OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# I Mostra de Cinema Llatinoamericà de Lleida

La I Mostra de Cinema Llatinoamericà de Lleida va tenir lloc a Lleida entre el 17 i el 21 de gener de 1995. Fou organitzada pel Centre Llatinoamericà de Lleida amb el suport del Patronat de Turisme de la Paeria de Lleida i la col·laboració de la Fundació "la Caixa" i la Universitat de Lleida. No hi havia jurat ni es van atorgar premis. El seu director era Juan Ferrer.
Es van projectar un total de dotze pel·lícules de països de l'Amèrica Llatina i es van fer tres actes paral·lels: un debat sobre la situació del cinema llatinoamericà moderat per Lola Millás, de la Casa de América i que van comptar amb la presència de l'actor argentí Federico Luppi, el dramaturg cubà José Triana i l'actriu i productora mexicana Patricia Reyes Spíndola, una conferència de José Triana i una mostra de cartells de cinema cubà.

## Pel·lícules exhibides

* Cronos (1993) de Guillermo del Toro
* Danzón (1991) de María Novaro
* La estrategia del caracol (1993) de Sergio Cabrera
* Fresa y chocolate de Tomás Gutiérrez Alea i Juan Carlos Tabío
* La frontera de Ricardo Larraín
* Hombre mirando al sudeste (1986) d'Eliseo Subiela
* El lado oscuro del corazón (1992) d'Eliseo Subiela
* Perdido por perdido d'Alberto Lecchi
* Principio y fin d'Arturo Ripstein
* La reina de la noche (1994) d'Arturo Ripstein
* La tarea (1991) de Jaime Humberto Hermosillo
* Un lugar en el mundo d'Adolfo Aristarain

## Referències

* ↑ Fundació "la Caixa" La Paeria pren el control de la mostra de cinema llatinoamericà, El Punt Avui, 13 d'agost de 2017
* ↑ "La Lleida més audiovisual va començar amb la Mostra de Cinema Llatinoamericà", lleida.com, 5 de juny de 2019
* ↑ I Mostra de Cinema Llatinoamericà de Lleida a digilander.libero.it
# Híerax (músic)

Híerax (en grec antic: Ἱέραξ, llatí: Hierax) fou un músic de l'antiga Grècia del període mític, abans de la guerra de Troia, al qual s'atribuïa la invenció de la mesura hieràcia (νόμος ἱεράκιος). Hauria estat amic i deixeble d'el músic Olimp. Va morir jove. Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ 1.Hierax a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 451
# Ignacio Chacón Dalmau

Ignacio Chacón Dalmau (Beniparrell, 3 de març de 1989), més conegut com a Nacho, és un jugador professional de pilota valenciana, mitger en la modalitat d'Escala i corda, en nòmina de l'empresa ValNet.
Provinent dels campionats fallers, s'inicia al Club de Pilota de Beniparrell on guanya diversos competicions de Galotxa com el Trofeu el Corte Inglés o la Supercopa. Va debutar com a professional de l'Escala i corda el 2004 al Trinquet de Pelayo (València). Ha sigut membre de la Selecció Valenciana de Pilota als Europeus de 2007. El seu major èxit professional ha estat el campionat del Circuit Bancaixa 09/10 junt a Genovés II i Salva.

## Palmarés

* Escala i corda:
** Campió Lliga Caixa Popular Juvenil: 2005
** Campió del Circuit Bancaixa: 2010
** Campió de la Super Copa: 2010
** Subcampió Lliga Caixa Popular Juvenil: 2006 i 2007
** Campió del Trofeu Nadal de Benidorm: 2008
** Campio del Trofeu Ciutat de Llíria: 2010
** Campió del Trofeu Universitat de València: 2011
* Galotxa:
** Campió d'El Corte Inglés 2006 i 2007
** Campió de la Supercopa: 2008
Campionats Internacionals de Pilota
* Campió europeu de Joc internacional: Nivelles (Bèlgica), 2007
* Subcampió europeu de Llargues: Nivelles (Bèlgica), 2007
* Subcampió del Món de Llargues: Equador, 2008

## Referències

* ↑ La revolució va de bo!: La modernització de la pilota valenciana Per Paco Cerdà Arroyo,Purificació Garcia Mascarell - pg 119

## Enllaços externs

* Fitxa de ValNet Arxivat 2008-05-12 a Wayback Machine.
* Nacho a la Selecció, 2007
# Holguera

Holguera és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya). El 2023 tenia 607 habitants.

## Referències

* ↑ «Extremadura (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 14 juliol 2024].
# Holguín

Holguín és la capital de la província d'Holguín (Cuba), fins al 1976 part de la província d'Orient.
Va ser fundada el 1545 com San Isidoro de Holguín pel capità de l'exèrcit espanyol Francisco García Holguín.
El poeta i dramaturg Reinaldo Arenas va viure a la ciutat fins al seu exili a Nova York.

## Ciutats agermanades

* Etobicoke, Ontario (Canadà)
* Santa Fe, Nou Mèxic (Estats Units)
* Saltillo, Coahuila (Mèxic)

## Vegeu també

* Fútbol Club Holguín

## Referències

* ↑ La Ciudad de Holguín, a Guije (castellà)

## Enllaços externs

* Portal web d'Holguín Arxivat 2018-08-31 a Wayback Machine. (castellà)
# Ilià Frank

Ilià Mikhàilovitx Frank (en rus: Илья́ Миха́йлович Франк) (Sant Petersburg, Rússia 1908 – Moscou 1990) fou un físic soviètic guardonat l'any 1958 amb el Premi Nobel de Física.

## Biografia

Va néixer el 23 d'octubre de 1908 a la ciutat de Sant Petersburg. Va estudiar física a la Universitat de Moscou, on es graduà l'any 1930. Frank morí el 22 de juny de 1990 a la seva residència de Moscou.

## Recerca científica

El físic Pàvel Aleksèievitx Txerenkov descobrí l'any 1934 l'anomenat efecte Txerenkov. Ilià Frank, juntament amb Ígor Tamm, realitzaren l'explicació teòrica d'aquest efecte, que ocorre quan les partícules viatgen amb un mitjà òpticament transparent a les velocitats major que la velocitat de la llum en aquest mitjà. Aquest descobriment va donar lloc al desenvolupament dels nous mètodes per a detectar i amidar la velocitat de partícules nuclears d'alta velocitat i fou de gran importància per a la investigació en física nuclear. El treball de Frank també va incloure la col·laboració amb Txerenkov i Tamm en la investigació sobre la radiació de l'electró.
Posteriorment Frank s'especialitzà en l'estudi de raigs gamma i el neutró. Nomenat cap del departament de la física a la universitat de l'estat de Moscou l'any 1944, va esdevenir membre de l'Acadèmia de Ciències de l'URSS el 1946.
L'any 1958 fou guardonat, juntament amb Pàvel Aleksèievitx Txerenkov i Ígor Tamm, amb el Premi Nobel de Física pel descobriment i la interpretació de la Radiació Txerenkov. Va ser condecorat amb l'orde de Lenin en 3 ocasions, rebent a més les ordes de la Revolució d'Octubre, de la Bandera Roja del Treball, de la Insígnia d'Honor, les medalles del Centenari de Lenin i a la Tasca Meritòria durant la Gran Guerra Patriòtica de 1941-1945 i dos Premis Stalin (1946 i 1953) i un Premi Estatal de l'URSS (1971).

## Referències

* 1 2 3 «The Nobel Prize in Physics 1958» (en anglès americà). [Consulta: 1r juliol 2023].
* ↑ «Ilja Mikhajlovič Frank | enciclopedia.cat». [Consulta: 1r juliol 2023].
* ↑ Abov, Yu.G. «Academician Ilya Mikhailovich Frank (100th anniversary of his birthday)». Physics of Atomic Nuclei, 71, 10, 2008, pàg. 1653–1655. Bibcode: 2008PAN....71.1653A. DOI: 10.1134/S1063778808100013.

## Enllaços externs

* «Ilià Frank» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Ilià Gorodnitxev

Ilià Gorodnitxev (en rus Илья Городничев) (9 de març de 1987) és un ciclista rus. Ha anat combinant l'amateurisme amb equips professionals.

## Palmarès en ruta

* 2010
** 1r al Gara Ciclistica Montappone
* 2011
** 1r a la Coppa Bologna
* 2012
** 1r al Gran Premi San Giuseppe
** 1r al Trofeo Alta Valle del Tevere
** 1r a la Coppa Varignana
** 1r al Trofeo Adolfo Leoni
** Vencedor d'una etapa a la Friendship People North-Caucasus Stage Race
* 2014
** Vencedor de 2 etapes a la Friendship People North-Caucasus Stage Race

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Imre Németh

Imre Németh (Kassa, avui Košice, Eslovàquia, 23 de setembre de 1917 - Budapest, 18 d'agost de 1989) fou un atleta hongarès especialista en llançament de martell.
Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 celebrats a Londres (Regne Unit), on va aconseguir guanyar la medalla d'or amb un tir de 56.07 metres, i en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 realitzats a Hèlsinki (Finlàndia), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze.
Fou el pare del llançador de javelina i campió olímpic Miklós Németh.

## Referències

* 1 2 (anglès) www.olympic.org - Imre Németh
* 1 2 (anglès) www.sports-reference.com - Imre Németh Arxivat 2013-02-02 a Wayback Machine.
# Incertesa

La incertesa és l'estat de falta de seguretat sobre el coneixement, caracteritzat pel dubte. La incertesa es refereix a situacions epistèmiques que impliquen informació imperfecta o desconeguda. S'aplica a prediccions d'esdeveniments futurs, a mesures físiques o a allò desconegut. La incertesa sorgeix en entorns parcialment observables i/o estocàstics, així com per ignorància, indolència o ambdós. És present en diversos àmbits, incloent la filosofia, física, estadístiques, economia, finances, psicologia, sociologia, enginyeria, meteorologia, ecologia i ciències de la informació.
Pot ser objectiva (hi ha raons que impedeixen estar segur d'una afirmació o esdeveniments, sigui per manca d'informació, perquè encara no s'ha produït o altres) o subjectiva (malgrat les dades, l'individu no sap com actuar, usualment s'aplica a l'ètica). La incertesa sobre el rumb d'un afer porta al risc, prendre qualsevol decisió és arriscada perquè pot aparèixer l'atzar o un canvi de direcció no desitjat que alteri les condicions inicials previstes. Diversos models matemàtics miren d'analitzar la incertesa i limitar-la, per exemple per guiar la inversió en borsa. La incertesa ha motivat l'aparició de teories en epistemologia amb l'objectiu d'erradicar-la, com el mètode de Descartes.
En la filosofia occidental, el primer filòsof a adoptar la incertesa va ser Pirró d'Elis, donant lloc a les filosofies hel·lenístiques del pirronisme i de l'escepticisme acadèmic, les primeres escoles de l'escepticisme filosòfic. L'aporia i l'acatalèpsia representen conceptes clau de l'antiga filosofia grega quant a la incertesa.

## Referències

* ↑ ; Sebastian Thrun«Introduction to Artificial Intelligence». Udacity. Arxivat de l'original el 2014-01-22. [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ Pyrrho, Internet Encyclopedia of Philosophy https://www.iep.utm.edu/pyrrho/
# Institute of Contemporary Arts

L'Institute of Contemporary Arts (Institut d'Art Contemporani, ICA) és un centre artístic i cultural ubicat al centre de Londres, al costat de la plaça de Trafalgar. Es troba dins de l'edifici conegut com a Nash House i conté galeries d'art, un teatre, dues sales de cinema, una llibreria i un bar. Des de 2011, el director ha estat Gregor Muir.

## Referències

* ↑ Jane Drew to The Times 14 February 1959
* ↑ Allen Eyles "Cinemas & Cinemagoing: Art House & Repertory", BFI screenonline
# Hu Shi

    Advertiment: el cognom és Hu.
Hu Shi (xinès simplificat: 胡适; xinès tradicional: 胡適; pinyin: Hú Shì) que en els seus contactes a Occident feia servir el nom Hu Shih (transcripció Wade-Giles). Fou un filòsof, assagista, pedagog, escriptor i ambaixador xinès que va néixer el 17 de desembre de 1891 a Jixi, província d'Anhui, i va morir, d'un atac al cor, el 24 de febrer de 1962 a Taipei, illa de Taiwan. Fou un intel·lectual que va ser un dels líders del Moviment del Quatre de Maig, també del Moviment per la Nova Cultura de la Xina i un dels renovadors de la llengua xinesa. Va ser nominat per al Premi Nobel de Literatura.

## Biografia

El seu pare era un funcionari que va morir quan Hu era un nen petit. Va estudiar a Jixi i, més endavant, a Xangai. Es va casar amb un matrimoni concertat, el 1917 amb Tung-Sher Kiang, també coneguda com a Chiang Tung-hsiu (xinès: 江冬秀). Amb una beca va poder estudiar als Estats Units a la Universitat Cornell on es va graduar el 1914. I a va obtenir el doctorat per la Universitat de Colúmbia amb una teis deirigida per John Dewey. De tornada a la Xina, va ser professor de la Universitat de Beijing i col·laborà amb la revista Nova Joventut que va tenir molta influència entre els reformistes xinesos. A diferència d'altres intel·lectuals, Hu, d'ideologia liberal i anticomunista, va rebutjar el marxisme motiu que va significar la ruptura amb Chen Duxiu que havia fet orientat la revista en aquesta línia. Lleial al Kuomintang, el 1938 és nomenat ambaixador de la República de la Xina als Estats Units. Després de la derrota japonesa és nomenat rector de la Universitat de Beijing. El 1949, davant de l'avenç comunista, va refugiar-se a Taiwan on va exercici importants càrrecs acadèmics mentre (com a director de l'Acadèmia Sínica) que a la Xina continental era acusat de reaccionari.

## Obra (parcial)

Va escriure articles sobre l'ús de la llengua vernàcula i defensant l'abandonament de la llengua tradicional xinesa. A més d'assajos sobre literatura, va ser autor de poesia i teatre influenciat per l'estil occidental.
Teatre;
* 終身大事 / 终身大事, Zhōngshēn dàshì), L'esdeveniment de tota una vida (1919; obra representada el 1923)
Poesia
* 嘗試集 / 尝试集 Chángshì jí, Experiments”. Col·lecció de poemes, 1920.
Hu Shi no ha estat traduït al català.

## Referències i bibliografia

* Claus per a entendre la Xina del segle XXI d' Anna Busquets Alemany (cord.), Rafael Bueno, Leïla Choukroune i Jean-François Huchet Editorial UOC. 2009. ISBN 978-84-9788-845-5. Pàgs. 218 i 224.
* Narratives xineses: ficcions i altres formes de no-literatura d'Alicia Relinque Eleta. Editorial UOC, 2008. Pàgs. 111, 133 i 134.
* De las ruinas de los imperios. La rebelión contra Occidente y la metamorfosis de Asia de Pankaj Mishra. Galaxia Gutenberg. 2014. ISBN 978-84-16072-45-3. Pàg. 235 i 327.

## Enllaços externs

* http://www.chinaheritagequarterly.org/articles.php?searchterm=029_grieder.inc&issue=029
* http://rmc.library.cornell.edu/EAD/htmldocs/RMA02578.html
# Infecció del tracte respiratori inferior

Una infecció del tracte respiratori inferior o infecció de les vies respiratòries inferiors és una infecció del tracte respiratori inferior, això vol poder referir-se a una infecció de la tràquea (traqueïtis), dels bronquis (bronquitis aguda), dels pulmons (pneumònia, i que pot complicar-se amb un abscés pulmonar). Els símptomes inclouen sensació de falta d'aire, debilitat, febre, tos i fatiga. Una radiografia de tòrax rutinària no sempre és necessària per a les persones que presenten símptomes d'una infecció del tracte respiratori inferior.
La grip afecta tant el tracte respiratori superior com l'inferior.
Els antibiòtics són el tractament de primera línia per a la pneumònia; tanmateix, no són ni efectius ni indicats per a infeccions parasitàries o víriques. La bronquitis aguda normalment es resol per si sola amb el temps.
El 2015 hi va haver uns 291 milions de casos. Això va ocasiona 2,74 milions de morts, xifra per sota dels 3,4 milions de morts el 1990. Que representa el 4,8% de totes les morts el 2013.

## Referències

* ↑ Antibiotic Expert Group. Therapeutic Guidelines: Antibiotic. 15th. Therapeutic Guidelines Limited, 2014. ISBN 9780992527211.
* ↑ Cao, Amy Millicent Y.; Choy, Joleen P.; Mohanakrishnan, Lakshmi Narayana; Bain, Roger F.; van Driel, Mieke L. «Chest radiographs for acute lower respiratory tract infections». The Cochrane Database of Systematic Reviews, 12, 26-12-2013, pàg. CD009119. DOI: 10.1002/14651858.CD009119.pub2. ISSN: 1469-493X. PMC: 6464822. PMID: 24369343.
* ↑ «Global, regional, and national incidence, prevalence, and years lived with disability for 310 diseases and injuries, 1990-2015: a systematic analysis for the Global Burden of Disease Study 2015». Lancet, 388, 10053, 01-10-2016, pàg. 1545–1602. DOI: 10.1016/S0140-6736(16)31678-6. PMC: 5055577. PMID: 27733282.
* 1 2 «Global, regional, and national age-sex specific all-cause and cause-specific mortality for 240 causes of death, 1990-2013: a systematic analysis for the Global Burden of Disease Study 2013». Lancet, 385, 9963, 01-01-2015, pàg. 117–71. DOI: 10.1016/S0140-6736(14)61682-2. PMC: 4340604. PMID: 25530442.
* ↑ «Global, regional, and national life expectancy, all-cause mortality, and cause-specific mortality for 249 causes of death, 1980-2015: a systematic analysis for the Global Burden of Disease Study 2015». Lancet, 388, 10053, 01-10-2016, pàg. 1459–1544. DOI: 10.1016/s0140-6736(16)31012-1. PMC: 5388903. PMID: 27733281.
# Izquierda Nacionalista Canaria

Izquierda Nacionalista Canaria (INC) fou un partit polític canari sorgit de la Confederació Autònoma Nacionalista Canària, una escissió d'Unión del Pueblo Canario (UPC). A les eleccions al Parlament de Canàries de 1987 es presentà en coalició amb Asamblea Canaria i van obtenir 46.229 vots (6,96%) i 2 escons. Posteriorment ambdós partits s'uniren per a formar Assemblea Canària Nacionalista.
# Iulio Bona

Iulio Bona era una ciutat de la Gàl·lia Belga habitada pels calets que ocupaven l'actual Pays de Caux. Els Itinerarium romans indiquen diverses vies des d'aquesta ciutat, una cap a Rotomagus (Rouen) a través de Breviodurum (Brionne), i una altra, que també passava per Breviodurum, fins a Noviomagus (Lisieux).
A l'edat mitjana es va dir Illebona i era la residència preferida dels ducs de Normandia. Guillem el Conqueridor hi tenia un castell en el que residia sovint. Actualment es diu Lillebonne i és a la riba del Bolbec. S'han trobat restes de la via romana, un teatre, tombes, medalles i altres antiguitats.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Juliobona». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 15 febrer 2021].
# Ilesita

La ilesita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la rozenita. Rep el seu nom del metal·lúrgic Malvern Wells Iles (1852-1890), de Denver, Colorado.

## Característiques

La ilesita és un sulfat de fórmula química (Mn,Zn,Fe)SO₄·4H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3. Es pot deshidratar a szmikita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ilesita pertany a «07.CB: Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dwornikita, gunningita, kieserita, poitevinita, szmikita, szomolnokita, cobaltkieserita, sanderita, bonattita, aplowita, boyleïta, rozenita, starkeyita, drobecita, cranswickita, calcantita, jôkokuïta, pentahidrita, sideròtil, bianchita, chvaleticeïta, ferrohexahidrita, hexahidrita, moorhouseïta, niquelhexahidrita, retgersita, bieberita, boothita, mal·lardita, melanterita, zincmelanterita, alpersita, epsomita, goslarita, morenosita, alunògen, metaalunògen, aluminocoquimbita, coquimbita, paracoquimbita, romboclasa, kornelita, quenstedtita, lausenita, lishizhenita, römerita, ransomita, apjohnita, bilinita, dietrichita, halotriquita, pickeringita, redingtonita, wupatkiïta i meridianiïta.

## Formació i jaciments

Podria tractar-se d'un producte de la deshidratació de la jokokuïta. Va ser descoberta a la vall de Hall, al districte de Montezuma del comtat de Park, a Colorado (Estats Units). També ha estat descrita a Austràlia, Canadà, la República Txeca, Japó, Espanya i Suïssa.

## Referències

* ↑ «Ilesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 juliol 2017].
# Indianapolis Tennis Championships 2009

El Torneig d'Indianapolis 2009, també conegut com a Indianapolis Tennis Championships 2009 és una competició tennística sobre pista dura que forma part de les sèries 250 de l'ATP. És la 22a edició del torneig i es juga a l'Indianapolis Tennis Center d'Indianapolis, Estats Units, entre el 20 i el 26 de juliol de 2009.

## Quadre individual masculí

| Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | D. Tursúnov | 6 | 6 | |
| | M. Daniel | 3 | 3 | | 1 | Dmitri Tursúnov | 6 | 6⁵ | 2 |
| | F. Dancevic | 6 | 7 | | | F. Dancevic | 3 | 7 | 6 |
| 5 | B. Becker | 2 | 5 | | | | | | | | F. Dancevic | 4 | 4 |
| 3 | S. Querrey | 7 | 6 | | | | | | | 3 | S. Querrey | 6 | 6 |
| WC | R. Ram | 5 | 3 | | 3 | S. Querrey | 6 | 7 | | | | | |
| Q | J. Levine | 2 | 2 | | 7 | M. Gicquel | 4 | 5 | | | | | |
| 7 | M. Gicquel | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 3 | S. Querrey | 2 | 4 |
| 8 | D. Istomin | 4 | 4 | | | | | | | | | | | | R. Ginepri | 6 | 6 |
| | J. Isner | 6 | 6 | | | J. Isner | 7 | 6² | 7 | | | | |
| | W. Odesnik | 2 | 6 | 6 | | W. Odesnik | 5 | 7 | 5 | | | | |
| 4 | Í. Kunitsin | 6 | 1 | 1 | | | | | | | J. Isner | 4 | 3 |
| | E. Schwank | 7 | 3 | 0 | | | | | | | R. Ginepri | 6 | 6 |
| | R. Ginepri | 6¹ | 6 | 6 | | R. Ginepri | 7 | 6 | | | | | |
| Q | A. Bogomolov, Jr. | 6 | 7 | | Q | A. Bogomolov, Jr. | 5 | 1 | |
| 2 | D. Sela | 4 | 6⁵ | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-05-03 at Archive.is
Indianapolis / Atlanta :
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2009
< 2008
2010 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Ivar Bendixson

Ivar Bendixson (Parròquia de Hedvig Eleonora, 1 d'agost de 1861 - Estocolm, 29 de novembre de 1935) va ser un matemàtic suec que va ser rector de la universitat d'Estocolm.

## Vida i Obra

En acabar els seus estudis secundaris a Estocolm el 1878, va ingressar al Reial Institut de Tecnologia d'Estocolm on només va estudiar durant un curs, ja que l'any següent va continuar els estudis a la universitat d'Uppsala en la qual es va graduar el 1881. El 1890 va obtenir el doctorat a la mateixa universitat i va començar a donar classes d'anàlisi matemàtica a la recentment fundada (1878) universitat d'Estocolm. A partir de 1892, també va donar classes simultàniament al Reial Institut de Tecnologia. A partir de 1905, en dimitir Lars Edvard Phragmén, va ocupar el seu lloc de professor titular de la universitat d'Estocolm i el 1911 en va ser escollit rector, càrrec que va mantenir fins al 1927, quan es va retirar.
Bendixson va demostrar el seu talent matemàtic des de ben jove: el 1882, només un any després de graduar-se, ja va publicar el seu primer article en el que enunciava i demostrava el teorema de Cantor-Bendixson. No obstant, en els darrers anys, més dedicat a les tasques administratives que li exigia el seu lloc de rector, ja no va fer gaire recerca matemàtica. La seva principal contribució va ser el teorema de Poincaré-Bendixson, una aproximació topològica al comportament de les òrbites properes a un punt singular.
Juntament amb el seu col·lega, Phragmén, i a les ordres de Gösta Mittag-Leffler van involucrar-se intensament en les tasques d'edició de Acta Mathematica, la revista fundada per aquest darrer.
D'altra banda, Bendixson va mantenir sempre una ideologia radical lliberal que el va portar a participar en diverses commissions per a la millora de la vida dels més desfavorits o per la millora del règim electoral, i el va convertir en un dels més coneguts portaveus del Partit Liberal de Suècia.

## Referències

* ↑ Domar, 1978, p. 12.
* ↑ Agarwal i Sen, 2014, p. 316.
* ↑ Gårding, 1994, p. 109.
* ↑ Gårding, 1994, p. 110.
* 1 2 Domar, 1978, p. 13.
* ↑ Gårding, 1994, p. 111.
* ↑ Gårding, 1994, p. 84.

## Bibliografia

* Agarwal, Ravi; Sen, Syamal. Creators of Mathematical and Computational Sciences (en (anglès)). Springer, 2014. ISBN 978-3-319-10869-8.
* Domar, Yngve «Mathematical research during the first decades of the University of Stockholm» (en anglès). . Universitat d'Estocolm, 1978. Arxivat de l'original el 2016-03-16 [Consulta: 28 setembre 2018]. Arxivat 2016-03-16 a Wayback Machine.
* Gårding, Lars. Mathematics and Mathematicians: Mathematics in Sweden before 1950 (en anglès). American Mathematical Society, 1994. ISBN 0-8218-0612-2.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Ivar Bendixson» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Zeilon, N. «Ivar O Bendixson». Svenskt biografiskt lexikon, 1998. [Consulta: 27 setembre 2018]. (suec)