OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eavan Boland

Eavan Boland (Dublín, 24 de setembre de 1944 - Dublín, 27 d'abril de 2020)fou una poeta, escriptora i professora irlandesa. Va exercir de professora a la Universitat Stanford, des de 1996. La seva obra tracta la identitat nacional irlandesa, i la funció de les dones en la història d'aquest país.
El seu primer llibre de poesia va ser New Territory publicat en 1967 a l'editorial de Dublín Allen Figgis. A aquest li varen seguir The War Horse (1975), In Her Own Image (1980) i Night Feed (1982), que varen establir la seva reputació com a relatora de les vides ordinàries de dones i de les dificultats afrontades per les dones poetes en un món literari dominat pels homes.
Els seus llibres de poesia inclouen Domestic Violence (W. W. Norton i Co., 2007),Against Love Poetry (W. W. Norton i Co., 2001), The Lost Land (1998), An Origin Like Water: Collected Poems 1967–1987 (1996), In a Time of Violence (1994), Outside History: Selected Poems 1980–1990 (1990), The Journey and Other Poems (1986), Night Feed (1982), i In Her Own Image (1980). A més dels seus llibres de poesia, Boland és també l'autora de Object Lessons: The Life of the Woman and the Poet in Our Time (W. W. Norton, 1995), un volum de prosa, i co-editora de The Making of a Poem: A Norton Anthology of Poetic Forms (W. W. Norton i Co., 2000). El seu últim llibre de prosa és A Journey With Two Maps: Becoming a Woman Poet (W. W. Norton, 2011 i Carcanet Press UK).

## Traduccions al català

* Sal oceànica / Ocean salt; traducció de Miquel Àngel Llauger; Salze editorial, 2022, ISBN 9788409376810.

## Referències

* ↑ Eavan Boland, Jody Allen Randolph, Bucknell University Press, 2014, p. xxii
* ↑ New York Times, "Eavan Boland, ‘Disruptive’ Irish Poet," April 28, 2020
* 1 2 «Eavan Boland». The Poetry Foundation. [Consulta: 26 març 2016].
# Districte de Katha

El districte de Katha és una divisió administrativa de Myanmar, la situada més al nord-est de la divisió de Sagaing. La capital és Katha. Està dividit en els "townships" (una mena de municipalitats) de Banmauk, Indaw, Katha, Kawlin, Pinlebu, Tigyaing i Wuntho.
Sota domini britànic era part de la divisió de Mandalay i la seva superfície era de 18.114 km². El gran riu de la zona és l'Irauadi; altres rius menors eren el Kaukkwe, Shweli, Meza, Mu i Namyin (o Mohnyin).
Fou ocupada pels britànics el 1886 i la zona va quedar pacificada el 1887, si bé encara fou necessària la intervenció de la policia militar per fer front a grups de bandits i resistents. El principal era el príncep (sawbwa) de Wutho, Maung Aung Myat, que va aprofitar les circumstàncies per expandir el seu estat mentre prometia obediència als britànics i va poder conservar els territoris adquirits; però el 1891 es va produir una revolta; els rebels es van apoderar de Banmauk (febrer de 1891) i tot seguit van atacar i cremar Kawlin, capital d'una subdivisió; hi va haver altres lluites però finalment els rebels foren derrotats al turó de Kyaingkwin prop de Kawlin, entre aquesta ciutat i la de Wuntho, i després a Okkan a la comarca de Ye-u; abans de final d'any la revolta estava dominada i Wuntho fou annexionat; el sawbwa es va escapar a la Xina. La població del districte el 1891 era de 90.548 sense incloure a Wuntho i el 1901, ja amb Wuntho, de 176.223 habitants. Estava aleshores dividit en subdivisions i "townships" (àrees dependents d'una ciutat):
* Katha
** Katha
** Tigyaing
** Mawlu
** Indaw
* Wuntho
** Wuntho
** Kawlin
** Pinlebu
* Banmauk
** Banmauk
Els quatre darrers integraven abans de 1891 l'estat de Wuntho. La població era de majoria birmana (82.000) amb shans (50.000), Kadus (34.000) i Katxins (6000)

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Eix cafeter

L'Eix cafeter és una regió topogràfica de Colòmbia, que s'estén pels departaments de Caldas, Risaralda, Quindío, la regió nord-oriental del departament de Valle del Cauca i tota la regió sud-oest d'Antioquia
Aquesta regió fou una magnífica productora de cautxú a principis del segle xx, però més endavant es va dedicar més al cafè, i va esdevenir un dels més importants centres d'importació i redistribució de mercaderies de fabricació europea. El mateix grup de comerciants que va promoure aquestes activitats, fou el que anys més tard impulsaria el desenvolupament industrial a la zona.
Actualment a Colòmbia es conreen més d'un milió d'hectàrees de cafè. La major part de la producció s'exporta. És el tercer país més exportador de cafè del món. El mercat intern està regulat per la Federació Nacional de Cafeters de Colòmbia.

## Enllaços externs

* Vegeu també: Cafè de Colòmbia
# Eastport (Maine)

Eastport és una ciutat del Comtat de Washington (Maine) als Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 1.640 habitants, 750 habitatges, i 444 famílies. La densitat de població era de 173 habitants/km².
Dels 750 habitatges en un 22,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,1% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 40,7% no eren unitats familiars. En el 32,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,69.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,7% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 23,5% entre 25 i 44, un 28,5% de 45 a 60 i un 21,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.488 $ i la renda mediana per família de 31.328 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.875 $ mentre que les dones 17.917 $. La renda per capita de la població era de 14.864 $. Entorn de l'11,2% de les famílies i el 17,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eastport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 10 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eastport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Eastview

Eastview és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 618 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eastview tenia 618 habitants, 277 habitatges, i 186 famílies. La densitat de població era de 47,6 habitants/km².
Dels 277 habitatges en un 25,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,2% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 27,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,68.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,1% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 31,1% entre 25 i 44, un 28,2% de 45 a 60 i un 15% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.766 $ i la renda mediana per família de 35.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.173 $ mentre que les dones 21.625 $. La renda per capita de la població era de 17.094 $. Entorn del 8,3% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eastview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eastview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# El Cerrito (Califòrnia)

«El Cerrito» té aquests significats:
* El Cerrito (comtat de Contra Costa)
* El Cerrito (comtat de Riverside)
* El Cerrito (San Diego)

## Vegeu també

* Cerritos, població del comtat de Los Angeles
# E009

* No s'ha de confondre amb E09.
La ruta europea E009 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Jirgatol (Tadjikistan) i finalitza a la frontera de la Xina. Té una longitud de 700 km. Té una orientació de nord a sud.
# E014

* No s'ha de confondre amb E14.
La ruta europea E014 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Usharal (Kazakhstan) i finalitza a Droujba (Kazakhstan). Té una longitud de 190 km. Té una orientació de nord a sud.
# Echium callithyrsum

Echium callithyrsum és una espècie de planta herbàcia de la família de les boraginàcies. Com la majoria de les espècies del gènere Echium endèmiques de les illes Canàries, Echium callithyrsum és un arbust més o menys ramificat amb la inflorescència blanca, rosa i blava, i molt més discreta que la del seu parent de la zona del Teide. És una planta poc comuna que viu associada a les comunitats del bosc termòfil, un bosc de transició de vegetació esclerofil·le dominada per sabines i oliveres silvestres; però és més fàcil veure-la a les comunitats vegetals de laurisilva, un tipus de vegetació que trobem al vessant nord de l'illa, entre 600 i 1000 metres d'altitud.

## Referències

* ↑ Mora Vicente, S. 2006. Echium callithyrsum. A: IUCN 2013. IUCN Red List of Threatened Species. Versió 2013.2. <www.iucnredlist.org>. Dades descarregades el 13 de gener de 2014.
# Echiteae

Echiteae és una tribu de plantes de flors que pertany a la família de les Apocynaceae (ordre Gentianales). Aquesta tribu inclou 22 gèneres:
* Allotoonia
* Amalocalyx
* Angadenia
* Artia
* Asketanthera
* Cycladenia
* Echites
* Ecua
* Fernaldia
* Hylaea
* Laubertia
* Macropharynx
* Neobracea
* Parsonsia
* Peltastes
* Pentalinon
* Pottsia
* Prestonia
* Rhabdadenia
* Stipecoma
* Temnadenia
* Thenardia

## Enllaços externs

* http://132.236.163.181/index.html Arxivat 2006-04-28 a Wayback Machine.
# Edifici al raval del Convent, 25 (Guissona)

Edifici al raval del Convent, 25 és una obra de Guissona (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de pedra arrebossat de tres plantes més golfes. A la planta baixa hi ha una gran porta d'accés a l'edifici, emmarcada amb motllures de pedra decorades amb motius geomètrics i una reixa de producció fins a mitja alçada. També hi ha una finestra de proporcions rectangulars amb la seva reixa de forja molt treballada. La primera planta té dues obertures balconeres amb els respectius balcons de forja, mentre que la segona té tres balconeres de dimensions més estretes. Les golfes, presenten dues petites obertures rectangulars. L'edifici està delimitat per una petita cornisa i un sòcol de pedra.
(Text procedent del POUM)

## Referències

* 1 2 «Edifici al raval del Convent, 25». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2021].
# El siete machos

El siete machos és una pel·lícula de comèdia i Western mexicana de 1951 dirigida per Miguel M. Delgado i protagonitzada per Cantinflas, Alma Rosa Aguirre i Delia Magaña. Aquesta és la primera i única producció en la qual Cantinflas alterna i actua juntament amb Alma Rosa Aguirre, qui fos part de l'elenc d'actors i actrius de l'Època d'Or del Cinema Mexicà, al costat de la seva germana Elsa Aguirre en la posterior pel·lícula, Ama a tu prójimo (1958). Està doblada al català.

## Argument

Per seduir a Rosario, Margarito es fa passar per el famós proscrit "Siete Machos", anomenat així perquè "té el coratge de set mascles".

## Repartiment

* Cantinflas com Margarito / El Siete Machos.
* Alma Rosa Aguirre com Rosario «La Niña Chayo»
* Delia Magaña com Soledad «Chole»
* Miguel Ángel Ferriz com Don Carmelo
* Miguel Inclán com Toño
* Carlos Martínez Baena com pare Guzmán
* José Elías Moreno com El Chacal
* Antonio R. Frausto com cap municipal
* Enriqueta Reza com Yerbera
* Ernesto Finance com membre de la banda del Siete Machos
* Carlos Múzquiz com Manuel
* Ángel Infante com Don Guadalupe

## Referències

* ↑ García Riera, Emilio. Historia documental del cine mexicano: 1951-1952 (en spanish). Universidad de Guadalajara, 1993, p. 122. ISBN 978-968-895-429-4.
* ↑ «Cantinflas: El siete machos». esadir.cat. [Consulta: 25 febrer 2024].
# El meu fill

El meu fill (originalment en francès, Un fils) és una pel·lícula francesa dirigida per Alain Berliner, emesa per primera vegada el 4 de novembre de 2015 a France 2. El 2014 Michèle Laroque va ser reconeguda amb el premi a la millor interpretació femenina del Festival de la fiction TV pel seu treball en aquesta pel·lícula. Es va doblar al català occidental; també s'ha editat una versió en valencià per À Punt.

## Sinopsi

La Mathilde, una treballadora d'un centre de planificació familiar, atén la Léa, una adolescent que hi va per demanar una pastilla de l'endemà després d'haver mantingut relacions sense protecció en una festa. Per la manera com ho explica la noia, la Mathilde sospita que la relació possiblement no va ser consentida. Finalment, la Léa confessa que va ser víctima d'una violació. El que no s'espera la Mathilde és que el noi acusat de l'agressió sexual és el seu propi fill, en Florien. El noi insisteix que la Léa hi va consentir, i la Mathilde es troba en la difícil situació d'haver de fer costat a la noia que li ha anat a demanar ajuda i alhora defensar el seu fill, que manté la seva innocència.

## Repartiment

* Michèle Laroque: Mathilde
* Philippe Lefebvre: Arnaud
* Maxence Perrin: Florian
* Victor Meutelet: Paul
* Liah O'Prey: Héloïse
* Roxane Bret: Léa
* Audrey Chamot: Laure
* Marie Abidine: Bouchra
* Vanessa Jacquin: Annabelle
* Anne Conti: Marie-Pierre
* Floriane Potiez: Lisa Bianconi
* Jack Claudany: Mestre Provost
* Alexandre Carrière: Capità Delande
* Robin Morgenthaler: Mathieu
* Laurent D'Elia: Mari de Laure
* Doralyse Brumain (no acreditat)

## Referències

* ↑ Olivier Petit. «Festival de la fiction de La Rochelle : découvrez le palmarès complet !». Télé Star, 13-09-2014. [Consulta: 21 maig 2020].
* ↑ «El meu fill». ésAdir. [Consulta: 27 juny 2022].
* ↑ «Les pel·lícules del cap de setmana». TV3, 10-01-2022. [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «Programació». À Punt. [Consulta: 11 novembre 2022].
# El Arenal (municipi d'Hidalgo)

El Arenal és un municipi de l'estat d'Hidalgo. El Arenal és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud-occidental de l'estat d'Hidalgo. Limita al nord amb els municipis de Actopan i Francisco I Madero, al sud amb el municipi de San Agustín Tlaxiaca, a l'est amb Atotonilco el Grande, l'oest i a l'est amb Ajacuba.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de El Arenal Arxivat 2018-03-21 a Wayback Machine. (castellà)

## Vegeu també

* Municipis d'Hidalgo
# Edifici al raval del Pallol, 6-8

L'Edifici al raval del Pallol, 6-8 és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres, de planta baixa, tres pisos i terrat. Tot el conjunt de la façana presenta la mateixa composició, però diferenciada en dos parts, amb tres elements a un costat i un a l'altre. A la planta baixa hi ha tres obertures comercials a la dreta, mentre que a l'esquerra hi ha l'obertura d'accés a l'edifici. Els quatre balcons que presenta per planta tenen una barana senzilla de ferro forjat, amb un dibuix rodó en forma d'ornamentació. Els pisos d'habitatges presenten composició simètrica. En el primer pis hi ha quatre obertures de llinda, balconeres formant dos balcons correguts, barana de ferro, muntants i dintells ornats amb motius florals. Les obertures balconeres del segon pis no presenten ornamentació tan rica com en l'anterior. El tercer pis té una decoració encara més simple. Una barbacana i una barana cega rematen l'edifici.

## Referències

* ↑ «Edifici al raval del Pallol, 6-8». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27-VII-2015].
# Estadi François Trausch

L'Estadi François Trausch és un estadi luxemburguès de futbol de la ciutat de Mamer, a Luxemburg. Actualment acull els partits del FC Mamer 32 i té una capacitat de 6.200 espectadors.
# Copa Iberoamericana

La Copa Iberoamericana és una competició futbolística extinta que es va crear per a enfrontar els campions de la Copa de Oro Nicolás Leoz i la Copa del Rei d'Espanya, organitzada per la Confederación Sudamericana de Fútbol i la Reial Federació Espanyola de Futbol.
Es va disputar una única vegada entre el Boca Juniors i el Reial Madrid el 1994, amb la victòria del conjunt espanyol.

## Final

* Partit d'anada
| Reial Madrid | 3–1 | Boca Juniors |
| Hierro 34' Morales 70' 79' | | McAllister 85' |
Santiago Bernabéu, (Madrid)
* Partit de tornada
| Boca Juniors | 2–1 | Reial Madrid |
| Da Silva 40' Naveda 73' | | Milla 74' |
La Bombonera, (Buenos Aires)
* Campió el Reial Madrid per 4-3

## Enllaços externs

* RSSSF - Copa Iberoamericana (anglès)
* Imatge del partit de tornada Arxivat 2000-05-12 a Wayback Machine.
# Bullenhuser Kanal

El Bullenhuser Kanal o Canal de Bullenhusen és un canal navegable de 1200 metres al port d'Hamburg que talla un meandre del riu Bille al barri de Rothenburgsort de l'estat d'Hamburg. El canal es va construir el 1907 al marc del projecte de l'enginyer William Lindley (1808-1900) d'urbanitzar i de desguassar el maresme de la desembocadura del Bille.

## Referències

* ↑ Govern d'Hamburg. Verordnung zur Bestimmung der schiffbaren Gewässer (en alemany), 5 de maig de 1987. (traducció: Decret de les vies navegables d'Hamburg)
* ↑ «Hamburgisches Wassergesetz (HWaG)» (en alemany), 14-12-2007. (traducció: Llei de l'estat d'Hamburg sobre les aigües de superfície)
* ↑ Stadtatlas-Großraum Hamburg. Hamburg: PAS Verlags GmbH, 2009, p. 44 & 52. ISBN 978-3-934272-92-7.
* ↑ Jung, Irene «Eine Fahrt auf Hamburgs vergessenen Kanälen» (en alemany). Hamburger Abendblat, 17-09-2012.
# Bullet

Bullet és un municipi de Suïssa del cantó de Vaud, està situat al districte del Jura-Nord vaudois.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Bust de Cal Pou Petit

El Bust de Cal Pou Petit és una obra de Moià inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un bust tallat en pedra que mesura uns 30cm. per 20cm. aproximadament. Es troba entre el portal d'entrada, adovellat, i el balcó del primer pis. El bust presenta el cabell curt, arrugues al front, ulls ametllats, nas mutilat i llavis gruixuts. La barba és rinxolada. Sembla que vesteixi algun tipus de capa. El resultat és una figura força hieràtica. La casa on està ubicat, molt reformada, correspondria tipològicament al segle XVII-XVIII.

## Història

La tradició popular diu que en aquest lloc (o bé a prop) hi havia hagut un hostal i que el bust donava a entendre que els pelegrins podien hostatjar-s'hi. Quedava fora muralles. Hi ha qui ha classificat el bust d'època romana.

## Referències

* 1 2 «Bust de Cal Pou Petit». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 juny 2020].
# Bust d'Isabel II a Oviedo

L'escultura urbana coneguda pel nom Bust d'Isabel II, ubicada al carrer Ramón y Cajal, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
Aquest bust forma part de les més d'un centenar d'obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància com és el cas d'aquest buts, que adornen els carrers i places de la ciutat d'Oviedo; i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta de bronze, és obra de Francisco Pérez del Valle, i està datada 1846. El bust es fongué al Taller de Fosa de la Fàbrica d'Armes de Trubia, sent la primera obra d'aquest tipus que es realitzava en l'esmentada fosa.
Més tard, a 1859, per commemorar la visita reial a la ciutat d'Oviedo, se'n va realitzar una còpia en ferro que va ser situada al pati central de la Universitat d'Oviedo. Aquesta obra va haver de ser restaurada, treball realitzat per Vicente Vázquez Canónico, i en l'actualitat pot contemplar encara al pati interior del casalot universitari.

## Referències

* ↑ «Escultura «Isabel II» - Turismo Asturias» (en castellà). Turismo Asturias, 27-04-2018.
* 1 2 «Escultura pública en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 19 novembre 2018].
* ↑ «Ruta por el Oviedo más escultural... 32 figuras que te dejarán de piedra :) ¿TE ATREVES CON UN "SELFIE" DIFERENTE EN TODAS? - GUÍA TURISMO ASTURIAS» (en castellà). GUÍA TURISMO ASTURIAS.
* ↑ http://www.vivirasturias.com/quehacer/Oviedo/Qu%C3%A9+hacer%7CPatrimonio+civil%7CEsculturas/es Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.turismoviedo.es/
# Bòtid lleopard

El bòtid lleopard (Bothus pantherinus) és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 39 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les costes del Mar Roig i del Golf Pèrsic fins a les Hawaii, les Illes Marqueses, les Illes de la Societat i el sud del Japó.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Froese, Rainer; Bailly, Nicolas. «Bothus pantherinus (Rüppell, 1830) Leopard flounder» (en anglès). FishBase.
# Cal Freixes (Figuerola del Camp)

Cal Freixes és un edifici del llogaret de Miramar, al municipi de Figuerola del Camp (Alt Camp), protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Aquest edifici tanca el carrer principal del nucli de Miramar. Com la resta de construccions del carrer, situades a frec d'un penya-segat, presenta diferents nivells. La façana principal és de planta i pis, la lateral de planta i dos pisos i la posterior de planta i tres pisos. Les nombroses modificacions que ha experimentat l'edifici fan difícil una lectura de les diverses etapes constructives. De tota manera en constitueixen elements remarcables les dues portes d'accés, d'arc de mig punt i escarser respectivament, i una finestra geminada, també d'arc de mig punt. La coberta és de teula i el material constructivu és pedra arrebossada i pintada.

## Història

L'aspecte que actualment presenta l'edifici, resultat de remodelacions successives i algunes d'elles bastant recents, impossibilita el reconeixement d'un període de construcció determinat. Tampoc no hi ha cap mena de dada orientadora (data a la llinda, informació documental...) en aquest sentit. L'única deducció aproximada que es pot fer és en relació amb l'evolució general del nucli de Miramar (desenvolupament fins al S. XVIII-XIX) i amb la resta d'edificacions del carrer.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Freixes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Cal Freixes». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cal Mas

* No s'ha de confondre amb Can Mas.
«Cal Mas» té aquests significats:
* Cal Mas (Avià), masia al nucli històric del poble d'Avià
* Cal Mas (l'Arboç), al Baix Penedès
* Cal Mas (l'Espunyola), masia al Berguedà
* Cal Mas (Santa Maria d'Oló), casal al Moianès
* Cal Mas (Torrelles de Llobregat) al Baix Llobregat
* Cal Mas de l'Espasa, edifici de Calafell (Baix Penedès)