalesa)
* Lahouri
* Nabha
* Samana
* Sirhindi
* Sheranwala
* Safabadi
* Sunami
* Top Khana

## Personatges

* Comandant Rakesh Sharma, primer astronauta indi
* Shaheed-i-Azam Sardar Udham Singh, gran revolucionari socialista
* Capità Amarinder Singh, 29è primer ministre del Panjab.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Website oficial de Patiala
* Impressions of Patiala Photo-slide Arxivat 2011-03-15 a Wayback Machine.
* Patiala Photos Arxivat 2011-03-15 a Wayback Machine.
* Early History of Patiala City Founding
* Punjab State Archives Arxivat 2007-01-29 a Wayback Machine.
# Pardal de Zarudni

El pardal de Zarudni (Passer zarudnyi) és un ocell de la família dels passèrids (Passeridae).

## Hàbitat i distribució

Habita les zones desèrtiques i estepàries del Turkmenistan i l'Uzbekistan.

## Referències

* ↑ «Pardal de Zarudni». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Pale ale

Pale ale és un dels principals estils de cervesa del món, de tradició anglesa, fermentació alta i maltes tipus pale. Constitueix en si mateix un estil (també conegut com a classic pale ale o english pale ale) però al mateix temps es troba en l'origen de molts altres estils derivats com ara l'India pale ale (IPA) o l'American pale ale.
Pale significa en anglès clar o pàl·lid i encara que la cervesa pale sol ser d'un color bastant més fosc que el d'una típica lager, és molt més clara que les cerveses negres porter o stout predominants quan la pale va aparèixer. L'expressió pale apareix primerament aplicada a les maltes, quan al segle xviii la cocció amb carbó de coc permet torrar la malta més lentament evitant així que quedi tan fosca com ha quedat fins aleshores. D'aleshores ençà el terme pale aplicat a la cervesa (pale ale) guanya dia a dia més popularitat tot i que no és fins a la segona meitat del segle xx que no se la distingeix definitivament de l'estil bitter (elaborat també a partir de maltes pale però sensiblement més amarga).
Viccionari
# Pedro Porter y Casanate

Pedro Porter y Casanate (Saragossa, ~1610 - Concepción, Xile, 1662) fou un marí i explorador aragonès al servei de la Corona de Castella. Va entrar a la carrera militar servint a l’Armada Real el 1624, i va prendre part a diversos conflictes bèl·lics de l'època, lluitant per Felip IV de Castella al Setge d'Hondarribia de 1638 i durant la guerra dels Segadors, a les costes de Catalunya entre 1641 i 1642. Havia estat a Amèrica el 1635 i 1636, i feu diverses expedicions a la península californiana entre 1648 i 1651, en les que deduí que era una illa. Més tard fou Governador de Xile entre 1656 i 1660.

## Obra

Considerat com un expert en matèria naval, els seus tractats foren apreciats a la seva època. Va escriure diverses obres:
* Diccionario náutico,
* Hidrografía general,
* Arte de navegar,
* Reparo a errores de la navegación española.

## Referències

* ↑ Cronología histórica. «Año 1662». [Consulta: 25 abril 2013].
* ↑ Memorial de don Pedro Porter al rey de España
* ↑ Relación de don Pedro Porter Casanate de la etapa 1643-1649.
* ↑ Martín Fernández de Navarrete: Diccionario marítimo español.

## Fonts

* José Toribio Medina, Diccionari biogràfic colonial de Xile, Impr. Elziviriana, Santiago, 1906, Pj. 697-698.

## Enllaços externs

* Biografia de Pedro Porter y Casanate Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine..
# Penn Lake Park

Penn Lake Park és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 269 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Penn Lake Park tenia 269 habitants, 118 habitatges, i 84 famílies. La densitat de població era de 53 habitants/km².
Dels 118 habitatges en un 23,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,6% hi vivien parelles casades, en un 5,1% dones solteres, i en un 28% no eren unitats familiars. En el 22% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 31,2% de 45 a 60 i un 17,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.139 $ i la renda mediana per família de 50.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.018 $ mentre que les dones 26.000 $. La renda per capita de la població era de 20.437 $. Entorn del 5,7% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Penn Lake Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Penn Lake Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pallàs

«Pallàs» té aquests significats:

## Persones
### Primer cognom

* Camil Pallàs i Arisa (1918-1982), arquitecte i restaurador
* Josep Pallàs i Castelló (1935-2003), futbolista
* Manuel Pallàs i Ferrer (1920-1998), futbolista
* Paulí Pallàs i Latorre (1862-1893), anarquista
* Xavier Pallàs i Mariani (1980), músic

### Segon cognom

* Joan Abellà Pallàs, àlies Joan de cal Ribetes (1905-1955),administratiu i sindicalista
* Josepa Abellà Pallàs, (1909-?)obrera tèxtil i sindiclaista
* Rossend Cabré i Pallàs (1910 - ?), polític
* Sílvia Barroso Pallàs (1970), periodista
* Teresa Clota i Pallàs (1940), professora de llengua i literatura catalanes.

## Llocs

* Cal Pallàs a Pelagalls (Els Plans de Sió)
* Can Pallàs, casa a Taradell (Osona)
* Casa Pallàs, edifici de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran)
* el Pallàs, masia a Lladurs