OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Taús

Taús és un nucli de població del municipi de les Valls d'Aguilar, a l'Alt Urgell. Havia estat cap d'un municipi de 35,28 km², que el 1972 fou annexat al de Noves de Segre creant les Valls d'Aguilar i actualment és una entitat municipal descentralitzada d'aquest municipi que agrupa els nuclis de Taús i els Castells.
El poble de Taús es troba al sector més occidental del municipi i comprèn la capçalera del riu Major. Fora el nucli hi ha l'ermita romànica de Sant Martí de Taús, mentre a dins del poble hi ha una església d'època moderna, l'església de Sant Julià, d'una sola nau amb absis rectangular i datada al tercer quart del segle xviii.

## Església o ermita de Sant Martí de Taús

L'ermita romànica de Sant Martí de Taús forma part de la Via Romànica, ruta transfronterera del romànic pirinenc.
L'edifici és d'una sola nau, coberta amb volta de canó, de perfil lleugerament apuntat i reforçada per dos arcs torals que arrenquen de pilastres adossades als murs i que es perllonguen a l'exterior de l'edifici a la cara nord.
L'absis de base semicircular és precedit per un arc presbiteral en el qual s'obren dos nínxols rectangulars. Hi ha dues finestres de doble esqueixada, una al mur sud i una altra al centre de l'absis. La porta original en arc de mig punt, es trobava a la façana sud i donava accés al cementiri i on actualment hi ha una finestra. L'accés actual està situat a la façana de ponent. Durant la Guerra Civil Espanyola, es van cremar el retaule i la Mare de Déu romànica.

## Història

El poble de Taús i l'ermita de Sant Martí es troben documentats per primer cop en un testament de l'any 1094.

## Demografia

| Entitat de població | Habitants (2019) |
| Taús | 26 |
| Castells, els | 7 |
| Font: Idescat ||

## Referències

* ↑ «Taús». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Entitat Municipal Descentralitzada de Taús». municat.gencat.cat. [Consulta: 23 agost 2020].
* ↑ GGCC, Valls d'Aguilar: Taús.
# Superior (Arizona)

Superior (apatxe occidental Yooʼ Łigai) és una població dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2007 tenia 3.091 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Superior tenia 3.254 habitants, 1.237 habitatges, i 847 famílies La densitat de població era de 651 habitants/km².
Dels 1.237 habitatges en un 26,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,3% hi vivien parelles casades, en un 14,3% dones solteres, i en un 31,5% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 21,7% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 19,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.069 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.297 $ mentre que les dones 21.607 $. La renda per capita de la població era de 12.490 $. Aproximadament el 22,5% de les famílies i el 27,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Superior». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Superior». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Superior (Wyoming)

Superior és una població dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 244 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Superior tenia 244 habitants, 92 habitatges, i 67 famílies. La densitat de població era de 85,6 habitants/km².
Dels 92 habitatges en un 34,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 26,1% no eren unitats familiars. En el 20,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,5% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 26,6% de 45 a 60 i un 6,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 123,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.250 $ i la renda mediana per família de 50.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 56.250 $ mentre que les dones 30.833 $. La renda per capita de la població era de 17.157 $. Entorn del 6,6% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Superior». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Superior». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Temple (Nou Hampshire)

Temple és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 1.297 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Temple tenia 1.297 habitants, 440 habitatges, i 347 famílies. La densitat de població era de 21,5 habitants per km².
Dels 440 habitatges en un 42,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,5% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 21,1% no eren unitats familiars. En el 16,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,91 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 30,7% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 8,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.500$ i la renda mediana per família de 64.297$. Els homes tenien una renda mediana de 36.563$ mentre que les dones 29.545$. La renda per capita de la població era de 21.897$. Entorn del 2,8% de les famílies i el 6,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Temple». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Temple». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Temple de Yue Fei

El Temple de Yue Fei, o com es coneix habitualment a la Xina, Temple Yuewang (xinès simplificat: 岳王庙; xinès tradicional: 岳王廟), és un temple construït el 1221 dC en honor de Yue Fei (1103-1142), un general de la dinastia Song del Sud quan la capital de la Xina estava a Hangzhou. Els terrenys del temple es troben en el vessant sud del pujol Qinxia, al nord del Llac de l'Oest i a la zona central de Hangzhou.

## Historia i elements del complex

El temple va ser construït l'any 1221, durant la dinastia Song, per commemorar la lleialtat i patriotisme del general Yue Fei. El lloc, que comprèn el Temple de Yue Fei, el Temple de la Lleialtat i el Mausoleu de Yue Fei, va ser posteriorment reconstruït diverses vegades.
Al voltant de la tomba es pot observar un seguici compost d'estàtues de pedra de cavalls, tigres, granotes, ovelles i diferents personatges a banda i banda. La tomba del seu fill major, Yue Yun, es troba uns metres al nord d'aquesta, mentre que una inscripció amb el lema del general (que la història diu se la va tatuar a l'espatlla) està gravada en el mur de la part posterior de les tombes: «serveix a la pàtria amb absoluta lleialtat». Entre les estàtues destaquen, a part de la del propi Yue Fei, les quatre figures de ferro, de genolls i amb les mans lligades, dels considerats traïdors a la pàtria que van instigar la mort del pòstumament rehabilitat general. Les tombes i les escultures que les acompanyen estan totes datades del segle xii i han estat meticulosament restaurades.
El temple va ser reconegut el 1961 pel Consell d'Estat xinès com un monument nacional mereixedor de protecció. El 24 de juny de 2011, aquest i d'altres elements que conformen l'anomenat «paisatge cultural del Llac de l'Oest a Hangzhou» varen ser declarats Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

## Galeria

* Entrada del temple.
* Tomba de Yue Fei.
* Diferents estàtues al voltant de la tomba
* Estàtua de Yue Fei

## Referències

* 1 2 «Temple of General Yue Fei». China Fact. Arxivat de l'original el 31 de maig 2009. [Consulta: 11 maig 2017].
* ↑ «Yue Fei Temple» (en anglès). [Consulta: 7 febrer 2012].
* ↑ Kerk Phillips. «General Yue Fei Memorial, Hangzhou, China» (en anglès). [Consulta: 7 febrer 2012].
* ↑ «West Lake Cultural Landscape of Hangzhou». World Heritage List. UNESCO. [Consulta: 11 maig 2017].

## Enllaços externs

* Temple del general Yue Fei a la Xina Arxivat 2011-08-12 a Wayback Machine. (en anglès)
# Temple de Tutmosis III

Tutmosis III va ser un gran constructor, es creu que va inaugurar més de 50 temples i altres edificis durant el seu regnat de la dinastia XVIII.
Cal distingir tres temples de Tutmosis III dins la zona de la necròpoli tebana, a l'oest de Luxor:
També cal recordar que molts dels temples del complex de Karnak van ser iniciats, ampliats i/o restaurats per aquest faraó.

## Referències

* Kent R. Weeks, "Los tesoros de Luxor y el Valle de los Reyes" (Guías de arte y viajes), Editorial Libsa, 2006, ISBN 9788466212946.
# Temple de Tutmosis IV

El temple de Tutmosis IV és un temple de la zona de necròpolis a l'oest de Luxor, just al sud del Ramesseum.
Està format per dos pilars que obren a un pòrtic amb pilars i columnes. Després segueix el santuari
# Sycamore

«Sycamore» té aquests significats:
* Sycamore (Carolina del Sud)
* Sycamore (Illinois)
* Sycamore (Kentucky)
* Sycamore (Ohio)
* Sycamore (Oklahoma), pàgina de desambiguació
* Sycamore Hills, població dels Estats Units a l'estat de Missouri.
# Sycamore (Ohio)

Sycamore és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 914 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sycamore tenia 914 habitants, 389 habitatges, i 245 famílies. La densitat de població era de 598,1 habitants per km².
Dels 389 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,6% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 36,8% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 15,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.353 $ i la renda mediana per família de 47.578 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.329 $ mentre que les dones 22.344 $. La renda per capita de la població era de 18.335 $. Aproximadament el 4% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sycamore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sycamore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Sycamore (Carolina del Sud)

Sycamore és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 185 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sycamore tenia 185 habitants, 81 habitatges i 54 famílies. La densitat de població era de 22,5 habitants/km².
Dels 81 habitatges en un 22,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,1% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 16% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,9% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 21,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.333 $ i la renda mediana per família de 40.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.500 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 18.297 $. Entorn del 6,8% de les famílies i el 10,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sycamore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sycamore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tanycolagreus topwilsoni

Tanycolagreus topwilsoni és una espècie de teròpode celúrid que va viure al Juràssic superior en el que actualment és Amèrica del Nord. L'holotip és un esquelet parcial trobat a la localitat de l'oest de la pedrera de Bone Cabin, comtat Albany, Wyoming, de la formació de Morrison (Oxfordià-Tithonià). L'holotip (TPII 2000-09-29, Thanksgiving Point Institute, Inc.) inclou un crani incomplet i mandíbules i la majoria de l'esquelet postcranial, i també s'han anomenat dos paratips - una mà incompleta originalment atribuïda a Ornitholestes hermanni, també trobada a la pedrera de Bone Cabin, i un premaxil·lar, originalment atribuït a Stokesosaurus clevelandi, de la pedrera de Cleveland-Lloyd de Utah. Present a la zona estratigràfica 2. Les restes possiblement atribuïbles al stokesosaure s'han recuperat de la zona estratigràfica 5. de la formació de Morrison.

## Referències

* ↑ Foster, J. (2007). "Appendix." Jurassic West: The Dinosaurs of the Morrison Formation and Their World. Indiana University Press. p. 327-329.
* Carpenter, K., Miles, C., and Cloward, K. (2005). "New small theropod from the Upper Jurassic Morrison Formation of Wyoming." in Carpenter, K. 2005. The Carnivorous Dinosaurs, Indiana University Press: 23-48.
# Teories de l'èter

En física, les teories de l'èter proposen l'existència d'un medi, l'èter (del grec αἰθήρ, 'aire superior' o 'aire pur, fresc'), una substància o camp que omple l'espai i que es creu necessària com a medi de transmissió per la propagació de forces electromagnètiques o gravitatòries. Les diverses teories de l'èter comprenen les diferents concepcions del medi i substància. Aquest èter concebut a l'edat moderna té poc en comú amb l'èter dels elements clàssics, del qual el nom fou manllevat. Des del desenvolupament de la relativitat especial, les teories que fan ús de l'èter substancial ja no s'utilitzen en la física moderna, que el reemplaçen per models més abstractes.

## Referències

* ↑ "Aether Arxivat 2005-12-03 a Wayback Machine.", American Heritage Dictionary of the English Language.
* ↑ Whittaker, 1910, p. 19.
* ↑ Born, Max. Einstein's Theory of Relativity. Dover Publications, 1964. ISBN 0-486-60769-0.

## Bibliografia

* Whittaker, Edmund Taylor. A History of the theories of aether and electricity. 1. Longman, Green and Co., 1910.
* Schaffner, Kenneth F.. Nineteenth-century aether theories. Pergamon Press, 1972. ISBN 0-08-015674-6.
* Darrigol, Olivier. Electrodynamics from Ampére to Einstein. Clarendon Press, 2000. ISBN 0-19-850594-9.
* Maxwell, James Clerk «Ether». Encyclopædia Britannica Ninth Edition, 8, 1878, p. 568–572.
* Harman, P.H.. Energy, Force and Matter: The Conceptual Development of Nineteenth Century Physics. Cambridge University Press, 1982. ISBN 0-521-28812-6.
* Decaen, Christopher A. «Aristotle's Aether and Contemporary Science». The Thomist, 68, 2004, p. 375–429 [Consulta: 5 març 2011].
* Joseph Larmor, "Ether", Encyclopædia Britannica, Eleventh Edition (1911).
* Oliver Lodge, "Ether", Encyclopædia Britannica, Thirteenth Edition (1926).
* "A Ridiculously Brief History of Electricity and Magnetism Arxivat 2005-12-27 a Wayback Machine.; Mostly from E. T. Whittaker’s A History of the Theories of Aether and Electricity". (PDF format)
* Epple, M. (1998) "Topology, Matter, and Space, I: Topological Notions in 19th-Century Natural Philosophy", Archive for History of Exact Sciences 52: 297–392.

## Vegeu també

* Èter (element)
* Apeiron
# Teorema de la tangent

En trigonometria, el teorema de la tangent és una fórmula que relaciona les longituds dels tres costats d'un triangle i les tangents dels seus angles.
A la Figura 1, a, b, i c són les longituds dels tres costats del triangle, i α, β, i γ són els angles oposats a aquestes tres cares respectivament. El teorema de la tangent estableix que
    ${\frac {a-b}{a+b}}={\frac {\tan[{\frac {1}{2}}(\alpha -\beta )]}{\tan[{\frac {1}{2}}(\alpha +\beta )]}}.$
Tot i que el teorema de la tangent no és tan conegut com el teorema del sinus o el teorema del cosinus, és exactament igual d'útil, i es pot fer servir en qualsevol dels casos on es coneixen dos costats i un angle o quan es coneixen dos angles i un costat.

## Demostració

Per a demostrar el teorema de la tangent es pot començar amb el teorema del sinus:
    ${\frac {a}{\sin {\alpha }}}={\frac {b}{\sin {\beta }}}.$
Anomenant q al resultat d'aquest quocient, es té $a\,=\,q\sin \alpha$, $b\,=\,q\sin \beta$, per tant
    ${\frac {a-b}{a+b}}={\frac {q\sin \alpha -q\sin \beta }{q\sin \alpha +q\sin \beta }}={\frac {\sin \alpha -\sin \beta }{\sin \alpha +\sin \beta }}.$
Fent servir la fórmula de Simpson
    $\sin(x)+\sin(y)=2\sin \left({\frac {x+y}{2}}\right)\cos \left({\frac {x-y}{2}}\right)\;$
amb $x\,=\,\alpha$ i $y\,=\,\pm \beta$ s'obté
    ${\frac {a-b}{a+b}}={\frac {2\sin \left({\frac {\alpha -\beta }{2}}\right)\cos \left({\frac {\alpha +\beta }{2}}\right)}{2\sin \left({\frac {\alpha +\beta }{2}}\right)\cos \left({\frac {\alpha -\beta }{2}}\right)}}={{\tan {\alpha -\beta \over 2}} \over {\tan {\alpha +\beta \over 2}}}.$

## Vegeu també

* Teorema del sinus
* Teorema del cosinus
# Teorema de la rotació d'Euler

En geometria, el teorema de la rotació d'Euler estableix que, en l'espai tridimensional, qualsevol desplaçament d'un cos rígid de tal manera que un punt del cos rígid roman fix, és equivalent a una única rotació al voltant d'algun eix que passa pel punt fix. També vol dir que la composició de dues rotacions també és una rotació. Per tant, el conjunt de rotacions té una estructura de grup, coneguda com a grup de rotació.
El teorema rep el nom de Leonhard Euler, que el va demostrar el 1775 mitjançant la geometria esfèrica. L'eix de rotació es coneix com a eix d'Euler, normalment representat per un vector unitari ê. El seu producte per l'angle de rotació es coneix com a vector eix-angle. L'extensió del teorema a la cinemàtica produeix el concepte d'eix instantani de rotació, una línia de punts fixos.
En termes d'àlgebra lineal, el teorema estableix que, a l'espai 3D, dos sistemes de coordenades cartesianes amb un origen comú estan relacionats mitjançant una rotació al voltant d'algun eix fix. Això també significa que el producte de dues matrius de rotació és de nou una matriu de rotació i que per a una matriu de rotació no identitat un valor propi és 1 i els altres dos són complexos, o tots dos iguals a -1. El vector propi corresponent a aquest valor propi és l'eix de rotació que connecta els dos sistemes.
Per arribar a una demostració, Euler analitza com seria la situació si el teorema fos cert. Per a això, suposem que la línia groga de la figura 1 passa pel centre de l'esfera i és l'eix de rotació que busquem, i el punt O és un dels dos punts d'intersecció d'aquest eix amb l'esfera. Llavors considera un cercle gran arbitrari que no conté O (el cercle blau), i la seva imatge després de la rotació (el cercle vermell), que és un altre cercle gran que no conté O. Etiqueta un punt de la seva intersecció com a punt A . (Si els cercles coincideixen, llavors A es pot prendre com qualsevol punt de qualsevol; en cas contrari, A és un dels dos punts d'intersecció).

## Referències

* ↑ «Euler's Rotation Theorem | Euler Rotation Theorem» (en anglès). https://www.liquisearch.com.+[Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «geometry - Euler's Rotation Theorem Simple Example» (en anglès). https://math.stackexchange.com.+[Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «[Solved Understanding Euler's rotation theorem]» (en anglès). https://9to5science.com.+[Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Euler’s representation | Rotations» (en anglès). https://rotations.berkeley.edu.+[Consulta: 8 gener 2023].
# Base forta

Una base forta en química, és aquella base química que es dissocia quantitativament en dissolució aquosa, en condicions de pressió i temperatura constants. A més fonamentalment són capaces d'acceptar protons H+. Una reacció d'aqueste tipus és:
    $BOH\rightarrow B^{+}+OH^{-}$
per a bases hidroxíliques, i
    $BX\rightarrow B^{-}+X^{+}$
    $B^{-}+H_{2}O\rightarrow BH+OH^{-}$
per a bases no hidroxíliques.

## Exemples de bases fortes

* NaOH, Hidròxid de sodi
* LiOH, Hidròxid de liti
* KOH, Hidròxid de potassi
Hi ha altres bases fortes no hidroxíliques, la força de les quals s'entén segons la segona reacció mostrada abans. Alguns exemples notables són:
* n-BuLi, n-butil-liti
* C₆H$_{14}$LiN, diisopropilamida de liti o LDA
* NaNH₂, amidur de sodi
* NaH, hidrur de sodi
# Francesc Botey i Vallès

Francesc Botey i Vallès (Barcelona, 26 de novembre de 1931 - Querétaro, 14 d'abril de 1996) fou un sacerdot i activista social.
Va ingressar al noviciat dels escolapis el 1946 i fou ordenat sacerdot el 1954. Va compaginar la tasca pastoral i docent amb els estudis a la facultat de ciències de la Universitat de Barcelona (1953-55), de filosofia i lletres a la de Santo Tomás de Villanueva de l'Havana (1958-59) i de dret a les de Salamanca i Barcelona (1969-70).
Dedicat a l'ensenyament secundari a Barcelona fins al 1962, el 1963 anà a viure al Camp de la Bota, on es dedicà a tasques solidàries entre els gitanos i en denuncià la marginació i els abusos de què eren objecte, motiu pel qual el Tribunal de Orden Público el condemnà a un any de presó (1968-69) al centre concordatori de Zamora. El 1963 va fundar el Centre Escolapi Pastoral.
El 1971 fou destinat a Mèxic, on fou mestre de novicis i professor fins al 1974, que fou enviat a la zona minera de Maconí, on dedicà la resta de la seva vida a tasques pastorals, assistencials i de promoció social i religiosa. Col·laborà a Serra d'Or, entre d'altres revistes, i el seu llibre Els gitanos, una cultura folk a casa nostra (1970) tingué un ressò considerable.
Va ser germà del també activista social Jaume Botey.

## Referències

* ↑ «Francesc Botey i Vallès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Entre el Camp de la Bota i Maconí». Catalunya Cristiana, 16-05-1996, p.12.