OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bandera de Nunatsiavut

La bandera de Nunatsiavut és la bandera adoptada per l'Associació Inuit de Labrador per representar els Inuit del Labrador i el seu territori autònom de Nunatsiavut, a la província canadenca de Terranova i Labrador. La bandera presenta sobre un fons blanc el tradicional Inukshuk inuit en colors blanc, blau i verd, fent-se ressò de la bandera del Labrador.
La bandera es va convertir en símbol oficial del territori autònom per la Constitució Inuit de Labrador (adoptada el 15 d'abril de 2002 i votada en referèndum amb un 66% de vots a favor) ratificada per part del Labrador l'1 de desembre de 2005. A l'Annex 1-C de la Constitució es defineix la bandera amb un esbós en color.

## Colors

Una aproximació als colors, segons la imatge mostrada a l'Annex 1-C de la Constitució, seria:
| Model de color | Blanc | Verd | Blau |
| CMYK | 0-0-0-0 (ombra 0-0-0-40) | 25-0-25-20 (ombra 33-0-33-40) | 50-25-0-20 (ombra 67-67-0-40) |
| RGB | 255,255,255 (ombra 153,153,153) | 153,204,153 (ombra 102,153,102) | 102,153,204 (ombra 51,51,153) |
| HTML | #FFFFFF (ombra #999999) | #99CC99 (ombra #669966) | #6699CC (ombra #333399) |
Els codis de cada model de color s'han extret a partir de l'aproximació HTML.

## Referències

* ↑ «Labrador Inuit Constituttion», 09-12-2006. Arxivat de l'original el 9 desembre 2006. [Consulta: 27 setembre 2021].
* ↑ «FFFFFF». HTML Color. [Consulta: 16 setembre 2022].
* ↑ «999999». HTML Color. [Consulta: 16 setembre 2022].
* ↑ «99CC99». HTML Color. [Consulta: 16 setembre 2022].
* ↑ «669966». HTML Color. [Consulta: 16 setembre 2022].
* ↑ «6699CC». HTML Color. [Consulta: 16 setembre 2022].
* ↑ «333399». HTML Color. [Consulta: 16 setembre 2022].
# Astrantia minor

Astrantia minor és una espècie de planta herbàcia Apiàcia.

## Descripció

A. minor arriba a fer 15–30 cm d'alt i té les tiges simples, rarament estan embrancades a la part superior. Les fulles basals són de dos tipus unes pinnatisectes i les altres pinnatipartites; les làmines de les fulles tenen (5) 7 (8) segments d'1-3 (4.5) x 0.5 -1.3 cm. La inflorescència és desigual tenen 30-40 flord per umbel·la. Els fruits són ovoides (1.5) 2–5 mm.
Difereix de l'Astrantia major, per ser de mida més petita i pels segments de les fulles basals.

## Hàbitat

A la muntanya alpina i subalpina junt amb Rhododendron ferrugineum. Prefereix els sòls silícics i les altituda a (1850) 2100 - 2300 (2600) metres. Floreix de juliol a agost i fructifica l'agost-setembre.

## Distribució

Endèmica d'Europa central i meridional. A la península Ibèrica i als Països Catalans només es troba als Pirineus amb el límit sud a la Vall de Benasc.

## Taxonomia

Sinònims:
* Astrantia alpina Clairv. [1811, Man. Herbor. : 78]
* Astrantia major subsp. minor (L.) Bonnier i Layens [1894, Fl. Fr. : 135]
* Astrantia helleborifolia Salisb. [1796, Prodr. : 159] [nom. illeg.]
* Astrantia digitata Moench

## Referències

* ↑ «Tela Botánica: Astrantia minor». Arxivat de l'original el 2011-09-29. [Consulta: 14 abril 2015].
* ↑ Real Jardín Botánico: Proyecto Anthos - Astrantia minor Arxivat 2019-09-11 a Wayback Machine.
* ↑ Astrantia minor - Herbari Virtual del Mediterrani Occidental
# BML

BML té els següents significats:
* Banda Municipal de Lleida, banda de música de Lleida
* Biblioteca Medicea Laurenziana, biblioteca de Florència (Itàlia)
* Broadcast Markup Language, estàndard de llenguatge de marques basat en XML
# Bagaceratop

El bagaceratop (Bagaceratops, "petita cara banyuda") és un gènere de dinosaure ceratop que va viure en el que avui en dia és Mongòlia fa uns 80 milions d'anys, durant el Cretaci superior.
# Bakersfield (Missouri)

* Per a altres significats, vegeu «Bakersfield (desambiguació)».
Bakersfield és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 285 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bakersfield tenia 285 habitants, 111 habitatges, i 80 famílies. La densitat de població era de 77,5 habitants per km².
Dels 111 habitatges en un 35,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 27,9% no eren unitats familiars. En el 27% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 11,2% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 16,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.139 $ i la renda mediana per família de 25.714 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.096 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 10.752 $. Entorn del 20,2% de les famílies i el 20,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bakersfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bakersfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Atles Tell

L'Atles Tell o Atles del Tell (àrab: لاطلس التلي, al-Aṭlas at-Tallī; francès: Atlas tellien) és una serralada d'uns 1.500 km de llarg que pertany a les muntanyes de l'Atles, situada al Nord d'Àfrica; va des del Marroc a Tunísia, passant per Algèria. Transcorre paral·lela a la costa del Mediterrani. Junt amb l'Atles saharià, que està al sud, forma la serralada més al nord de les dues més o menys paral·leles que s'aproximen cap a l'est. A la part oest, acaben a la regió del Rif i l'Atles Mitjà del Marroc. L'Atles Tell és una secció fisiogràfica distinta de la de la província de les muntanyes de l'Atles.
El cim més alt n'és Lalla-Khadidja, a 2.308 metres d'altitud.
La Bejaua son part del Tell Superior i una prolongació al sud-est de les muntanyes Khumayr. Se situen entre el riu Medjerda i el Djebel Tabouna (prop de la plana de Nefza), i en destaquen el Djebel Sabbah i el Djebel Zebla.

## Clima

L'Atles del Tell té un clima mediterrani amb neu a les parts altes. Les obagues porten boscos amb endemismes com l'avet de Numídia (Abies numidica), i el cedre de l'Atles, pins, i sureres. Durant l'estiu, hi bufa el vent sec del xaloc. En la gorja de Chiffa, hi viu l'amenaçada mona de Barbaria o de Gibraltar (Macaca sylvanus).
Aquesta serralada forma una barrera natural entre el Mediterrani i el Sàhara. Entre les dues zones, hi ha la vall del riu Chelif. Al sud, hi ha un altiplà d'uns 1.000 m d'altitud, on es formen llacs salins temporals durant l'estació humida. Hi ha agricultura i ramaderia, però amb poca extensió.

## Ciutats

Alger i Orà es troben a la base de l'Atles del Tell. Constantina es troba dins aquesta serralada.

## Referències

* William Adams Hance (1975) The Geography of Modern Africa, 2d Ed., Columbia University Press, 657 pages ISBN 0231038690.
* C. Michael Hogan (2008) Barbary Macaque: Macaca sylvanus, Globaltwitcher.com, ed. Nicklas Strõmberg Arxivat 2012-04-19 a Wayback Machine..

## Referències

* ↑ C. Michael Hogan, 2008
# Barri xinès

Un barri xinès és una zona urbana (un enclavament ètnic) en la qual resideix una gran quantitat de població d'origen xinès en una societat no xinesa, encara que el terme també ha estat utilitzat per descriure àrees urbanes on viuen un gran nombre de residents d'origen asiàtic, com ara vietnamites, japonesos i coreans. Els barris xinesos són comuns al sud-est asiàtic i a l'Amèrica del Nord, encara que també són freqüents a Europa i l'Amèrica Llatina.
A la ciutat de San Francisco (Estats Units) és on hi ha el barri xinès més important del món. El segon en importància numèrica és el barri xinès de Lima (Perú), que es troba al costat del centre històric; a la costa del Perú, i especialment a Lima, es poden comptar més d'un milió tres-cents mil xinesos o descendents de xinesos que s dediquen principalment al comerç minorista i a la gestió de restaurants de menjar xinès fusionat amb el menjar peruà anomenats chifas. Molt conegut és també el barri xinès de Manhattan (Chinatown) de Nova York (Estats Units).
El barri xinès de Barcelona (o barri xino) era un sector del Raval comprès, aproximadament, entre la Rambla, el Paral·lel, i el carrer Hospital on es concentraven un gran nombre de prostíbuls i activitats relacionades amb la prostitució. La denominació "barri xino" té més a veure amb això que no pas amb la presència de ciutadans d'origen oriental, que no s'hi van començar a implantar de manera significativa fins a la fi del segle xx, per bé que als anys 30 del segle XX hi visqué una petita comunitat xinesa.

## Referències

* ↑ «:: Overseas Chinese Affairs Council, R.O.C. (Taiwan) ::».
* ↑ Sapiens.cat «D'on surt el nom del Barri Xino de Barcelona?». Sapiens.cat.
* ↑ «Chinos en el Barrio Chino de Barcelona». Xavier Ortells-Nicolau, "Archivo China-España, 1850-1950", Grup de recerca ALTER (Universitat Oberta de Catalunya). [Consulta: 4 gener 2017].

## Vegeu també

* Chinatown (pel·lícula)
# Bandera de Colorado

La bandera de Colorado consta de tres franges horitzontals de la mateixa amplada, a la part superior i inferior les franges són de color blau, i la franja del centre és blanca. A la part superior d'aquestes franges hi ha la lletra vermella "C", plena al seu interior amb un disc d'or. El color blau està destinat a representar el cel, l'or representa la riquesa de minerals que es troben a Colorado, el color blanc representa els llocs nevats i el vermell representa el "vermellós del Riu Colorado" (que prové del castellà Colorado volent dir vermell).

## Història

La bandera va ser dissenyada per Andrew Carlisle Johnson el 1911 i fou aprovada per l'Assemblea General de l'estat el 5 de juny del mateix any. No obstant això, el legislador no va especificar la mida de la "C" ni tampoc de forma exacta els tons de blau i vermell. Així, algunes banderes van ser lleugerament diferents quant a colors i van tenir la "C" completament dins de la franja del mig. El 28 de febrer de 1929, l'Assemblea General va afegir a la descripció de la bandera que el colar blau i vermell seria el mateix usat en la bandera dels Estats Units. El 31 de març de 1964, el legislador va dictar el diàmetre del disc d'or, aquest devia ser igual a l'amplada de la franja central.
* Bandera estatal (1907–1911)
* Variant de la bandera estatal (1911–1964)
En una enquesta duta a terme el 2001 de 72 banderes provincials i territorials d'Amèrica del Nord dutes a terme per la NAVA, la bandera de Colorado va ocupar el lloc número 16.
La bandera de l'estat de Colorado també s'incorpora en el disseny de marcadors de carreteres estatals de Colorado.

## Vegeu també

* Segell de Colorado

## Referències

* ↑ Colorado Department of Personnel & Administration (DPA) Division of Information Technologies (DoIT): Colorado State Archives: History FAQs. Accessed online January 18, 2009.
* ↑ Colorado, Departament de Personal i Administració (DPA) de la Divisió de Tecnologies de la Informació (doit): Arxius de l'Estat de Colorado: Símbols i Emblemes. Versió en línia del 18 de gener de 2009.
* ↑ Nou Mèxic Tops Enquesta Banderes estatals / provincials, Geòrgia perd per ampli marge Arxivat 2011-06-06 a Wayback Machine. Comunicat de premsa de la NAVA. Versió en línia del 18 de gener de 2009.
# Bandera de Connecticut

La bandera de l'estat de Connecticut, es compon d'un escut barroc blanc amb tres vinyes (cadascuna amb tres raïms morats) sobre un camp blau fosc, anomenat blau reial. El lema de sota de l'escut diu: "Qui Transtulit Sustinet", ("El que encara sosté trasplantats") i és el lema oficial de l'estat. Les dimensions oficials de la bandera són 5,5 peus (1,7 m) de llarg i 4,33 peus (1,32 m) d'ample.

## Història

L'Assemblea General de Connecticut va aprovar el 1897 l'ús de la bandera després de la seva introducció pel Governador Owen Coffin Vicent el 1895.
El disseny ve del segell de la colònia de Saybrook, quan es va establir el 1639. El segell que representava 15 vinyes i una mà a la part superior esquerra amb un Lema: "Sustinet que transtulit". Quan Saybrook va ser comprat el 1644, el segell fou transferit a la colònia de Connecticut. El 25 d'octubre de 1711, el governador i la legislatura va canviar la junta. Van reduir el nombre de les vinyes de 15 a tres, per tal de representar els tres assentaments més antics (Windsor, Wethersfield, i Hartford) (o, possiblement, els tres assentaments separats, la colònia de Connecticut, Saybrook, i colònia de New Haven.
El 2001, l'Associació Vexil·lològica Nord-americana va enquestar els seus membres sobre els dissenys de 72 banderes dels EUA i Canadà. L'enquesta va posicionar la bandera de Connecticut en el lloc 50è d'entre els 72 dissenys.

## Referències

* 1 2 «CT.GOV-Connecticut's Official State Website» (en anglès). [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ «Virtual Tour of the Connecticut Supreme Court Courtroom - text only». [Consulta: 24 desembre 2017].
# Anisa Shaheed

Anisa Shaheed (Afganistan, 1986) és una periodista afganesa que durant la dècada del 2010 va explicar les vulneracions dels drets humans a Afganistan a través de Tolonews.
Va començar la seva trajectòria laboral el 2009 com a periodista política a Tolonews, va esdevenir cap d'informatius i un temps després va renunciar per tornar a informar sobre la situació política. Va continuar informant després que molts periodistes abandonessin el país. Va fugir d'Afganistan després del retorn dels talibans al poder, el 15 d'agost del 2021, després de rebre amenaces per ser periodista i dona.
El 2020 Reporters Sense Fronteres van reconèixer la seva feina "valenta" durant un temps de coronavirus. La va seleccionar d'entre 1.700 nominacions. En concret, va destacar les seves informacions sobre l'atac a la sala de maternitat de l'Hospital de Kabul al maig i la mala gestió de la pandèmia per la covid-19 del govern afganès.
La Xarxa de Llibertat d'Expressió d'Afganistan la va nomenar periodista de l'any i "rostre de la llibertat d'expressió" el 2021.

## Referències

* ↑ «The female Afghan journalist who won't give up» (en anglès). BBC News.
* 1 2 3 «Quiénes son las 100 Mujeres elegidas por la BBC para 2021» (en castellà). BBC News Mundo.
* 1 2 News and Gossip. «BBC News Afghanistan- Anisa Shaheed Biography- Her Age Husband and Twitter» (en anglès americà), 15-08-2021. [Consulta: 4 febrer 2022].
* 1 2 «Journalist Anisa Shaheed Does Not Give Up Telling the Truth About Afghanistan» (en anglès). [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ «La periodista Anisa Shaheed no renuncia a decir la verdad sobre Afganistán» (en castellà). [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ «The female Afghan journalist who won't give in to Taliban - BBC News» (en anglès americà), 19-10-2021. Arxivat de l'original el 2022-02-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Talaia de Calafell

La Talaia de Calafell o la torre de la Talaia és una obra del municipi de Calafell (Baix Penedès) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

La Talaia és una torre del segle xv i segurament es va utilitzar fins al segle xviii. Es tracta d'una torre el·líptica amb unes mides de 5 per 6,90 metres. Se'n conserven els murs de fonamentació i el paviment del fons de la torre. Fou construïda amb pedres lligades amb morter de calç i sorra. Està situada al cim del turó del mateix nom.

## Història

Es coneix una circular tramesa per la reina Violant de Bar, esposa del rei Joan I, al batlle de Cubelles, en la qual ordena "al nostre fidel batlle dels castells de la Geltrú i Cubelles que a causa dels atacs dels vaixells moros que continuen hostilitzant els mars de Catalunya es fa necessari erigir fortaleses...per això volem, i a vós expressament us ho manem, sota pena de 1.000 florins, que els dits homes del dit castell de Cubelles i de les quadres situades dins del seu terme els forceu a continuar les obres de fortificació...". Per la seva tipologia aquesta torre sembla pertànyer a aquest moment.
Els pirates del nord d'Àfrica (bàsicament l'actual Alger) feien incursions a la costa catalana durant els segles xvi i xvii per obtenir-ne un botí en forma de mercaderies o de persones que segrestaven per demanar-ne un rescat o vendre'ls com a esclaus. El vigia de la torre tenia la missió d'avisar el poble quan això passava de manera que es poguessin fer sonar les campanes i els habitants poguessin refugiar-se al castell.

## Referències

* 1 2 «Talaia de Calafell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].
* ↑ «Torre de la Talaia». Ajuntament de Calafell.

## Enllaços externs

* «Talaia de Calafell». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* «Talaia de Calafell». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Miquel Brunet Estarellas

Miquel Brunet (Bunyola, Mallorca, 1961) és pianista i compositor.
Cursà estudis de piano i harmonia al Conservatori de Música i Dansa de les Balears, amb M. Segura i de jazz i música contemporània amb Victor Capblanquet. També ha fet cursos a l'Escola de Pedagogia Musical de les Illes Balears.
A París rebé lliçons de Narcís Bonet (alumne de Nadia Boulanger). Ha realitzat cursos de composició amb Cristobal Halffter, Tomàs Marco i José María Sánchez Verdu i de "Composició amb mitjans audiovisuals" amb Eduardo Armenteros. Des de fa més de 20 anys, es dedica a la producció musical, tant en la vessant artística, com en la producció tècnica del so i enregistrament professional.
Ha impartit classes a Màsters de Producció Audiovisual la UIB i d'Electroacústica, informàtica aplicada a la música i "Composició amb mitjans audiovisuals" al Conservatori Superior de Música de les Balears.
Ha compost obres per al món audiovisual i teatral: "Nosaltres els vençuts" (Testimonis de la guerra civil a Mallorca),Passió d'Emili Darder, La Calàndria, Tot Déu al Cel, En Joan petit, Vostès perdonin, Poca por, La Princesa embruixada, L'Abat de la Real, Erzerzog Ludwig Salvator, Costa i Llobera (Documental) així com obres simfònic-corals de les quals podem destacar Terra Natal amb text de Marià Villangómez i Rua Fosca, cantata per a 2 sopranos, baríton, dos cors i grup instrumental amb text de Jaume Santandreu, que fou premiada amb el Premi Miquel dels Sants Oliver atorgat per l'OCB el 2007.
Amb motiu del XXX aniversari de la Coral Universitat de les Illes Balears, compongué l'obra Peccata Mundi, per encàrrec del seu director Joan Company.
És autor d'arranjaments per a l'Orquestra Simfònica de les Balears i del grup UC, per a l'espectacle Les Balears es presenten.
Juntament amb la compositora Mercè Pons, ha escrit i interpretat l'obra "Connexions Cromàtiques" que fou presentada a Madrid, Berlín i Londres.
Pianista i director musical d'Els Valldemossa des del 1978 ha col·laborat amb gran nombre d'artistes com Isabel Soriano, Coral UIB, Tomeu Estaràs & Genia Tobin, Cap pela, Cucorba, Orquestra Simfònica d'Algaida, Corals de Joventuts Musicals, Cors de la Fundació Teatre Principal, Isidor Marí, Aires Formenterencs, Entreveus, Al Mayurqa, Joan Bibiloni, Toni Morlà, Craig Walters o Tim Tobin.
Actualment continua les seves produccions des d'Ona Edicions, editorial de la qual n'és propietari.
El 2015 va treure el disc Ferments. El mapa sensitiu d'una illa.

## Referències

* 1 2 3 4 Joan Mas i Vives. Diccionari del teatre a les Illes Balears. L'Abadia de Montserrat, 2003, p. 117. ISBN 978-84-8415-477-8.
* ↑ Miquel Brunet: “M’estim més una simfonia de xiulos que no una fanfara reial”, 2015, ARA
* ↑ Fermentació tradicional 2015, Enderrock
* ↑ Ferments 2017, AraBalears
# Miquel Burtzes

Miquel Burtzes (grec medieval: Μιχαήλ Βούρτζης, Mikhaïl Vurtzis), nascut cap al 930/935 i mort a la tardor del 995 o més tard, fou un important general romà d'Orient de finals del segle x. Es feu famós en recuperar Antioquia de mans dels àrabs el 969, però caigué en desgràcia amb l'emperador Nicèfor II Focas. Ressentit d'aquesta ofensa, Burtzes s'uní als conspiradors que acabarien matant Focas unes setmanes més tard. Burtzes tornà a tenir un paper important en la guerra civil entre l'emperador Basili II i el rebel Bardes Escler, en la qual canvià de bàndol diverses vegades. Tanmateix, Basili el tornà a nomenar dux d'Antioquia, càrrec en el qual es mantingué fins al 995, quan fou substituït pels seus fracassos en la guerra contra els fatimites.

## Referències

* ↑ Cheynet i Vannier, 1986, p. 18.

## Bibliografia

* Cheynet, J.-C.; Vannier, J.-F.. Études Prosopographiques (en francès). París: Publications de la Sorbonne, 1986. ISBN 978-2-85944-110-4.
# Miguel Ángel García-Lomas Mata

Miguel Ángel García-Lomas Mata (Madrid, 24 d'abril de 1912 - 24 de setembre de 1976) va ser un polític i arquitecte espanyol, alcalde de Madrid.

## Arquitectura

Com a arquitecte va participar en el projecte de construcció dels Nous Ministeris en el Passeig de la Castellana de Madrid.

## Activitat política

El seu càrrec més important el va aconseguir quan el van nomenar alcalde de Madrid al juny de 1973, després que designessin com a ministre al seu predecessor, Carlos Arias Navarro. Durant el seu mandat s'adeqüen per a vinants alguns carrers propers a la Puerta del Sol, i es van concloure les obres de la M-30. La seva labor no va estar exempta de polèmica, com va ser la demolició del mercat d'Olavide. Va deixar el càrrec en els primers mesos de 1976, morint pocs mesos després. També havia estat Consejero del Reino.

## Referències

* ↑ Murió Miguel Angel García Lomas a El País, 26 de setembre de 1976
* ↑ Hay dos vacantes en el Consejo del Reino a El País, 9 de juliol de 1976
# Miguel Ángel González

«Miguel Ángel González» té aquests significats:
* Miguel Ángel González Lázaro (1938-2022), jugador de bàsquet valencià
* Miguel Ángel González (1940), escultor argentí establert als Països Catalans
* Miguel Ángel González Suárez (1947), exfutbolista gallec
* Miguel Ángel González González (1980), futbolista català