OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Agnetina annulipes

Agnetina annulipes és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids. que es troba a Nord-amèrica: Alabama, Florida, el districte de Colúmbia, Indiana, Louisiana, Maryland, Mississipi, Pennsilvània, Carolina del Sud, Virgínia i Virgínia Occidental.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Evproske druhy rodu Perla Geoffr. Rozpravy Ceské akademie ved a umení. Trída II. (Mathematicko prírodovedecká) (Rozpr. Ceské. Akad.) 16(16):16. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-10. [Consulta: 19 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Hagen, 1861. Synopsis of the Neuroptera of North America. With a List of the South American Species. Smithsonian Miscellaneous Collections (Smith. Misc. Coll.) 1 347.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Florida Department of Environmental Protection (anglès)
* ↑ Pennsylvania Aquatic Insects Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States -Stoneflies of Virginia (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ insects.tamu.edu (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Dypingita

La dypingita és un mineral de la classe dels carbonats. Va ser anomenada així l'any 1970 per Gunnar Raade, en relació al nom de la seva localitat tipus, el dipòsit de Dypingdal, a Noruega.

## Característiques

La dypingita és un carbonat de fórmula química Mg₅(CO₃)₄(OH)₂·5H₂O.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «05.DA: Carbonats amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: hidromagnesita, giorgiosita, widgiemoolthalita, artinita, indigirita, clorartinita, otwayita, zaratita, kambaldaïta, cal·laghanita, claraïta, hidroscarbroïta, scarbroïta, caresita, quintinita, charmarita, stichtita-2H, brugnatel·lita, clormagaluminita, hidrotalcita-2H, piroaurita-2H, zaccagnaïta, comblainita, desautelsita, hidrotalcita, piroaurita, reevesita, stichtita i takovita.

## Formació i jaciments

Sol trobar-se en forma d'agregats amb estructura radial, sovint formant capes primes d'alteració de serpentina, en aquest cas pot ser confosa amb hidromagnesita. Va ser descoberta al dipòsit de Dypingdal, situat a la localitat de Snarum, que pertany al municipi de Modum, Noruega. També ha estat descrita en altres indrets de Noruega. Pel que fa a la resta d'indrets, ha estat trobada principalment a Europa: Àustria, Bèlgica, França, Alemanya, Grècia, Hongria, Romania, Itàlia i Regne Unit, així com en un indret dels territoris de parla catalana: la pedrera Àngel, a Gualba (Vallès Oriental, Barcelona). Pel que fa a la resta del món, també ha estat descrita a Rússia, Canadà, els Estats Units, el Japó, Austràlia i a l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Dypingite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Eduardo Soro Terol

Eduardo Soro Terol (Castelló, Ribera Alta, 21 de desembre de 1921 - Tarragona, 20 de març de 1979) fou un futbolista valencià de la dècada de 1940.

## Trajectòria

S'inicià en la pràctica del futbol al club Escalona de la seva localitat natal, d'on passà al Burjassot CF. A continuació ingressà al Llevant UE, on hi romangué durant quatre temporades. La seva millor etapa la va viure al Gimnàstic de Tarragona, on jugà durant cinc temporades (1944-1949) i arribà a assolir l'ascens a primera divisió. L'any 1949 fitxà pel Reial Saragossa de Segona Divisió i un any més tard tornà a jugar a Primera amb el CE Alcoià. Disputà un partit amb la selecció catalana de futbol el 3 de setembre de 1944 enfront del RCD Espanyol, en un homenatge a Crisant Bosch.
També fou entrenador, dirigint el Gimnàstic de Tarragona i altres clubs de la zona.

## Referències

* 1 2 «Falleció Eduardo Soro». Mundo Deportivo, 21-03-1979. [Consulta: 1r octubre 2014].
* 1 2 «Los que bregan por el Gimnástico». Mundo Deportivo, 28-03-1946. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Cromo de futbol de l'any 1949». todocoleccion.net, 1949. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Rubén, el quart porter que més ha jugat amb el Nàstic, arriba als 150 partits». JESÚS JORDI L'Esportiu, 21-04-2011. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Perfil de Soro». soccerdatabase.eu. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «EDUARDO SORO». Mundo Deportivo, 25-08-1966. [Consulta: 1r octubre 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Batalla de Pons Aureoli

Trebel·li Pol·lió, un dels autors de la Història Augusta que va viure en temps de Constantí I el Gran, va explicar les vides dels emperadors romans Valerià I, Valerià el Jove, de Gal·liè, dels trenta tirans i de Claudi el Gòtic.
Diu que després de la derrota i empresonament de Valerià I pel rei persa Sapor I l'any 260, les legions situades en diferents punts de l'Imperi, van proclamar emperador a diferents candidats, cadascuna al seu general. Un d'aquests generals, Aureol, va ser proclamat emperador per les legions d'Il·líria. Segons Pol·lió, el fet va tenir lloc entre els anys 267 i 268, però Aureli Víctor diu que va passar el 261. Aureol es va apoderar del nord d'Itàlia cap a l'any 267, segons Trebel·li Pol·lió, i el 268 l'emperador Gal·liè el va derrotar vora Milà. Aureol es va refugiar a la ciutat i Gal·liè la va assetjar, i durant el setge Gal·liè va morir assassinat pels seus propis homes. Però Aureol no se'n va lliurar doncs Claudi II el Gòtic va continuar la lluita i Aureol va morir en un enfrontament contra l'exèrcit de Claudi II, entre Mediolànum i Bergamun, en un lloc anomenat Pons Aureoli, que correspondria a la moderna ciutat de Pontirolo.

## Notes

* ↑ En set anys es van proclamar almenys 19 usurpadors dels que Trebel·li Pol·lió n'explica algunes coses i els anomena «els Trenta Tirans»

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 443.
# Birmingham Fire

Els Birmingham Fire van ser una franquícia de futbol americà de Birmingham (Alabama) que participà en la World League de futbol americà durant els anys 1991 i 1992. L'equip jugà a l'estadi de Legion Field, jugant els playoffs les dues temporades. Amb la suspensió d'operacions de la competició de l'any 1992 l'equip va desaparèixer. L'any 1995, la franquícia va ressorgir a Düsseldorf (Alemanya) amb l'aparició dels Rhein Fire de la National Football League Europe.
# Castellar de Santiago

Castellar de Santiago és un municipi de la província de Ciudad Real, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. El 2020 tenia 1.862 habitants.
# Antoni d'Argos

Antoni d'Argos, en llatí Antonius, en grec antic Άντώνιος, fou un poeta grec nascut a la ciutat d'Argos (tot i que portava un nom romà, Antonius). Un dels seus epigrames es conserva a l'Antologia grega.

## Referències

* ↑ 1.Antonius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 217
# Agnetina armata

Agnetina armata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a la Xina: Sichuan.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Evproske druhy rodu Perla Geoffr. Rozpravy Ceské akademie ved a umení. Trída II. (Mathematicko prírodovedecká) (Rozpr. Ceské. Akad.) 16(16):16. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-10. [Consulta: 19 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Banks, 1940. Report on certain groups of neuropteroid insects from Szechwan, China. Proceedings of the United States National Museum (Proc. U. S. Natl. Mus.) 88(3079):176.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Katalog der rezenten Plecoptera. Das Tierreich – Eine Zusammenstellung und Kennzeichnung der rezenten Tierformen. (Das Tierreich) 82:265.
* Sivec & Stark, 1988. A: Sivec, Stark & Uchida. Synopsis of the world genera of Perlinae (Plecoptera: Perlidae). Scopolia 16:27.
* Sivec, Zhiltzova & Stark, 2005. The eastern Palearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Scopolia 56:1 21.
* Stark, 1986. The Nearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Journal of the Kansas Entomological Society (J. Kans. Entomol. Soc.) 59(3):437 445.
* Zhiltzova, 2009. Supplement to the revision of the genus Agnetina Klapálek (Plecoptera, Perlidae) of the eastern Palaearctic. Entomologicheskoe Obozrenie (Entomol. Obozr.) 88(2):376 382.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1984. Notes on the genus Agnetina (=Phasganophora) (Plecoptera: Perlidae). Aquatic Insects 6(2):71 79.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 19 juliol 2012].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
* insects.tamu.edu (anglès)
# Birmingham Wire Gauge

El sistema Birmingham Wire Gauge (abreujat com BWG) és una norma emprada per especificar el gruix (diàmetre) del filferro o fil de coure, tires i tubs metàl·lics, adoptat a Gran Bretanya a partir del 1884 i utilitzat posteriorment per estandarditzar les mesures.

## Conversió entre BWG i polzades

A cada valor BWG li correspon un cert gruix expressat en polzades. La correspondència entre BWG i el diàmetre expressat en polzades (in) no és lineal i pot ser expressada a través de taules, com aquesta mostrada a continuació:
| BWG | inch | mm |
| 0 | 0,340 | 8,636 |
| 1 | 0,300 | 7,620 |
| 2 | 0,284 | 7,214 |
| 3 | 0,259 | 6,579 |
| 4 | 0,238 | 6,045 |
| 5 | 0,220 | 5,588 |
| 6 | 0,203 | 5,156 |
| 7 | 0,180 | 4,572 |
| 8 | 0,165 | 4,191 |
| 9 | 0,148 | 3,759 |
| 10 | 0,134 | 3,404 |
| 11 | 0,120 | 3,048 |
| 12 | 0,109 | 2,769 |
| 13 | 0,095 | 2,413 |
| 14 | 0,083 | 2,108 |
| 15 | 0,072 | 1,829 |
| 16 | 0,065 | 1,651 |
| 17 | 0,058 | 1,473 |
| 18 | 0,049 | 1,245 |
| 19 | 0,042 | 1,067 |
| 20 | 0,035 | 0,889 |
| 21 | 0,032 | 0,813 |
| 22 | 0,028 | 0,711 |
| 23 | 0,025 | 0,635 |
| 24 | 0,022 | 0,559 |
| 25 | 0,020 | 0,508 |
En una primera aproximació, per al càlcul del diàmetre en polzades, és possible utilitzar la següent relació:
       $in=0,3\cdot 0,897^{(BWG-1)}$

## Vegeu també

* Gauge (calibre)
* Calibre (cartutx)
* Avoirdupois
* Cartutx d'escopeta

## Referències

* ↑ «Gauge». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* 1 2 George Mc Guire. Handbook of Humanitarian Health Care Logistics: Designing the Supply Network and Managing the Flows of Information and Health Care Goods in Humanitarian Assistance during Complex Political Emergencies in low-resource settings. George Mc Guire, 31 octubre 2015, p. 613–. GGKEY:SH2NPY0TKKP.
* ↑ (anglès) J. S. Pöll, "The story of the gauge"
* ISO 9626: Stainless steel needle tubing for the manufacture of medical devices, 1st ed. Geneva: International Organization for Standardization, 1991: 1–2.
* ISO 9626: Stainless steel needle tubing for the manufacture of medical devices, Amendment 1. Geneva: International Organization for Standardization, 2001: 1–2.
* «The "Gauge" System for the Medical Use». Anesthesia & Analgesia, 95, 4, 2002, pàg. 1125. DOI: 10.1097/00000539-200210000-00076.

## Bibliografia

* Machinery's Handbook 27. Nova York, NY: Industrial Press, Inc, 2004, p. 2520.
* Iserson KV «The origins of the gauge system for medical equipment». J Emerg Med, 5, 1, 1987, pàg. 45–8. DOI: 10.1016/0736-4679(87)90009-6. PMID: 3295010.
* Journal of Nuclear Medicine Technology. Society of Nuclear Medicine., 1976.
* United States. Armed Services Medical Procurement Agency. Armed service catalog of medical materiel, 1949.

## Enllaços externs

* Sheet Metal Gauge Size Data - Engineers Edge
# Cementiri de tombes de Temeen Chuluu

El Cementiri de tombes de Temeen Chuluu és un grup de monuments funeraris situat al nord-est de Bat-Ölziit, a la província d'Övörkhangai. El conjunt inclou aproximadament 30 tombes quadrades de granit i compta amb tres pedres de cérvol.
Es tracta del conjunt de tombes amb làpides més gran de la vall superior de l'Orkhon, que data de l'Edat del bronze. Les tombes estan alineades en tres files paral·leles orientades de nord a sud. Les excavacions d'algunes d'aquestes tombes han posat al descobert ossos d'ovelles i d'altres animals, així com fragments de ceràmica decorats amb símbols i patrons que es remunten als períodes túrquic i uigur.
Un detall intrigant apareix en la pedra d'una tomba quadrada: una representació de 13 persones dempeus donant-se la mà.

## Referències

* ↑ «Localització». [Consulta: 24 agost 2024].
* 1 2 «Orkhon Valley Cultural Landscape». Unesco. [Consulta: 24 agost 2024].
* ↑ Jan Bemmann; Ursula Brosseder. «A Long Standing Tradition – Stelae in the Steppes with a Special Focus on the Slab Grave Culture.» p. 17. Institute of Mongolian, Buddhist And Tibetan Studies, 2017.
# Aurel Angelescu

Aurel Angelescu (Ploiești, 15 d'abril de 1886 - Bucarest, 6 d'abril de 1938) va ser un matemàtic romanès.

## Vida i obra

Angelescu va fer els seus estudis secundaris a la seva vila natal, on va tenir com a professor de matemàtiques un jove Nicolae Abramescu, i els seus estudis universitaris a París, on va obtenir el doctorat el 1916 sota la direcció de Paul Appell.
En retornar al seu país el 1919, va ser professor a la universitat de Cluj-Napoca fins al 1930 en que va passar a ser professor de la universitat de Bucarest fins a la seva mort prematura el 1938.
Els treballs principals d'Angelescu versen sobre la teoria dels polinomis. Especialment coneguts són una classe de polinomis que porten el seu nom.

## Referències

* ↑ Duca i Petruṣel, 2014, p. 403.
* ↑ Botez, 2011, p. 95.
* ↑ Duca i Petruṣel, 2014, p. 404.
* ↑ Țurcanu, 2007, p. 600.

## Bibliografia

* Botez, Elvira «Matematicianul N. Abramescu şi contemporanii săi» (en romanès). Studii şi comunicări, Vol. IV, 2011, pàg. 95-110. Arxivat de l'original el 2020-07-05. ISSN: 1844-9220 [Consulta: 5 juliol 2020].
* Duca, Dorel I.; Petruṣel, Adrian «Mathematics Education in Romanian at Babeṣ-Bolyai University Cluj-Napoca» (en anglès). Studia Universitatis Babes-Bolyai. Mathematica., Vol. 59, Num. 4, 2014, pàg. 399-418. ISSN: 0252-1938.
* Țurcanu, Ion. Istoria românilor: Cu o privire mai largă asupra culturii (en romanès). Editura Istoros, 2007. ISBN 978-97-318-7102-8.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Aurel Angelescu» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Both, Nicolae. «Profesor Aurel Angelescu». Universitatea Babeș-Bolyai. [Consulta: 5 juliol 2020]. (romanès)
* Vornicu, Ionut. «Aurel Angelescu (1886-1938)». Biography.name, 2012. [Consulta: 5 juliol 2020]. (romanès)
# Agulhon

Agulhon (en francès Aiguillon) és un municipi occità, situat al departament d'Òlt i Garona i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 4.344 habitants.
Annexada a la corona anglesa el 1318, va ser conquerida per Du Guesclin el 1370. En 1599 va ser convertida pel rei en el centre del ducat d'Agulhon que va donar a Carles de Mayenne.
Vegeu: Ducat d'Agulhon

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 3 280 | 3 037 | 3 541 | 4 010 | 4 080 | 3 919 | 4 079 | 3 994 | 4 020 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 4 173 | 3 781 | 3 876 | 3 577 | 3 596 | 3 370 | 3 160 | 3 119 | 3 094 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2 988 | 2 886 | 2 811 | 2 597 | 2 748 | 2 644 | 2 778 | 3 002 | 3 135 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 3 409 | 3 754 | 3 867 | 4 121 | 4 169 | 4 219 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Pierre Polivka | |
| 2008- | Jean-François Sauvaud | Divers gauche |
# Eduardo Saverin

Eduardo Luiz Saverin (São Paulo, 19 de març de 1982) és un empresari brasiler i un dels cofundadors de la xarxa social Facebook, de la qual posseeix el 7%.

## Vida personal

Saverin va néixer en São Paulo, Brasil en el si d'una família jueva però va ser criat a Miami, Florida. El seu pare es dedicava a les exportacions i a la propietat immobiliària. Va acudir a la Gulliver Preparatory School, a Miami, i després va entrar a la Universitat Harvard, on va participar en el Phoenix S.K. Club i va presidir l'Harvard Investment Association. En 2006, Saverin es va graduar magna cum laude amb un Bachelor of Arts en Economia.
Al maig de 2012 es va saber que al setembre de l'any anterior Saverin havia presentat la seva renúncia a la seva ciutadania nord-americana i que el seu pla era romandre com a resident de Singapur per temps indefinit.

## Facebook

Saverin va conèixer a Mark Zuckerberg durant el seu primer any d'universitat. Més tard, junts van fundar la xarxa social Facebook assumint els rols de director de finances i gerent de negocis. Mentre es trobava a Nova York i a causa de diferències d'opinió i conflictes interns amb Zuckerberg, Saverin es va allunyar del que en aquest moment es deia «Thefacebook», una creixent empresa amb base en Silicon Valley.
Després que inversors externs —Peter Thiel, cofundador de PayPal, i Sean Parker, cocreador de Napster— prenguessin control financer del negoci i recolzessin a Zuckerberg com a director executiu, el rol de Saverin es va veure limitat i la seva influència es va evaporar. Saverin va demandar a Facebook i a Zuckerberg a l'abril de 2005, després que aquest reduís la participació de Saverin d'un 34% a un 0,03%. Saverin va guanyar el litigi, concedint-li el tribunal un 7% de propietat i el dret a ser esmentat com a cofundador de Facebook.

## Esments al cinema

En la pel·lícula de l'any 2010, The social network, Eduardo Saverin és interpretat per Andrew Garfield. El film descriu la seva relació amb Mark Zuckerberg (Jesse Eisenberg) des que van crear Facebook fins que s'enfronten en un judici.
En una entrevista amb Conspiracy Worldwide Radio, Ben Mezrich, autor del llibre Multimilionaris per accident, sobre el qual es va basar la pel·lícula, va parlar sobre la seva relació amb Saverin mentre escrivia el seu llibre.

## Referències

* ↑ «America's Youngest Billionaires» (en anglès). 'Forbes', 10-06-2010. [Consulta: 30 novembre 2010].
* ↑ Carlson, Nicholas. «Meet Facebook's (Soon-To-Be) Billionaires: Eduardo Saverin» (en anglès). Business Insider, 13-05-2010. [Consulta: 30 novembre 2010].
* ↑ Danielle Kucera. «Facebook Co-Founder Saverin Gives Up U.S. Citizenship» (en anglès). Bloomberg, 11-05-2012. [Consulta: 2 juliol 2013].
* ↑ Kiss, Jemima. «SEC may force Facebook flotation» (en anglès). The Guardian, 04-01-2011. [Consulta: 17 març 2011].
# Batalla de Ponte Novu

La batalla de Ponte Novu, que va tenir lloc entre el 8 i el 9 de maig de 1769, posà punt final als enfrontaments entre les tropes corses de Pascal Paoli i l'exèrcit de Lluís XV de França. La derrota corsa va obrir als granaders francesos la ruta cap a Corti, capital de la República de Còrsega, i posà fi a la seva independència.
Voltaire, al seu Siècle de Louis XV (1751), va escriure, meravellat, en ocasió del combat: «L'arma principal dels corsos és el seu coratge. Aquest coratge fou tan gran que en un dels combats, vora un riu anomenat Golo, van fer una rampa amb els seus morts per a tenir temps de carregar, i els ferits també s'hi posaren per tal de reforçar-lo. Hom ha trobat valor arreu, però només s'ha vist aquestes accions en els pobles lliures.»
El pont genovès que travessa els dos marges del riu Golo a Ponte Novu, lloc d'enfrontament directe entre tropes de Paoli, formada per corsos i mercenaris prussians, i l'exèrcit francès auxiliat amb nombrosos combatents corsos de Boccheciampe d'Oletta, fou destruït durant la Segona Guerra Mundial. Avui dia, per a la majoria dels corsos, és el símbol d'una resistència heroica.

## Galeria del Ponte Novu restaurat

* El pont des d'un costat
* El pont des d'amunt
* El pont des de baix
* Detall del pont

## Referències

* ↑ Capítol XL, De la Corse, escrit el 1769.

## Bibliografia

* Francis Pomponi (sota la direcció de), Le Mémorial des Corses, t. 2, SARL Le Mémorial des Corses, Ajaccio, 1981.
* Dalisu Paoli - Roccu Multedo, Pontinovu: Campagne du Comte de Vaux, Cismonte è Pumonti Edizione, Nucariu, 1988.
# Bernardo de Sandoval y Rojas

Bernardo de Sandoval y Rojas (Aranda de Duero, 20 d'abril de 1546 - Toledo, 7 de desembre de 1618) va ser un eclesiàstic, erudit i mecenes espanyol. Fou el segon de nou germans, fill de Hernando de Rojas i Sandoval i de María Chacón de Guevara; el seu pare estigué, pels càrrecs que tingué a la Cort, entre altres llocs, a Aranda de Duero, on nasqué Bernardo el 1546.
Parent proper del privat del rei Felip III, Francisco Gómez de Sandoval, més conegut com a duc de Lerma, Bernardo fou marqués de Dénia i bisbe de Ciudad Rodrigo (1586-1588), de Pamplona (1588-1596) i de Jaén (1596-1599), Cardenal i Arquebisbe de Toledo (1599-1618), primat d'Espanya, conseller d'Estat i, de 1608 a 1618, Inquisidor general. El 1612 publica l'Index Librorum Prohibitorum
Es va distingir també per la protecció que dispensà a tot tipus d'escriptors, entre ells Fray Luis de León, Miguel de Cervantes, Lope de Vega, Francisco de Quevedo i Luis de Góngora. Durant el seu arquebisbat (1599-1618) es van fer valer els drets arquebisbals sobre el districte de Cazorla i es retornà a la mateixa el poble de Brigueja. Per altra banda, aconseguí el 1606 les restes del màrtir Sant Félix, conservades fins aleshores al Monestir de San Zoilo de Carrión de los Condes (província de Palència), i que des d'aleshores es veneren a la Magistral. Fundà a Alcalà d'Henares el Monestir Cistercenc de San Bernardo (1613).

## Referències

* ↑ San José Lera, Javier. Fray Luis de León (en castellà). Salamanca: Ediciones Universidad de Salamanca, 1996, p. 139. ISBN 8474818354.
# Bementita

La bementita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom de Clarence Sweet Bement (1843-1923), qui va reunir la millor col·lecció de minerals dels Estats Units durant aquells anys.

## Característiques

La bementita és un fil·losilicat de fórmula química Mn₇Si₆O$_{15}$(OH)₈. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bementita pertany a «09.EE - Fil·losilicats amb xarxes tetraèdriques de 6-enllaços connectades per xarxes i bandes octaèdriques» juntament amb els següents minerals: brokenhillita, pirosmalita-(Fe), friedelita, pirosmalita-(Mn), mcgillita, nelenita, schal·lerita, palygorskita, tuperssuatsiaïta, yofortierita, windhoekita, falcondoïta, loughlinita, sepiolita, kalifersita, gyrolita, orlymanita, tungusita, reyerita, truscottita, natrosilita, makatita, varennesita, raïta, intersilita, shafranovskita, zakharovita, zeofil·lita, minehil·lita, fedorita, martinita i lalondeïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1887 a la mina Trotter, a Franklin, al Comtat de Sussex (Nova Jersey, Estats Units), on sol trobar-se associada a la wil·lemita i a la calcita.

## Referències

* ↑ «Bementite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 octubre 2016].