OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cambra de Comerç de Terrassa

La Cambra de Comerç de Terrassa és una corporació de dret públic fundada a Terrassa el 28 de juny de 1886 amb seu a Terrassa, i regulada per la llei 3/93 i per la llei 14/2002 de Catalunya. Fou la primera cambra de comerç en constituir-se a Catalunya, i la tercera a Espanya. Des de 2019 el seu president és Ramon Talamàs.

## Objectius

Té com a finalitat oferir informació, assessorament i formació per millorar la gestió de les empreses, fomentar la promoció de la internacionalització, afavorir els interessos generals de les empreses i comprometre's activament amb el desenvolupament econòmic de la seva demarcació, el Vallès Occidental (té dues subseus a Rubí i Sant Cugat del Vallès) i proporcionar les actuacions necessàries per al foment del comerç i la indústria. El 1985 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya.

## Òrgans de govern

El Ple és el màxim òrgan de govern de la Cambra i està format per 36 membres que representen els diferents sectors de l'activitat econòmica de la demarcació de Terrassa, distribuïts d'acord amb la seva importància econòmica. És l'òrgan màxim de govern i de representació i, com a tal, adopta els acords principals per a la vida de la Cambra i fixa les grans línies de l'acció corporativa.
El Comitè Executiu de la Cambra actua com a òrgan de govern permanent de gestió, administració i proposta de la Cambra i es responsabilitza de la direcció institucional de l'entitat. Està format pel President, tres Vicepresidents, el Tresorer i set Vocals, elegits tots ells entre els membres del Ple.
També hi ha Comissions consultives formades per empresaris i persones vinculades al món econòmic i empresarial que tenen com a finalitat promoure estudis i projectes de defensa dels interessos dels empresaris, fer aportacions que afavoreixin i fomentin el desenvolupament estratègic de la demarcació i ajudar a la Cambra a posicionar-se en aquells temes de representació i actualitat empresarial. Actualment, hi ha formades les Comissions de Comerç Internacional, Indústria i Innovació Tecnològica, Medi Ambient i Qualitat i Comerç, Serveis i Turisme.

## Referències

* ↑ «Cambra de Comerç de Terrassa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Cambra Oficial de Comerç i Indústria de Terrassa. Cambres de comerç». Serveis per a emprenedors prestats per entitats públiques i privades de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 20 de desembre 2016. [Consulta: 12 desembre 2016].
* ↑ «Un llibre de gran format recull els 125 anys de la Cambra de Comerç». Terrassa Digital, 13-07-2011. Arxivat de l'original el 21 de desembre 2016 [Consulta: 12 desembre 2016]. Arxivat 21 de desembre 2016 a Wayback Machine.
* ↑ Creus de Sant Jordi, al GEC

## Vegeu també

* Eleccions a les cambres de comerç de Catalunya de 2019

## Enllaços externs

* Cambra de Comerç de Terrassa - Lloc web oficial
# Campionat d'Europa d'escacs individual de 2015

El Campionat d'Europa d'escacs individual de 2015 fou un torneig d'escacs disputat pel sistema suís a 11 rondes, entre els dies 23 de febrer i el 8 de març de 2015 a Jerusalem (Israel). El torneig fou organitzat per la Federació d'Escacs i Municipal de Jerusalem sota els auspicis de la European Chess Union.
El campionat era obert a tots els jugadors que representessin a una federació europea. Era vàlid per a l'obtenció de norma de Gran Mestre i Mestre Internacional. Els millors 23 jugadors es classificaven per la Copa del Món de 2015.
Hi varen prendre part 250 jugadors. El GM rus Ievgueni Naier va guanyar la medalla d'or destacat en solitari, amb 8½ punts.

## Classificació final

* GM Ievgueni Naier ( Rússia), 2634 – 8½ punts
* GM David Navara ( Txèquia), 2735 – 8 punts
* GM Mateusz Bartel ( Polònia), 2631 – 8 punts
* GM Denís Khismatul·lin ( Rússia), 2653 – 8 punts
* GM Yuri Vovk ( Ucraïna), 2588 – 7½ punts
* GM Anton Kórobov ( Ucraïna), 2687 – 7½ punts
* GM Aleksandr Ipàtov ( Turquia), 2592 – 7½ punts
* GM Pàvel Eliànov ( Ucraïna), 2727 – 7½ punts
* GM Andrei Volokitin ( Ucraïna), 2646 – 7½ punts
* GM Maksim Matlakov ( Rússia), 2695 – 7½ punts
* GM Sanan Siuguírov ( Rússia), 2678 – 7½ punts
* GM Oleksandr Moissèienko ( Ucraïna), 2695 – 7½ punts
* GM Aleksandr Motiliov ( Rússia), 2665 – 7½ punts
* Ilia Iljiushenok ( Rússia), 2450 – 7½ punts
* GM Robert Kempiński ( Polònia), 2625 – 7½ punts
* GM Ilià Smirin ( Israel), 2650 – 7½ punts
* GM Ivan Txeparínov ( Bulgària), 2681 – 7½ punts
* GM Gabriel Sargissian ( Armènia), 2668 – 7½ punts
* GM Ivan Popov ( Rússia), 2639 – 7½ punts
* GM Viktor Láznička ( Txèquia), 2670 – 7½ punts
* GM Maksim Rodshtein ( Israel), 2660 – 7½ punts
* GM Ante Brkić ( Croàcia), 2586 – 7½ punts
* GM Liviu-Dieter Nisipeanu ( Alemanya), 2654 – 7½ punts
* GM Borís Gratxev ( Rússia), 2670 – 7½ punts
* GM Tamir Nabaty ( Israel), 2585 – 7½ punts
* GM Emre Can ( Turquia), 2555 – 7½ punts
Fins a 250 classificats.

## Referències

* ↑ «European Individual Chess Championship 2015». chessdom. [Consulta: 25 octubre 2015]. (anglès)
* ↑ «European Individual Chess Championship 2015: Chessboard battles in the holy city Jerusalem». fide.com. [Consulta: 25 octubre 2015]. (anglès)
* ↑ «Classificació i resultats». chess-results.com. [Consulta: 25 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Campionat d'Europa d'escacs individual de 2015 - Lloc web oficial
# Cyta

Cyta (grec antic:) és una organització semigovernamental constituïda per llei, és el principal proveïdor de comunicacions electròniques integrades a Xipre. És el proveïdor dominant de telecomunicacions de línia fixa, telecomunicacions mòbils i accés a Internet a Xipre.
Cytamobile ha proporcionat els seus serveis de telefonia mòbil des de 1988 i actualment opera amb el nom de Cytamobile-Vodafone, després d'un acord de col·laboració de xarxa amb Vodafone el 2004.

## Referències

* ↑ «CytaMobile Vodafone». [Consulta: 15 març 2012].

## Enllaços externs

* Cyta - Lloc web oficial
# Intent de cop d'estat a São Tomé i Príncipe de 2022

L'intent de cop d'estat de São Tomé i Príncipe de 2022 fa referència a les qualificacions d'un assalt al quarter general de l'Exèrcit de São Tomé i Príncipe durant la nit del 24 al 25 de novembre de 2022 com un «intent de cop d'estat» per part del govern nacional.
El 25 de novembre, el primer ministre Patrice Trovoada va comunicar en una conferència de premsa que a la mitjanit (una de la matinada als Països Catalans) quatre homes havien atacat la caserna general de les forces armades del país, entre ells Delfim Neves, expresident de l'Assemblea Nacional, i un militar que havia participat en l'intent de cop d'Estat de 2003. L'intent de cop va ser frustrat pel govern, i els seus autors van ser descrits com a detinguts.

## Referències

* 1 2 EFE. «Frustren un suposat cop d'Estat a São Tomé i Príncipe». [Consulta: 25 novembre 2022].
# El silencio de los fusiles

El silencio de los fusiles és una pel·lícula documental colombiana de 2017 escrita i dirigida per Natalia Orozco. Amb participació en importants esdeveniments com el Festival Internacional de Cinema de Cartagena de Indias, el Festival Rencontres de Tolosa de Llenguadoc i el Festival de Lima, el documental retrata les negociacions dutes a terme en l'Havana entre el govern nacional colombià encapçalat pel llavors president Juan Manuel Santos i el grup guerriller de les FARC, i els inconvenients que es van presentar en el camí i van posar en perill la signatura de l'acord.

## Referències

* 1 2 «Cine Colombiano: El silencio de los fusiles» (en castellà). [Consulta: 16 juliol 2019].
* ↑ «El Silencio de los Fusiles | DOCSBARCELONA» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 16 de juliol de 2019. [Consulta: 16 juliol 2019].
* ↑ «El silencio de los fusiles» (en castellà). [Consulta: 16 juliol 2019].

## Enllaços externs

* El silencio de los fusiles a Internet Movie Database (anglès)
* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Coll d'en Borrell

El Coll d'en Borrell és un coll a 683,1 m. alt. situat a l'àmbit de l'antic poble de Prullans, a llevant del Mas d'en Borrell, també a llevant, i bastant a prop, del Pont de Montanyana.
Pertany al terme municipal de Tremp, dins de l'antic municipi de Fígols de Tremp.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Botia javedi

Botia javedi és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical, el qual viu a Àsia: la conca del riu Kabul al Pakistan.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gray, J. E., 1831. Description of twelve new genera of fish, discovered by Gen. Hardwicke, in India, the greater part in the British Museum. Zoological Miscellany 1831: 7–9 «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 26 agost 2012]..
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Mirza, M.R., 2003. Checklist of freshwater fishes of Pakistan. Pakistan J. Zool. Suppl. Ser. (3): 1-30.
* ↑ Mirza, M. R., 2002. Checklist of freshwater fishes of Pakistan. Department of Zoology, Government College University, Lahore, el Pakistan.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* FishWise (anglès)
* ION (anglès)
* Discover Life (anglès)
# Felicià Fàbregas

Felicià Fàbregas (Besalú, 6 d'agost de 1799 - Barcelona, 16 de febrer de 1862) fou director i professor. Va ser ajudat per l'església de Santa Maria del Mar de Barcelona, on portà a terme la seva feina com a director de cor i professor de cant pla. Va compondre algunes obres de música sacra.
Al diari de Barcelona del 19 de febrer del 1862 se li dedica un article en el seu honor, després d'haver mort on s'alaben les seves qualitats musicals.

## Referències

* ↑ «Besalú. Llibre de baptismes (1782-1802) pàg.471 (imatge 240)». Arxiu Diocesà de Girona. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ Diario de Barcelona: Año 1862, no. 050 (19 feb. 1862) Ed. mañana, 19-02-1862, pàg. 2.
* ↑ Casares Rodicio. Diccionario de la música española e hispanoamericana/director y coordinador general Emilio Casares Rodicio (en castellà). 4. Madrid: Sociedad General de Autores y Editores, 1999, p. 875 (Col·lecció de música de Manuel Romero-Fiol).
# Felicià de Foligno

Felicià de Foligno (ca. 160 - † ca. 250) és un sant catòlic, patró de Foligno, a Itàlia.

## Hagiografia

Segons la tradició cristiana, va néixer a Forum Flaminii, l'actual San Giovanni Profiamma, a la Via Flamínia, al si d'una família cristiana vora el 160. Fou un estudiant espiritual del Papa Eleuteri, i va evangelitzar Foligno, Spello, Bevagna, Assissi, Perusa, Norcia, Plestia, Trevi i Spoleto.
Fou posteriorment consagrat bisbe de Foligno pel Papa Víctor I l'any 204, fou el primer bisbe que va rebre el pal·li com a símbol del seu poder. Va ordenar sacerdot a Valentí de Roma. El seu episcopat va durar més de 50 anys; fou un dels primers bisbes cristians del nord d'Itàlia. Fou arrestat amb 94 anys i va rebutjar adorar els déus romans durant la persecució de Deci. Fou torturat i fuetejat, i va morir fora de Foligno mentre el traslladaven a Roma per executar-lo.

## Veneració

Es va construir una església sobre la seva tomba a Foligno. Les seves relíquies foren traslladades a Metz el 4 d'octubre del 970, i algunes relíquies el 965 a Minden (Rin del Nord-Westfàlia); Felicià fou així erròniament considerat un bisbe d'aquesta ciutat alemanya, i que tenia una festa a part el 20 d'octubre, un error que va entrar al martirologi romà. Algunes relíquies foren tornades després a Foligno el 1673-1674.
* Escena de la vida de Sant Felicià
* Estàtua de Felicià
* Catedral de Foligno

## Referències

* 1 2 San Feliciano di Foligno
* 1 2 Patron Saints Index: Saint Felician of Foligno
# Felicià Fuster Jaume

* No s'ha de confondre amb Felícia Fuster i Viladecans.
Felicià Fuster Jaume (Santa Margalida, Mallorca 1924 - Palma 2012) fou un enginyer i empresari mallorquí. El 1947 es doctorà en enginyeria industrial a l'Escola d'Enginyeria de Barcelona i el 1993 fou doctor honoris causa per la Universitat de les Illes Balears.
Entre el 1951 i el 1963 fou enginyer municipal en cap de l'ajuntament de Palma i cap dels serveis tècnics municipals. Fou cap i director tècnic de l'Empresa Municipal d'Aigua i Clavegueram del 1972 al 1979, i director de l'Escola de Mestratge Industrial de Palma del 1952 al 1973. El 1955 s'incorporà al cos d'enginyers industrials del ministeri d'indústria i a l'empresa Gas i Electricitat (GESA), de la qual fou gerent el 1962 i president des del 1973). El 1984 fou nomenat president executiu del Grup ENDESA, càrrec que ocupà fins a la seva jubilació; un cop jubilat, va ser nomenat president honorífic de GESA. El 1997 va rebre el Premi Ramon Llull. Durant els períodes 2000-2003 i 2008-2012 va ser president del Consell Social de la Universitat de les Illes Balears.

## Referències

* ↑ Article de Montserrat Casas Ametller al Diario de Mallorca

## Enllaços externs

* Biografia a la Web dels Premis Llull Arxivat 2011-12-23 a Wayback Machine.
# Falagián

Falagián és un caseriu de l'Uruguai, ubicat al sud del departament de Lavalleja. Forma part de l'àrea metropolitana de la ciutat de Minas, amb un nucli poblacional de 100 habitants segons les dades del cens del 2004.
Es troba a 148 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* 1 2 (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Falaise

«Falaise» té aquests significats:
* Falaise (Ardennes), França
* Falaise (Calvados), França
* La Falaise, Yvelines, França
* La Bossa de Falaise, lloc d'una batalla en la Segona Guerra Mundial
# Fitta

Fitta fou un estat musulmà al territori del modern Benín. És qualificat d'estat mahdista, però no per seguir al Mahdi del Sudan sinó pel seu propi Mahdi.
| Període | Monarca | Notes |
| vers 1700 | Fundació de l'estat | Fundació de l'estat |
| abans de 1800 a després de 1800 | Ayaba Abaoke | |
| 18?? a 18?? | Ajiba Abaoke | |
| 18?? a 18?? | Zigbale | |
| 18?? a 18?? | Limu Madu Zohun "Adakpe" | |
| 18?? a 18?? | No consta | |
| abans i després de 1894 | Dikple | |

## Fonts

* Worldstatesmen per Ben Cahoon
* Rulers
# Fitxa de dades de seguretat

Fitxa de dades de seguretat (FDS), o en anglès Material safety data sheet (MSDS), és un document que indica les particularitats i propietats d'una determinada substància per al seu ús correcte. Aquesta fulla o fitxa conté les instruccions detallades per emprar la substància i persegueix reduir els riscos laborals. Està pensada per indicar els procediments ordenadament per treballar amb les substàncies d'una manera segura. També tenen informació física del producte, com per exemple, el seu punt de fusió o el seu punt d'ebullició. Inclouen la seva toxicitat, efectes a la salut, primers auxilis, reactivitat química, emmagatzematge, disposició, protecció necessària, i de totes aquelles precaucions per a utilitzar els productes perillosos amb seguretat. El format d'aquestes fitxes pot variar depenent del seu fabricant o segons les legislacions dels diferents països. Molts productes inclouen obligatòriament la seva fitxa de seguretat en la mateixa etiqueta. També inclouen, a més de los riscos a la salut, els riscos mediambientals. Les etiquetes contenen diversos símbols de perill normalitzats per la seva ràpida identificació i frases de risc i de seguretat segons les convencions locals. Les fitxes de seguretat no estan pel consumidor general, sinó que van dirigits a treballadors professionals.

## Bibliografia

* Fichas de intervención en situaciones de emergencia, actuación de los servicios operativos en caso de accidente en el transporte de mercancías peligrosas
* Recomendaciones relativas al transporte de mercancías peligrosas. Manual de pruebas y criterios
* Legislació espanyola - Real Decreto 363/1995 del 10 de març, Article 23.
# Florenci Vila i Serra

Florenci Vila Serra, (Sant Vicent de Castellet,4 de juliol de 1927 - Sant Joan Despí, 11 de febrer de 2021), era soci de la Unió Excursionista de Catalunya (UEC) de Cornellà de Llobregat, on treballà activament per integrar noves generacions d'excursionistes i fent pedagogia de la natura i l'esport.
Va ser organitzador del curs sobre «Cançons de motxilla», així com de la Marxa del Cuc i de l'Esbart, passant a ser un vessant important de la UEC. Durant més de vint anys, era responsable de les sortides «Camis d'avui en la Barcelona de sempre» i participava en la confecció del butlletí de la UEC, Boira. L'any 2006, va elaborar la guia Itineraris per Cornellà. El 1994 va ser un dels membres fundadors de l'Avenç de Cornellà, una associació per a la defensa de patrimoni historicoartístic, i de la Comissió Ciutadana per a la Normalització Lingüística, de les quals forma part activa. La seva trajectòria personal destaca la inquietud solidària, la dedicació i l'entrega per tal d'aconseguir una millor convivència entre la ciutadania cornellanenca. Va ser membre fundador de la comissió de la Jordiada, una festa de cultura popular de Cornellà de Llobregat. L'any 2013 va publicar el llibre El Llibre de l'Ateneu Instructiu de Cornellà de Llobregat.
A l'any 2018, col·labora elaborant la guia d'itineraris de Cornellà Natura, a peu, editat per l'Ajuntament de Cornellà de Llobregat.
L'11 de febrer de 2021 morí a l'edat de 93 anys a Sant Joan Despí (Baix Llobregat). Aquest mateix 2021 durant la 28a edició de la Jordiada se li va fer un acte d'homenatge.

## Obres

* Els Camins d'avui en la Barcelona de sempre (1999)
* Itineraris del Tresquem (2006)
* El Llibre de l'Ateneu Instructiu de Cornellà de Llobregat (2013)
* Cornellà Natura, a peu. guia d'itineraris (2018)

## Reconeixement

* Premi d'Honor Ciutat de Cornellà (22 de maig de 2009).

## Referències

* 1 2 3 4 «Els Premis Ciutat de Cornellà, reconeixement a persones i entitats». Cornellà de Llobregat: Ajuntament de Cornellà de Llobregat, 25-05-2009. Arxivat de l'original el 2014-05-04. [Consulta: 4 maig 2014].
* ↑ «La ciutat reivindica el seu patrimoni en diversos itineraris». Línia Cornellà, 29-03-2017.
* 1 2 Vila i Serra, Florenci. El Llibre de l'Ateneu Instructiu de Cornellà de Llobregat. Cornellà de Llobregat: Ajuntament de Cornellà, 2013.
* ↑ «Cornellà Natura, a peu.». Ajuntament de Cornellà de Llobregat, 2018. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ Periódico, El. «Cornellà reparteix la seva ‘Jordiada 2021’ entre el 22 d’abril i el 9 de maig», 21-04-2021. [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ Vila i Serra, Florenci. Camis d'avui en la Barcelona de sempre. Cornellà de Llobregat: Unió Excursionista de Catalunya, 1999, p. 64 (Excursionisme nº 281).
* ↑ «Cornellà Natura, a peu. Guia d'itineraris». Ajuntament de Cornellà de Llobregat, 2018. [Consulta: 18 agost 2019].

## Enllaços externs

* Entrevista
# Feliu Llonch i Mates

Feliu Llonch i Mates (Sabadell, 22 de desembre de 1810 - 5 d'octubre de 1875) fou un industrial tèxtil català. Fou el besavi de Joan Llonch i Salas.

## Biografia

Feliu Llonch s'inicià en la indústria tèxtil com a teixidor i el 1839 ja havia adquirit el primer teler, que va instal·lar a casa seva. A poc a poc, i ajudat pels fills, anà creixent fins que es va veure obligat a traslladar part de la indústria al molí de l'Amat. El 1869 ja disposava d'una filatura, uns aprests i deu telers, repartits entre el seu domicili particular, el molí de l'Amat i el Vapor Brutau, i acabaria creant una gran indústria.
El 1843 formà part del grup promotor de la societat anomenada Amantes de la Agricultura e Industria de la Villa de Sabadell, amb l'objectiu de proveir la ciutat d'aigua corrent. Aquesta societat va originar l'actual Companyia d'Aigües de Sabadell (CASSA).
En morir Feliu Llonch, el 1875, la vídua i els fills van crear la raó social Joan Llonch Germans, dedicada a la fabricació de teixits de llana. Dos anys més tard, Joan Llonch i Sanmiquel, el primogènit, va fer construir el Vapor Llonch, a la carretera de Barcelona, que actualment és la seu del servei de Promoció Econòmica de l'Ajuntament de Sabadell.
L'any 1884 Sabadell li dedicà un carrer al barri del Centre.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Nomenclàtor. «Carrer de Llonch». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 4 octubre 2014].
* ↑ Promoció Econòmica. «Els vapors, una mica d'història». Ajuntament de Sabadell. Arxivat de l'original el 6 d’octubre 2014. [Consulta: 4 octubre 2014].
# Ferrocarril Alexandria - el Caire

El ferrocarril Alexandria-el Caire fou la primera línia fèrria d'Egipte, oberta el 1855. George Stephenson va proposar la seva unió a la línia el Caire - ciutat de Suez però aquesta fou descartada. Més tard la línia es va estendre del Caire a Assuan. En aquest tram de la línia que havia d'arribar fins a Ciutat del Cap (Línia Caire - Ciutat del Cap), va morir ofegat al Nil l'hereu de Muhàmmad Said Paixà, Àhmad Rifaat, en un accident ferroviari culpa d'un error humà, aquest fet comportà que Ismaïl Paixà fos nomenat successor del seu oncle.

## Vegeu també

* Ferrocarril Wadi Halfa-Khartum

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, IX, 624
* ↑ P. J. Vatikiotis, The history of Egypt from Muhammad Ali to Sadat, Londres 1980.
# Ficobilina

La ficobilina (del grec: phycos (alga), i del llatí: bilis (bilis)), juntament amb la clorofil·la i els carotenoides, formen els tres grans grups de pigments fotosintètics més importants. Aquest tipus de pigments es troben als organismes autòtrofs fotosintètics la funció dels quals és sintetitzar matèria orgànica a partir de l'absorció de llum i de compostos inorgànics. En aquest cas, les ficobilines, s'encarreguen d'augmentar el rendiment de la fotosíntesi, ja que tenen la capacitat d'absorbir energia lluminosa amb una longitud d'ona que la clorofil·la no és capaç d'absorbir de forma suficient.
Les ficobilines són compostos orgànics tetrapirròlics linears cromòfors que es troben com grups prostètics a les ficobiliproteïnes; proteïnes hidrosolubles captadores d'energia lumínica en cianobacteris i en els cloroplasts de certes algues (rhodophyta, cryptomonada, Glaucocystophyta).
Són els únic pigments fotosintètics que s'enllacen a certes proteïnes solubles en aigua conegudes com a ficobiliproteïnes.
Les ficobiliproteïnes passen l'energia de la llum a la clorofil·la per a la fotosíntesi
Les ficobilines són especialment eficients per absorbir les longitud d'ones vermella, taronja, groga i verda que no són ben absorbides per la clorofil·la a
La ficobilina presenta fluorescència a una longitud d'ona particular i, per tant, sovint es fan servir en la recerca científica en la tècnica coneguda com a immunofluorescència.

## Classificació

Hi ha 4 classes de ficobilines:
* ficoeritrobilina.
* ficocianobilina.
* ficourobilina.
* ficoviolovilina.

## Referències

* O'Carra P, Murphy RF, Killilea SD «The native forms of the phycobilin chromophores of algal biliproteins. A clarification». Biochem. J., 187, 2, maig 1980, pàg. 303–9. PMC: 1161794. PMID: 7396851.
# Ficocianina

La ficocianina, en anglès: Phycocyanin, és un complex de pigment- proteïna dins la família de recollidors de llum ficobiliproteïna, junt amb l'al·loficocianina i la ficoeritrina. és un pigment auxiliar de la clorofil·la. La ficocianina té un color característic blau pàl·lid i absorbeix la llum taronja i roja, particularment prop dels 620 nm i emet fluorescència a uns 650 nm. Les ficocinines C o R. es troben en el cianobacteriss. L'etimologia de la ficocianina prové del grec phyco que significa “algues” i cyanin del color cian. El producte ficocianina, produït per Aphanizomenon flos-aquae i el complement dietètic Spirulina es fa servir en aliments i begudes com l'agent colorant 'Lina Blue' i es pot trobar en dolços i gelats.

## Referències

* ↑ Glazer, A.N., 1989. Light guides. Directional energy transfer in a photosynthetic antenna. J. Biol. Chem. 264:1-4
Barsanti, L., & et al. (2008). Oddities and Curiosities in the Algal World. Media, 353-391.