OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Deinze

Deinze és un municipi belga de la província de Flandes Oriental a la regió de Flandes. Comprèn les seccions d'Astene, Bachte-Maria-Leerne, Deinze, Gottem, Grammene, Meigem, Petegem-aan-de-Leie, Sint-Martens-Leerne, Vinkt, Wontergem i Zeveren.

## Nuclis

| # | Nom | Superfície | Població (01/01/2008) |
| I | Deinze | 8,66 | 6.454 |
| II | Petegem-aan-de-Leie | 9,48 | 9.253 |
| III | Astene | 9,56 | 4.915 |
| IV (XII) (XIII) | Bachte-Maria-Leerne -Sint-Maria-Leerne -Bachte | 8,62 | 1.693 |
| V | Sint-Martens-Leerne | 3,78 | 1.184 |
| VI | Meigem | 7,34 | 698 |
| VII | Zeveren | 3,75 | 926 |
| VIII | Vinkt | 9,96 | 1.352 |
| IX | Wontergem | 5,09 | 968 |
| X | Grammene | 3,06 | 808 |
| XI | Gottem | 6,19 | 559 |

### Pobles veïns

* a. Poeke (Aalter)
* b. Lotenhulle (Aalter)
* c. Poesele (Nevele)
* d. Nevele
* e. Vosselare (Nevele)
* f. Drongen (Gent)
* g. Sint-Martens-Latem
* h. Deurle (Sint-Martens-Latem)
* i. Nazareth
* j. Kruishoutem
* k. Machelen (Zulte)
* l. Olsene (Zulte)
* m. Oeselgem (Dentergem)
* n. Wakken (Dentergem)
* o. Markegem (Dentergem)
* p. Dentergem
* q. Aarsele (Tielt)

## Llocs d'interés

* Castell d'Ooidonk

## Evolució demogràfica

Evolució demogràfica :
| 1806 | 1816 | 1830 | 1846 | 1856 | 1866 | 1876 | 1880 | 1890 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1947 | 1961 | 1970 | 1977 | 1980 | 1990 | 2000 | 2006 | 2018 |
| 2901 | 2908 | 3644 | 3710 | 3737 | 3746 | 3828 | 3915 | 4591 | 4961 | 5095 | 5039 | 5131 | 5545 | 6004 | 16711 | 23928 | 24802 | 25687 | 27559 | 28320 | 31085 |

## Personatges il·lustres

* Filip van Montmorency-Nivelle (1524-1568)
* Rudy Dhaenens, ciclista
# Dos sogres i un destí

Dos sogres i un destí (originalment en italià, Compromessi sposi) és una pel·lícula del 2019, la pel·lícula de Francesco Miccichè protagonitzada per Vincenzo Salemme i Diego Abatantuono. S'ha doblat i subtitulat al català.
El rodatge de la pel·lícula va començar el 23 de novembre de 2018 i es va rodar gairebé íntegrament entre Gaeta i Formia. La pel·lícula va ser distribuïda per Vision Distribution als cinemes a partir del 24 de gener de 2019. El 7 de gener de 2019 es va publicar en línia el tràiler oficial de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ «Scheda su Coming Soon».
* ↑ «Pel·lícules - Dos sogres i un destí». TV3. [Consulta: 11 novembre 2022].
* ↑ «Dos sogres i un destí». Goita què fan, ara!. [Consulta: 16 desembre 2023].
* ↑ «Catalogo Vision».
* ↑ «Trailer Compromessi Sposi».
# Díptic del retrat de Felip de Croÿ

El Díptic amb el Retrat de Felip de Croy va ser pintat c. 1460 en oli sobre taula de roure pel pintor flamenc Rogier van der Weyden i actualment es troba separat entre el Museu de Belles Arts d'Anvers, on es troba l'ala dreta amb el retrat de Felip de Croy, i la Huntington Library on es mostra l'ala esquerra amb una Mare de Déu. Aquesta representació de Felip I de Croy, camarlenc de Felip el Bo, és probable l'ala dreta d'un díptic del que l'ala esquerra es creu que pot ser la Verge amb el Nen, actualment a la Huntington Library de San Marino. De Croy tindriat al voltant de vint-i-cinc anys en el moment del retrat.
L'obra va ser un encàrrec per la condició de Rogier com a pintor oficial de la ciutat de Brussel·les. Van der Weyden va millorar la imatge del model arreglant el gran nas i la prominent mandíbula inferior del jove noble, i presentar en canvi una visió d'home refinat i piadós. En els seus retrats de la noblesa, Rogier generalment representava uns trets facials allargats i els dits amb molt detall. Aquesta tendència es pot veure en la descripció de la mandíbula i el nas llarg del model.
La data aproximada de finalització és 1460. Al revers de la taula es troba inscrit el títol utilitzat pel model entre 1454-1461.

## Referències

* ↑ Campbell, 110
* ↑ Retrat-díptic de Philippe de Croy". Web Gallery of Art
* ↑ Campbell, 15
* ↑ Grössinger, Christa. Picturing women in late Medieval and Renaissance art. Manchester: Manchester University Press, 1997. pàg. 60. ISBN 0-7190-4109-0
* ↑ Hand & Wolff, pàg. 242

## Bibliografia

* Campbell, Lorne. Van der Weyden (en anglès). Chaucer, 2004. ISBN 9781904449249 [Consulta: 8 gener 2011].
* Hand, John Oliver; Wolff, Martha. Early Netherlandish painting (en anglès). National Gallery of Art, 1986. ISBN 9780521340168 [Consulta: 8 gener 2011].
# Derbentski

Derbentski - Дербентский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del Kirpili. És a 11 km al sud de Timaixovsk i a 52 al nord de Krasnodar.
Pertany al khútor de Tantsura-Kramarenko.

## Història

La vila fou fundada per famílies de camperols de Povoljie, que fugien de la fam russa del 1921, i per soldats de l'Exèrcit Roig el 1923. Les terres en què es construí el khútor pertanyien des de finals del segle xix als cosacs Petrussenko i Iatsubi, on Fiódor Liutikh havia instal·lat una fàbrica de maons el 1900. S'escollí el nom Derbentski en honor dels soldats del regiment revolucionari de Derbent que moriren en combat amb els cosacs blancs a l'estació Vedmidivka (a Medvédovskaia) del ferrocarril del Caucas del Nord el 7 d'abril de 1918. El 1925 els habitants de Derbentski crearen el TOZ Vperiod, que en la dècada del 1930 es transformà en un kolkhoz que prengué el nom de Derbenets. El 1926 vivien a la vila ja 518 persones, i obtingué l'estatus de municipi, estatus que perdria en favor de Tantsura-Kramarenko. El 3 d'agost del 1950 el kolkhoz de Derbentski fou inclòs dins el kolkhoz 20 let Oktiàbria.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Història de la vila a la pàgina web del municipi Arxivat 2014-08-12 a Wayback Machine. (rus)
* Mapa topogràfic a maps.vlasenko.net (rus)
# Dry Creek (Oklahoma)

Dry Creek és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 216 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dry Creek tenia 216 habitants, 97 habitatges, i 67 famílies. La densitat de població era de 9,6 habitants per km².
Dels 97 habitatges en un 20,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,6% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 30,9% no eren unitats familiars. En el 24,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,54.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,9% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 19,4% entre 25 i 44, un 26,4% de 45 a 60 i un 27,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 51 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.292 $ i la renda mediana per família de 28.523 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.643 $ mentre que les dones 22.083 $. La renda per capita de la població era de 14.186 $. Entorn del 14,7% de les famílies i el 22,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dry Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dry Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Diada de la Catalunya Nord

El 7 de novembre és la Diada de la Catalunya Nord, que commemora la partició de Catalunya i l'annexió de l'actual Catalunya Nord a França en virtut del Tractat dels Pirineus (1659). En el context de la Diada, el cap de setmana més proper al dia 7, tenen lloc diversos esdeveniments a la Catalunya Nord, entre els quals una manifestació a Perpinyà i la cloenda del Correllengua.
La primera manifestació per la Diada va tenir lloc el 1984 a Perpinyà. Va ser organitzada pel "Col·lectiu 7 de novembre" i van assistir-hi un miler de persones. Des d'aleshores, altres col·lectius i partits polítics (Jove Moviment Feminista de Perpinyà, Casal Jaume I de Perpinyà, Aire Nou, ERC Catalunya Nord) s'han sumat a les convocatòries. Arran dels esdeveniments polítics a Catalunya Sud, el nombre d'assistents a la manifestació també s'ha incrementat els últims anys.
Durant la Diada del 2017, el batlle de Perpinyà, Jean-Marc Pujol, no va autoritzar el tradicional desplegament d'una bandera estelada de grans dimensions al Castellet.
Assistència a la Manifestació 7 de Novembre:
* 2019/ 9 de Novembre, 3.000 assistents
* 2018/ 10 de Novembre, 10.000 assistents
* 2017/ 4 de Novembre, 3.000 assistents
* 2016/ 5 de Novembre, 600 assistents
* 2015/ 7 de Novembre, 2.000 assistents

## Referències

* ↑ «Aquest 10 de novembre se celebra a Perpinyà la Diada de la Catalunya del Nord». Ràdio Arrels - La veu de Catalunya Nord.
* ↑ «Cloenda del Correllengua 2018 a Perpinyà – Correllengua». [Consulta: 10 novembre 2018].
* ↑ Carrera, Manel «Diada de la Catalunya Nord». festes.org.
* ↑ «“Si no dones contingut polític i social al mot ‘Catalunya Nord' fas historicisme pur”». La Directa.
* ↑ «Altres accions complementàries, i comunicat, avui a Perpinyà». Arxivat de l'original el 2018-11-11. [Consulta: 10 novembre 2018].
* ↑ «El procés d'independència reactiva el catalanisme a Catalunya Nord». [Consulta: 10 novembre 2018].
* ↑ «El batlle de Perpinyà, prohibeix l'estelada al Castellet.». Arxivat de l'original el 2018-11-10. [Consulta: 10 novembre 2018].
# Drusil·la (filla d'Herodes Agripa I)

Drusil·la (en llatí Drusilla) va ser filla d'Herodes Agripa I, rei dels jueus, i de Cipros, i germana d'Herodes Agripa II. Era germana d'Herodes II Agripa, Berenice i Mariamne V.
El seu pare va morir possiblement enverinat l'any 44, quan tenia 6 anys. Havia estat promesa a Epífanes, fill del rei Antíoc IV de Commagena, però el pacte es va trencar quan Epífanes va refusar convertir-se al judaisme com s'havia convingut. Segons Flavi Josep, quan van matar al seu pare, els habitants grecs de Cesarea i els samaritans de Sebastia van sortir al carrer cantant d'alegria, van assaltar el palau reial i van agafar les estàtues de les tres filles del rei, portant-les a una casa de perdició on van simular diverses violacions.
Llavors es va casar amb Aziz (Asisus o Azizus), rei d'Emesa (cap als anys 42-54), que es va convertir al judaisme. Va ser reina-sacerdotessa d'Emesa. Drusil·la envejava a la seva germana Berenice que tot i que era deu anys més gran, era més bonica. Aviat li va fer el salt a Aziz i es va aparellar amb Antoni Fèlix el procurador de Judea, que la va instigar a abandonar a Aziz; ella ho va fer i es va casar amb Fèlix, que no va acceptar la circumcisió ni convertir-se al judaisme. Va ser Drusil·la la que va renunciar a la seva religió. D'aquest matrimoni va néixer un fill, Agripa, que va morir a l'erupció del Vesuvi l'any 79, la que va destruir Pompeia.
Tàcit parla de la dona de Fèlix de nom Drusil·la, però diu que era neta de Cleòpatra i Marc Antoni (per tant seria filla de Juba de Mauritània i Cleòpatra Selene, ja que els altres descendents són tots coneguts), i aleshores o bé va ser un error de Tàcit o Fèlix s'hauria casat dues vegades amb dues Drusil·les (Suetoni l'esmenta com Felix trium reginarum maritum, és a dir "marit de tres reines").

## Referències

* ↑ Hadas-Lebel, Mireille. Rome, la Judée et les Juifs. París: Picard, 2009, p. 89. ISBN 9782708408425.
* ↑ Flavi Josep. Antiguitats judaiques, XX, 7, 1-2
* ↑ Flavi Josep. Antiguitats judaiques,XX, 6
* ↑ Smallwood, E.M. The Jews Under Roman Rule from Pompey to Diocletian. Boston: Leiden Brill, 2001, p. 273. ISBN 9780391041554.
# Llac Te Anau

El Llac Te Anau està ubicat a l'extrem sud-est de l'illa del Sud de Nova Zelanda. El seu nom era originalment Te Ana-au, en maori, que significa "La cova de l'aigua arremolinada". El llac té una superfície de 344 km², que el fa ser el segon més gran del país en superfície, per darrere del llac Taupo, i el més gran de l'illa; no obstant això, és el més gran d'Australàsia en volum d'aigua dolça.
El cos principal del llac s'estén de nord a sud, ocupant 65 km de longitud. Tres grans fiords formen els braços del llac en el seu flanc occidental: nord, central i sud, que són els únics fiords interiors de Nova Zelanda, ja que els altres 14 són a la costa. Hi ha diverses petites illes a l'entrada del fiord central, que es bifurca fins a la meitat de la seva longitud en dos braços: el nord-oest i el sud-oest. El llac es troba a una altitud de 210 m i, atès que la seva profunditat màxima és de 417 m, la major part de la seva llera es troba per sota del nivell del mar.
Diversos rius alimenten el llac, dels quals el més important és l'Eglinton, que s'uneix al llac per l'est, davant de l'entrada del fiord nord; la sortida és el riu Waiau, que flueix cap al sud diversos quilòmetres en el llac Manapouri. La ciutat de Te Anau es troba a l'extrem sud-est del llac, prop de la sortida.
La major part del llac és dins del Parc nacional de Fiordland i de Te Wahipounamu, Patrimoni de la Humanitat. A banda de la localitat de Te Anau, l'única presència humana prop del llac és l'assentament agrícola de Te Anau Downs, prop de la desembocadura del riu Eglinton. Malgrat que entre aquests dos assentaments la terra roba terreny a la muntanya, la resta del terreny és muntanyosa, especialment al llarg de la seva costa occidental, on les muntanyes Kepler i Murchison s'alcen 1.400 m sobre la superfície del llac.
Dues grans rutes de senderisme tenen el seu inici al llac.
# Francisco Parras i Collado

Francisco Parras i Collado (Alcalá la Real, 16 de novembre de 1934) és un sindicalista i polític català.

## Trajectòria

El 1956 s'establí a Santa Coloma de Gramenet. A partir de 1960 fou un dels principals responsables de la reconstrucció clandestina tant de la UGT de Catalunya com de la Federació Catalana del PSOE, raó per la qual fou un dels represaliats per activitats sindicals a l'empresa Hispano Olivetti. Fou membre del Comitè Nacional de la Federació Catalana del PSOE de 1960 a 1970.
Va representar la Federació Catalana del PSOE a l'Assemblea de Catalunya amb Josep Valentín i Anton i quan es produí la unificació del PSC-PSOE el 1978 fou elegit primer secretari del partit a Barcelona. Fou candidat del PSC-PSOE per província de Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 1979. No fou escollit, però substituí en el seu escó Eduard Martín Toval quan aquest dimití per presentar-se a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980.

## Referències

* ↑ Biografia al web de la Fundació Rafael de Campalans

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Agell

«Agell» té aquests significats:
* Biografies:
** Duncan Antonio Stewart Agell (Buenos Aires, 1833 - Montevideo, 1923) polític uruguaià d'origen argentí, President de l'Uruguai interí per un breu període el 1894.
** Joan Agell i Torrents, president de l'Ateneu Barcelonès.
* Geografia:
** Agell (Cabrera de Mar), també conegut com a Santa Helena d'Agell.
** Riera d'Agell. Riera pertanyent a Cabrera de Mar desemboca directament al mar Mediterrani,
# Aeroport de Naha

L'Aeroport de Naha (japonès: 那覇空港, Naha Kūkō) (codi IATA: OKA, codi OACI: ROAH) és un aeroport internacional a l'illa d'Okinawa de l'arxipèlag Ryūkyū. Està situat 4 km a l'oest del centre (l'ajuntament) de la ciutat de Naha. És el principal centre de trànsit de passatgers i mercaderies de les illes Ryūkyū i de la prefectura d'Okinawa, a més del setè aeroport amb més trànsit del Japó. Disposa de connexions regulars amb la Xina, Taiwan, Hong Kong, Corea del Sud, Tailàndia, Singapur, etc.
L'aeroport té incorporada la Base Aèria de Naha, de la Força Aèria d'Autodefensa del Japó.

## Història

L'aeroport es va construir l'any 1933 com a Aeròdrom d'Oroku (小禄飛行場) per part de la Marina Imperial Japonesa. El 1945, després de la Segona Guerra Mundial, van passar a usar-lo les Forces Aèries dels EUA amb el nom d'Aeròdrom de Naha (那覇飛行場). L'any 1972 va acabar l'administració d'Okinawa per part dels EUA que va retornar al Japó, però l'aeroport va romandre com a base militar estatunidenca fins a l'any 1982, en què es va transferir a la Força Aèria d'Autodefensa del Japó.

## Referències

* ↑ AIS Japan Arxivat 2016-05-17 at the Portuguese Web Archive

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (japonès) (anglès) (coreà) (xinès)
* Informació de l'aeroport del World Aero Data
# Jordi Jové i Viñes

Jordi Jové i Viñes (Seròs, 1961) és un pintor català. Llicenciat en belles arts per la Universitat de Barcelona, és un dels exponents més significatius de la nova fornada d'artistes lleidatans contemporanis.
L'obra pictòrica de Jové es caracteritza per la pluralitat estilística, conseqüència d'una utilització heterogènia i complexa dels materials i de la tècnica en el seu acte pictòric, sovint expressionista i marcat per l'acció directa sobre el suport.
Durant els anys 1980 Jové va ser becat diverses vegades: Diputació de Lleida (1982), Joves artistes de la Generalitat de Catalunya (1984), Beca de paisatge a Segòvia, facultat de Belles Arts de Barcelona (1985) i Diputació de Lleida (1992).
La seva obra es consolidà a partir de 1987, quan Jové inicià l'experimentació artística tot incorporant incrustacions d'elements descontextualitzats a les seves obres, que prenen un caràcter objectual. Aquesta faceta s'accentuà durant els anys 90, quan l'artistà tornà a interessar-se pel procés pictòric.
L'any 1996 presenta la sèrie Pintures, on l'artista aprofundeix en els vincles amb la pintura investigant en la seva pròpia història. L'any 1998, el Museu d'Art Jaume Morera incorporà deu olis de Jové a la seva col·lecció, tots ells realitzats l'any 1996 a Barcelona.

## Premis i reconeixements

* 1982: 1r. Premi de Pintura al Certament Nacional d'Arts Plàstiques
* 1982: Accèssit Pas-Art de Saragossa

## Exposicions

Entre les seves exposicions individuals hi destaquen:
* Victory II (Centre de lectura de Reus, Reus, 1988)
* Novembre II (Ateneu l'Artesà de Gràcia, Barcelona, 1988)
* Acció Moral en record d'Ives Klein (IEI, Lleida, 1988)
* Galeria Sebastià Petit (Lleida, 1992)
* Experiència Pictòrica (Sala d'exposicions de l'Ajuntament de Mataró, 1995)
* Pintures (Sala d'Exposicions El Roser, Lleida, 1996)
* Sala d'Exposicions Fundació La caixa, Lleida, 1999).
Quant a les col·lectives hi destaquen:
* A sangre fria (juntament amb Albert Bayona, Sebastià Petit, Lleida, 1989)
* Testimoni d'una generació d'artistes plàstics (Centre de Developpement Cultural de Foix i l'Ariège (Foix, França, 1990)
* Galeria Ferma (Fundació La Caixa, Lleida 1991)
* Trama-Drama (Casal de Joventut Republicana, Lleida, 1992)
* Coma Estadella (Sebastià Petit, Lleida, 1992); Art Frankfurt (Galeria Sebastià Petit, Lleida, Frankfurt, 1993)
* Paisatges il·luminats (Juntament amb A. Bayona i G. Iglesias, Centre Cultural de La Caixa, Lleida, 1996)
* L'Ambient d'un vestíbul (Centre cultural de La Caixa, Lleida, 1996).

## Bibliografia

* GARCIA, J. M.. Jordi Jové. Pintures. Barcelona: Ajuntament de Lleida, 1996.
* GARCIA, J.M.. Pintura ferma. Jordi Jové; Albert Minoves; Montse Ruiz. Barcelona: Fundació Caixa de Barcelona, 1987.

## Referències

* 1 2 3 4 Nadal Gaya, Joan Manuel. Diccionari de pintors, escultors, gravadors i dibuiants. L'art a la Lleida del segle xx. Lleida: Pagès, 2003, p. 184-186. ISBN 84-7935-998-6.
* 1 2 3 4 5 6 Rodríguez, Eva. «Jové Viñes, àngel». Índex d'artistes del Museu Morera. Museu d'Art Jaume Morera. Arxivat de l'original el 11 de desembre 2013. [Consulta: 12 abril 2013].

## Vegeu també

* Llista d'artistes amb obra al Museu Jaume Morera
# Joan I Ferrandis d'Híxar i de Centelles

Joan I Ferrandis d'Híxar i de Centelles, anomenat l'Orador (Aragó, vers 1384 - ?, 1454/1458), fou un noble aragonès, gran humanista. Sisè baró d'Híxar, virrei de Nàpols, coper major d'en Ferran I i majordom major d'Alfons III.
Fill del baró d'Híxar Alfons II Ferrandis d'Híxar i de Cornell i de la seva muller Toda de Centelles, filla del baró de Centelles Gilbert VI de Centelles i de Montcada. Es casà en primeres núpcies amb Maria de Luna, de la que no tingué descendència. En segones núpcies es casa amb Timbor de Cabrera, filla d'en Bernat IV de Cabrera. Tingueren almenys un fill, Joan II Ferrandis d'Híxar i de Cabrera, nat el 1419. Fou germà de l'arquebisbe de Tarragona, Gonçal Ferrrandis d'Híxar i Centelles. El seu pare li donà les senyories d'Híxar i de en el 1397. En el 1421 anà a Nàpols en qualitat de virrei per pacificar la zona de Calàbria. Obtingué els béns del comte de Luna, i posteriorment, les senyories de Lécera i Vinaceit. Comprà una part del comtat de Belchite a la reina.
# Joaquín González-Hidalgo Rodríguez

Joaquín González-Hidalgo Rodríguez (Madrid, 1 d'abril de 1839 - 24 de febrer de 1923) fou un biòleg i malacòleg espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Biografia

Va estudiar a l'Institut San Isidro de Madrid i en 1861 es llicencià en medicina a la Universitat de Madrid, on es va fer amic de Víctor López Seoane. En 1864 va començar a col·leccionar mol·lusc, i el 1865 publicà el seu treball sobre el tema al Journal de Conchyliologie de París. Així es decidí a estudiar ciències naturals, carrera en la fou deixeble de Marià de la Pau Graells i se'n va llicenciar en 1871 i doctorar en 1874. En 1876 va participar en l'Exposició Universal de Filadèlfia, i com a resultat el príncep de Mònaco el va guardonar amb l'encomana de l'Orde de Sant Carles.
Va treballar com a professor auxiliar de Zoologia general, Botànica i Mineralogia en la Facultat de Ciències de la Universitat Central de Madrid, però el 1875 va perdre la plaça. En 1888 hi fou readmès com a professor i en 1897 hi va obtenir la càtedra de mineralogia i de mol·luscs, que va mantenir fins que es va jubilar el 1918. També va ser conservador de la col·lecció malacològica del Museu Nacional de Ciències Naturals d'Espanya, on va catalogar totes les espècies i va descriure 86 espècies noves de mol·luscs.
De ben jove, en 1873, fou nomenat acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, de la que en serà vicepresident. En va prendre possessió en 1877 amb el discurs Fauna malacológica de la Península. El 1910 fou president de la Reial Societat Espanyola d'Història Natural. també fou membre de la Societat Malacològica de Bèlgica, de la Societat Linneana de Bordeus i de l'Acadèmia de Ciències Argentina.

## Obres

* Nociones de fisiología e Higiene (1870)
* Moluscos marinos de España, Portugal y las Baleares (1870-1890)
* Moluscos del viaje al Pacífico (1879)
* Catálogo iconográfico y descriptivo de los moluscos terrestres de España, Portugal y las Baleares (1884)
* Catálogo de los moluscos testáceos de las islas Filipinas, Joló y Marianas (1904)
* La fauna malacológica de España, Portugal y Baleares. Mollusques testacés marins (1917)

## Referències

* ↑ Joaquín González-Hidalgo Rodríguez (1839-1923) Arxivat 2014-06-01 a Wayback Machine. a biologia-en-internet.com
* ↑ Biografia Arxivat 2016-08-08 a Wayback Machine. al web de la RAC
* ↑ Biografia a mcnbiografias
# John Murphy

John Murphy és el nom dels següents personatges:
* John Murphy (sacerdot) (1753–1798), capellà irlandès
* John Murphy (polític) (1786-1841), polític estatunidenc
* John Murphy (nedador) (1953-), nedador estatunidenc
* John Murphy (compositor) (1965-), compositor britànic
* John Murphy (ciclista) (1984-), ciclista estatunidenc
# Johann Anton Leonhard Michl

Johann Anton Leonhard Michl (1716 - 1781) fou un organista i compositor alemany, pertanyent a la nissaga Michl.
Va ser enviat a Graz i Viena per a la seva formació musical, encara que probablement va tenir algunes lliçons dels seus dos germans Ferdinand i Johann. Va trobar feina entre els jesuïtes a Leoben com a organista, tot i que hi va romandre només cinc anys, tornant a Neumarkt com a successor del seu pare a l'església local. La seva música mai no ha estat estudiada, tot i que sembla haver escrit una sèrie de misses i d'altres obres sagrades.

## Referències

* ↑ Bertil H. Van Boer. «Michl, Johann Anton Leonhard Michl». A: Historical Dictionary of Music of the Classical Period. Scarecrow, 2012. ISBN 9780810871830.