OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Al-Kala

Al-kala és una paraula àrab que vol dir castell o fortalesa.
Va passar a la llengua castellana formant Alcalá, i menys comunament Cala o Calat, que porten nombroses ciutats sent les principals:
* Alcalá de Henares
* Alcalá la Real
* Alcalá de Guadaira
* Calahorra (Kala Hurra)
* Calatrava (Kalat Rabah)
* Calataiud (Kalat Ayyub)
* Calatorao (de Turab = terra)
* Calatañazor (Kalat al-nusur)
Alcolea deriva del diminutiu al-Kulaya (castellet) i el porten entre d'altres:
* Alcolea del Pinar
* Alcolea del Cinca
La zona de l'antic comtat de Castella i Àlaba eren anomenats pels àrabs com al-Kila (els Castells) de la que va derivar Castella. És possible que el nom Catalunya derivi de Cala o Calat amb el llati "launia" (terra de castells).

## Referències

* ↑ link, Get; Facebook; Twitter. «3 Spanish Words for “Castle” That Come From Arabic». [Consulta: 27 desembre 2018].

## Vegeu també

* Alcàsser (arquitectura)
# Bus factor

El bus factor (factor de l'autobús en anglès) és un terme que s'utilitza en l'àmbit del desenvolupament de programari i que al·ludeix a la quantitat d'informació vital d'un projecte de programari que es limita en un cert moment a un o a uns pocs desenvolupadors, impedint així la continuació del projecte en l'hipotètic cas que aquests desenvolupadors clau fossin atropellats per un autobús. Un cas paradigmàtic ha estat Linus Torvalds i el nucli de Linux.
Ser atropellat per un autobús és només un dels possibles casos als quals fa referència aquest factor. Altres circumstàncies podrien ser: tenir un fill, canviar de treball, avorrir-se del projecte o qualsevol altre canvi radical en la vida dels desenvolupadors que els faci abandonar el projecte sobtadament i/o sense avís.
Alternativament es pot dir que el «bus factor» en un projecte és el nombre mínim de persones que haurien de deixar de contribuir-hi perquè aquest estigués aturat per manca de personal capacitat disponible.
Una referència primerenca al terme va ser el 1994 quan Michael McLay va preguntar a la llista pública del llenguatge de programació Python què passaria si Guido van Rossum, el creador del llenguatge, fos atropellat per un bus.
Uns estudis del 2016 i 2017 van determinar que vora el 65% de diferents projectes a GitHub tindrien un bus factor igual o menor de 2 i menys del 10% tindrien un factor major que 10.

## Vegeu també

* Punt únic de fallida

## Referències

* ↑ Fish, Shlomi. «The Linus Torvalds Bus Factor» (en anglès). [Consulta: 23 novembre 2018].
* ↑ «Python Archives (1994q2): If Guido was hit by a bus?». [Consulta: 24 novembre 2018].
* ↑ Avelino, Guilherme; Valente, Marco Tulio; Hora, Andre. «What is the Truck Factor of popular GitHub applications? A first assessment» (en anglès), 02-01-2017. DOI: 10.7287/peerj.preprints.1233v3. [Consulta: 24 novembre 2018].
* ↑ Avelino, Guilherme; Passos, Leonardo; Hora, Andre; Valente, Marco Tulio «A Novel Approach for Estimating Truck Factors». arXiv:1604.06766 [cs], 01-05-2016, pàg. 1–10. DOI: 10.1109/ICPC.2016.7503718.

## Enllaços externs

* How Open Source Projects Survive Poisonous People, Una xerrada de Google que discuteix (entre altres coses) el bus factor. Article al respecte. (en anglès)
# Corydoras amphibelus

Corydoras amphibelus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca superior del riu Amazones.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Corydoras amphibelus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Cope, E. D. 1872. On the fishes of the Ambyiacu River. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 23: 250-294, Pls. 3-16.
# Karel Breydel

Karel Breydel, anomenat le Chevalier, (Anvers, 1678 - 1733) va ser un pintor flamenc del barroc especialitzat en pintura de batalles, càrregues de cavalleria i paisatges. Més que pels paisatges, imitats de Brueghel i Griffier, Breydel va ser estimat per les seves càrregues de cavalleria, pintades amb pinzellada lleugera i colors vius en el vestuari dels esbossos de soldats.
Batejat a Anvers el 27 de març de 1678, va tenir com a mestres a Pieter Rijsbraeck i Peter Ykens. Jean-Baptiste Descamps li va dedicar una extensa i poc fiable biografia al tom IV de La vie des peintres flamands, allemands et hollandois, editat a París el 1763. Segons Descamps, després d'estudiar tres anys amb Rijsbraeck, va decidir prosseguir els seus estudis a Itàlia. Va deixar amb tal motiu Anvers camí d'Alemanya, on va parar algun temps a Nuremberg i Frankfurt. Aquí va tenir notícia que el seu germà François treballava a la cort de Kassel, cap a on es va dirigir immediatament. Durant dos anys els germans van treballar junts, amb cert èxit i nombrosos encàrrecs.
Abandonat el projecte italià, el 1703 estava a Amsterdam on per encàrrec del marxant Jacques de Vos va copiar les vistes del Rin de Jan Griffier. El mateix any va deure retornar a Anvers, on es va registrar com a mestre al gremi i va contreure matrimoni amb Anne Bullens, amb qui va tenir cinc fills. Aquí va modificar el seu estil per influència de Jan Brueghel el Vell, de qui va poder copiar també alguna obra. No obstant això, segons Descamps, sempre inconstant, va abandonar a la seva família i sense acordar-se més d'ells va viatjar a Brussel·les, on se li documenta el 1723, i a Gant, on es trobava el1726. Va morir a Anvers el 12 de setembre de 1733, encara que Descamps ho creia mort a Gant i el 1744.

## Referències

* 1 2 «Karel Breydel» (en anglès). Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD).
* ↑ «Breydel, Charles». A: Biographie Nationale de Belgique (en francès), 1872.
* ↑ Descamps,, Jean-Baptiste. La vie des peintres flamands, allemands et hollandois, 1763.

## Enllaços externs

* «Karel Breydel». artnet.com.
# Govern a l'exili de l'Armènia Occidental

El Govern a l'exili de l'Armènia Occidental és un òrgan polític format per exiliats armenis a París el 4 de febrer de 2011 per reclamar l'Armènia Wilsoniana que fou concedida per laude del president Woodrow Wilson el 22 de novembre de 1920, per la seva posterior unió a la república d'Armènia. El govern fou format pel Consell Nacional d'Armènia Occidental que es declara hereu del Consell Nacional que va existir a la zona, sota ocupació russa, entre 1916 i 1918, i va celebrar congressos el 1917 i 1919. El govern a l'exili reclama el nom d'Hayrénik pel país en lloc del ara poc utilitzat Armènia turca.
La bandera del Govern és blau cel dividida en quatre parts per una creu (símbol de cristianisme) de tres colors (taronja, blau fosc, taronja); al centre de la creu es forma un rombe amb la part blau fosc, a la que s'entrellaça un quadrat del mateix color per forma junts una estrella de 8 puntes; el interior de l'estrella és blanc i té l'anomenada roda de l'eternitat. Representaria l'altiplà armeni com a lloc de naixement de la civilització.

## Referències

* Autodeterminació
* Bandera
# Pachon navarrès

El Pachon navarrès (o antic gos de mostra espanyol, Old spanish pòinter) és una raça canina espanyola originària de Navarra. Es tracta d'un gos de mostra emprat a la caça menor de ploma i pèl. Es troba en fase de recuperació, ja que la raça ha estat en perill d'extinció.

## Referències

* ↑ «CONOZCA LAS VIRTUDES Y APTITUDES DEL PACHÓN EN LA CAZA» (en castellà). Alajú. [Consulta: 1r maig 2022].
* ↑ «El Pachón Navarro original» (en castellà). Alajú. [Consulta: 1r maig 2022].
* ↑ «Inicio» (en espanyol europeu). Círculo de Cazadores y Criadores Pachón Navarro. [Consulta: 1r maig 2022].

## Enllaços externs

* Navarra.es Arxivat 2013-12-24 a Wayback Machine. Ordre Foral que reconeix la raça.
* Pachon.info Cercle de Caçadors i Criadors del Pachon Navarrès i Club oficial de la raça.
# Al-Jāhiz (cràter)

Al-Jāhiz és un cràter d'impacte de 83 km de diàmetre de Mercuri. Porta el nom de l'escriptor àrab Al-Jāhiz (775-868), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* 1 2 «Al-Jāhiz». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-10-2016. [Consulta: 19 març 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Campionat de Zúric 1973

L'edició del 1973 fou la 58a del Campionat de Zuric. La cursa es disputà el 6 de maig de 1973, pels voltants de Zúric i amb un recorregut de 254 quilòmetres. El vencedor final fou el belga André Dierickx, que s'imposà per davant de Hennie Kuiper i Lucien De Brauwere.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | André Dierickx | Flandria-Shimano-Carpenter | 6h 47' 20" |
| 2 | Hennie Kuiper | Rokado | m. t. |
| 3 | Lucien De Brauwere | Flandria-Shimano-Carpenter | m. t. |
| 4 | Antoine Houbrechts | Rokado | m. t. |
| 5 | Ludo Delcroix | Flandria-Shimano-Carpenter | + 28" |
| 6 | Willy De Geest | Rokado | + 5'29" |
| 7 | Georges Pintens | Rokado | m. t. |
| 8 | Roger Gilson | Rokado | m. t. |
| 9 | Hervé Vermeeren | Hertekamp | m. t. |
| 10 | Wim Schepers | Rokado | m. t. |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
# Lo Wei

Lo Wei (xinès tradicional: 羅維, xinès simplificat: 罗維, Jiangsu, Xina, 12 de desembre de 1918 − Hong Kong, 20 de gener de 1996) va ser un director de cinema i actor de Hong Kong, conegut pels seus films Kàrate a mort a Bangkok i Fúria oriental —posant en escena Bruce Lee. Després de la mort de Lee, Lo dona a Jackie Chan la seva oportunitat la seva oportunitat, posant-lo en escena a New Fist of Fury el 1976. Lo mor el 20 de gener de 1996 d'una fallada cardíaca.

## Noms alternatius

* William Lowe
* Wei Luo
* Wei Lo

## Filmografia

* 1970: Brothers Five
* 1971: Kàrate a mort a Bangkok
* 1972: Fúria oriental
* 1976: Shao Lin mu ren xiang
* 1976: New Fist of Fury
* 1976: Feng yu shuang liu xing
* 1977: Snake and Crane: The Arts of Shaolin
* 1977: To Kill With Intrigue
* 1978: Magnificent Bodyguards
* 1978: Quan Jing
* 1979: Long quan
* 1983: Long teng hu yue

## Referències

* ↑ «biografia de Lo Wei» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ «Filmography of Lo Wei» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 22 novembre 2022].
# Coombsita

La coombsita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor de Douglas S. Coombs, professor de geologia de la Universitat d'Otago, a Nova Zelanda. Coombs va descriure per primera vegada canvis mineralògics progressius, especialment relacionats amb les zeolites, degut al metamorfisme sepulcral de baix grau.

## Característiques

La coombsita és un silicat de fórmula química K(Mn,Fe,Mg)$_{13}$(Si,Al)$_{18}$O$_{42}$(OH)$_{14}$. Cristal·litza en el sistema trigonal.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la coombsita pertany a «09.EG - Fil·losilicats amb xarxes dobles amb 6-enllaços més grans» juntament amb els següents minerals: cymrita, naujakasita, manganonaujakasita, dmisteinbergita, kampfita, strätlingita, vertumnita, eggletonita, ganofil·lita, tamaïta, zussmanita, franklinfil·lita, lennilenapeïta, parsettensita, estilpnomelana, latiumita, tuscanita, jagoïta, wickenburgita, hyttsjoïta, armbrusterita, britvinita i bannisterita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Watsons Beach, al districte de Clutha de la Regió d'Otago (Nova Zelanda). Posteriorment també ha estat descrita a Conselheiro Lafaiete, a l'estat de Minas Gerais (Brasil), i a la mina Arschitza, a la província de Suceava (Romania). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Coombsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 febrer 2020].
# François Beaugendre

François Beaugendre (Salbris, 25 de juliol de 1880 - 14è districte de París, 6 de gener de 1936) va ser un ciclista francès que va córrer entre 1903 i 1911. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour de França de 1904, cursa en la qual participà en les seves primeres edicions.
Era germà dels també ciclistes Joseph Beaugendre i Omer Beaugendre.

## Palmarès

* 1904
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 1903. 9è de la classificació general
* 1904. Abandona (5a etapa), vencedor d'una etapa i porta el mallot groc durant una etapa
* 1906. Abandona (8a etapa)
* 1907. 5è de la classificació general
* 1908. 13è de la classificació general

## Referències

* ↑ «BEAUGENDRE François». [Consulta: 5 juliol 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Jacques François BEAUGENDRE» (en italià). [Consulta: 5 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a www.sitiodeciclismo.net
# Jürgen Schneider (ballarí)

* Aquest article tracta sobre el ballarí i professor de ballet alemany. Vegeu-ne altres significats a «Jürgen Schneider».
Jürgen Schneider (Berlín, 2 de maig de 1936 - Miami Beach, 15 d'agost de 1995) fou un ballarí alemany, professor de ballet clàssic.
Nascut al Berlín Oriental, s'hi va formar en l'escola estatal de ballet, i després en l'Institut Estatal d'Arts Teatrals de Moscou, al Ballet del Bolxoi i a l'Institut Estatal Coreogràfic de Leningrad, on va tenir de mestres a Nicolai Tarasov i Aleksander Pushkin, i hi va coincidir amb Rudolf Nureyev. Va actuar amb diverses companyies d'Alemanya de l'Est, i en la de l'Òpera Còmica de Berlín va exercir de mestre de ballet entre el 1968 i el 1971. Des d'aquest any, emigrat a Occident, va ensenyar ballet a Stuttgart fins al 1973, al Bayerisches Staatsballett de Múnic els dos anys següents, i a l'American Ballet Theatre del 1975 al 1991. A Astoria (Queens), el 1992 va fundar i dirigir TwWo, també conegut com a Teacher Workshop, que oferia programes de formació en ballet clàssic, i el mateix any va rebre el doctorat honorari de la Western Michigan University. El 1995 es va traslladar a Miami Beach, però continuà treballant com a professor convidat al Royal Ballet de Londres. S'ofegà a Miami Beach quan tenia 59 anys, deixant viuda i un fill.

## Referències

* ↑ Paris, Carmen; Bayo, Javier «Schneider, Jürgen (1936-1995)». La web de las biografías [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ Dunning, Jennifer «Jurgen Schneider, 59, a Dancer, Instructor and Balletmaster». The New York Times, 22-08-1995 [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ Gregory, John «Obituari: Jürgen Schneider». Independent, 26-09-1995 [Consulta: 20 gener 2021].
# Pachi Vázquez

Manuel Vázquez Fernández (O Carballiño, Ourense, 6 de febrer de 1954), més conegut com a Pachi Vázquez, és un polític gallec del PSdeG-PSOE. Va ser secretari provincial del partit a la província d'Ourense i secretari general entre 2009 i 2013.

## Trajectòria

Procedent del Centre Democràtic i Social, després del seu ingrés en el PSdeG-PSOE, va ser elegit diputat al Parlament de Galícia en les eleccions autonòmiques de 1993. Va romandre al Parlament fins a 1995, data en la qual es va alçar amb l'alcaldia de la seva localitat natal, O Carballiño. Va resultar reelegit el 1999 i 2003. No obstant això, el 2005, després de ser triat novament diputat autonòmic, va renunciar a l'alcaldia. Durant la seva etapa municipal va ser també diputat provincial i portaveu del grup socialista a la Diputació Provincial d'Ourense, així com vocal de la comissió executiva de la Federació Gallega de Municipis i Províncies. El 1998, va donar suport a la candidatura de Miguel Ángel Cortizo per a la secretaria general del PSdeG-PSOE, perdedora davant Emilio Pérez Touriño, al que va recolzar posteriorment. Durant la legislatura 2005-2009, en la qual Pérez Touriño va encapçalar un govern de coalició entre el PSdeG-PSOE i el Bloc Nacionalista Gallec, va ser conseller (conselleiro) de Medi Ambient i Desenvolupament Sostenible.
Després de la derrota electoral de 2009, en la qual socialistes i nacionalistes no van aconseguir evitar la recuperació de la majoria absoluta per part del Partit Popular i la dimissió de Pérez Touriño com a secretari general, Pachi Vázquez es va perfilar com el candidat amb més possibilitats de rellevar-lo al capdavant del partit. Finalment, el 25 d'abril de 2009 va ser triat secretari general del PSdeG-PSOE en un congrés extraordinari celebrat a Pontevedra. Es va presentar a la reelecció com a secretari general al XII Congrés celebrat entre el 9 i l'11 de març de 2012, en el qual va resultar reelegit enfront de la seva rival Elena Espinosa.
L'1 de setembre de 2012 és designat candidat del PSdeG a la presidència de la Xunta de Galícia, davant la convocatòria anticipada d'eleccions a celebrar el 21 d'octubre de 2012. Amb ell al capdavant, el PSdeG-PSOE obté una de les seves derrotes electorals més profundes i obté 18 diputats al Parlament de Galícia, en unes eleccions guanyades pel candidat a la reelecció del PP Alberto Núñez Feijóo que va aconseguir la majoria absoluta dels escons de la càmera.
Després de la derrota electoral es van convocar unes eleccions primàries consultives el 7 de setembre, per triar al nou secretari general del PSdeG. Finalment el 29 de setembre Pachi va deixar de ser el secretari general, sent rellevat per José Ramón Gómez Besteiro.

## Referències

* ↑ La gestora del PSdeG confia en coincidir amb les bases en la successió de Touriño, Europa Press, 4 de març de 2009.
* ↑ El PSdeG aclama a Vázquez com a líder amb el 90% dels vots, El País, 25 d'abril de 2009.
* ↑ Besteiro i Manuel Vázquez lluiten per liderar el PSdeG a les primeres primàries
* ↑ Gómez Besteiro pren el control del PSdeG demanant un partit «sen fisuras»
# Campionat del món d'escacs femení de 1937 (Olimpíada d'Estocolm)

El sisè Campionat del món femení d'escacs va tenir lloc durant la 7a Olimpíada d'escacs, celebrada a Estocolm, Suècia, del 31 de juliol al 14 d'agost de 1937. Els resultats finals van ser els següents:
    JugadoraPunts 1 Vera Menchik (TCH)14 2 Clarice Benini (ITA)10 3–4 Milda Lauberte (LAT)9  Sonja Graf (GER)9 5 Mary Bain (USA)8½ 6–7 Mona May Karff (PLE)8  Nelly Fišerová (TCH)8 8–9 Ingeborg Andersson (SWE)7½  Mary Gilchrist (SCO)7½ 10–16 Róża Herman (POL)7  Catharina Roodzant (NED)7  Edith St. John (ENG)7  Anna Andersson (SWE)7  Regina Gerlecka (POL)7  Clara Faragó (HUN)7  Edith Holloway (ENG)7 17–20 Barbara Flerow-Bułhak (POL)6½  Gisela Harum (AUT)6½  Salome Reischer (AUT)6½  Olga Menchik (TCH)6½ 21–22 Florence Frankland Thomson (SCO)6  Ingrid Larsen (DEN)6 23 Katarina Beskow (SWE)5½ 24 A.M.S. O'Shannon (IRL)5 25 Ruth Bloch Nakkerud (NOR)2 26 Elisabeth Mellbye (NOR)1

## Referències

* ↑ Stanisław Gawlikowski Olimpiady szachowe 1924 - 1974 Wyd. Sport i Turystyka, Warszawa 1978
* ↑ «ultim8games.com». Arxivat de l'original el 2007-05-14. [Consulta: 26 abril 2022].
* ↑ «femminile». Arxivat de l'original el 2007-11-12. [Consulta: 26 abril 2022].
* ↑ Campeonato Mundo femenino Varsovia 1935
* ↑ «1927-39 Title Tournaments : World Chess Championship (Women)».
# Lluís Pau Corominas

Lluís Pau Corominas, (Castellfollit de la Roca, 1950). Interiorista i dissenyador industrial.
Estudia a l'Escola Eina de Barcelona. S'inicia en el món del disseny a través de la construcció d'estands per a fires i congressos. Juntament amb altres dissenyadors i artistes crea els grups Tint-1 (1971) i Tint-2 (1974) a Banyoles, dedicats a la gestió cultural i muntatge d'exposicions. El 1973 s'incorpora a l'estudi d'arquitectes MBM (Martorell-Bohigas-Mackay) on es farà càrrec del nou estudi IDP dedicat a l'interiorisme i al disseny i muntatge d'exposicions. Entre el 1976 i el 1980 forma part de la junta de l'ADI FAD, des de la qual s'impulsen les medalles ADI i les exposicions Disuefio. En el camp del disseny industrial s'especialitza en mobiliari. Entre els seus dissenys més destacats trobem: el sistema de senyalització exterior per a la Generalitat de Catalunya (1982), en col·laboració amb Duran, Canosa i Matas; la prestatgeria 330 (1990) o el tamboret Nu-Ta (1990).

## Referències

* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 16 abril 2012].
# Coves de Gairat

Les Coves de Gairat és una cavitat del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en territori del poble de Claverol. Estan situades al vessant occidental dels Rocs de Gairat, a la capçalera del barranc de la Font d'Artic. És a ponent del Tossal de Sant Martí.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Fred Lawrence Whipple

Fred Lawrence Whipple (Red Oak, Iowa, 5 de novembre 1906 - Cambridge, Massachusetts, 30 d'agost 2004) va ser un astrofísic estatunidenc, que va treballar a l'Observatori de la Universitat de Hardvard durant més de 70 anys. D'entre els seus èxits en podem destacar el descobriment de diversos asteroides i cometes, va mencionar la hipòtesi "bola de neu bruta" sobre cometes, i va dissenyar el camp Whipple.
Whipple va postular que els cometes són objectes gelats escalfats pel Sol quan s'acosten al Sistema Solar interior, fent que el gel de la superfícies es sublimi i que els dolls de material volàtil esclatin cap a l'exterior, creant el coma. Giotto va proporcionar la primera evidència que donava suport a la hipòtesi de la "Bola de neu bruta" per a la construcció de cometes demostrant que aquest model era molt correcte, encara que amb modificacions. L'albedo del Cometa de Halley, per exemple, és d'un 4%, cosa que significa que només reflecteix el 4% de la llum solar que l'incideix; sobre el que es podria esperar del carbó. Així, tot i semblar d'un blanc brillant per als observadors de la Terra, el cometa de Halley és de fet negre total. La temperatura superficial de l'evaporació del "gel brut" oscil·la entre −103 °C a una albedo més alta i −53 °C a una albedo baixa; Vega 1 va trobar que la temperatura de la superfície de Halley estava entre 27 i 127 °C. Això va suggerir que només el 10% de la superfície de Halley estava activa, i que grans porcions estaven recobertes d'una capa de pols fosca que retenia la calor. En conjunt, aquestes observacions van suggerir que Halley es componia principalment de materials no volàtils i, per tant, s'assemblava més a una "bola de neu" que a una "bola de neu bruta".

## Referències

* ↑ «Fred Lawrence Whipple». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Brandt, John C. McGraw−Hill AccessScience: Halley's Comet (en anglès). McGraw-Hill.
* ↑ Weaver, Harold A.; etal «The Activity and Size of the Nucleus of Comet Hale–Bopp (C/1995 O1)». Science, 275, 5308, 1997, pàg. 1900–1904. Bibcode: 1997Sci...275.1900W. DOI: 10.1126/science.275.5308.1900. PMID: 9072959.
* ↑ Mendis, D. Asoka «A Postencounter view of comets» (en anglès). Annual Review of Astronomy and Astrophysics, 26, 1, 1988, pàg. 11–49. Bibcode: 1988ARA&A..26...11M. DOI: 10.1146/annurev.aa.26.090188.000303.
* ↑ «Voyages to Comets». NASA, 2005. [Consulta: 5 desembre 2009].
# La Bassasa

La Bassasa és una bassa allargassada i estreta que es troba a Santa Maria de Martorelles, al Parc de la Serralada Litoral.

## Descripció

Aquesta bassa de reg és un toll d'aigua permanent que es troba a pocs metres del corriol que porta de la font del Ferro a la font de la Teula i és un punt de recollida d'aigües d'escorrentia fins que aquestes arriben al torrent de la Font Sunyera. La bassa aprofita en part el relleu natural i la part baixa està tancada amb una paret per a augmentar-ne la cabuda. Un arbre tombat fa de pont natural per a travessar-la. L'aigua és neta i l'entorn és ple de fauna i vegetació natural (com ara, equisets). Aquesta bassa recollia aigua per a una casa que hi havia a prop, a tocar del camí, i actualment enrunada. L'entorn manté el mateix encant que a la font de la Teula, encara que la humitat i el desús fan que estigui molt més embardissat.

## Accés

És ubicada a Santa Maria de Martorelles: des de la font de la Teula, es torna al camí planer i es continua en direcció sud, passant de seguida un nus de camins. Més endavant cal ignorar dos camins a la dreta. Passat el segon encreuament, el camí fa un suau revolt a la dreta. Al final d'aquest revolt a la dreta hi ha un corriol que baixa a la bassa. Cal estar alerta: si el corriol no s'ha desbrossat recentment pot passar desapercebut i, fins i tot, ésser intransitable. Coordenades: x=438601 y=4595736 z=342.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 141.
* 1 2 Caminada I-093 (Vallès Oriental) (català)

## Enllaços externs

* Wikiloc (català)
* Les Fonts del Bosc de Martorelles (català)