OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jaciments romans a Sant Joan Despí

En l'època romana, entre els segles I a. de C. i IV d. de C., Sant Joan Despí rebia el nom de Vico Micià (Vico, paraula llatina per anomenar una casa, i Micià, en referència a una important família romana de patricis de Bàrcino).
De les vil·les romanes al voltant de l'església, es van recuperar objectes en quatre jaciments romans ben diferenciats:
* Pla del Vent: diversos fragments de terrissa romana, en uns antics terrenys de conreu.
* Ermita de la Mare de Déu del Bon Viatge: el jaciment es localitza al centre urbà de Sant Joan Despí, entre els carrers del Bon Viatge i del Torrent d'en Negre. Les excavacions d'urgència efectuades de l'abril al juliol de l'any 1985 per Francesc Cuesta i Xavier Ramada van posar al descobert una vil·la romana, sota els estrats moderns i medievals. Les estructures i el material exhumat avalen l'existència d'una important explotació agrícola -de la qual també tenim indicis de la part urbana o senyorívola-, en funcionament almenys des del segle I (probablement abans) fins al V d. de C., situada estratègicament al costat del riu i en el mateix camí romà. Aquesta vil·la voreja un dels dos ramals que configuraven la Via Augusta.
* Carrer del Ferrocarril: entre el final del carrer Ferrocarril i el carrer Cases i la trinxera oberta per la via del tren, a la sortida de l'estació de Sant Joan Despí, es pot observar a la superfície la presència d'un paviment in situ d'opus signinum (d'un metre d'ample per cinc de llargada, aproximadament). Conté abundant material ceràmic i sembla que forma part d'una vil·la romana, independent de la localitzada a l'ermita del Bon Viatge, la qual es podria situar cronològicament entre els segles I-IV d. de C.
* Les Begudes: el jaciment va ser descobert per Llibert Piera l'any 1985, el qual va recollir ceràmica romana a la superfície. L'any 2001, amb motiu del projecte de construcció de la Ciutat Esportiva del Futbol Club Barcelona, es va dur a terme una campanya de sondeig que va informar de les restes d'una vil·la romana, un forn de calç i altres estructures adjacents (un mur de morter, tres habitacions que daten del segle I a. de C., tres sitges, acumulació de teules romanes, paviments, llars, etc.). La localització de totes aquestes restes sembla indicar l'existència d'una vil·la romana formada per la pars rústica i la pars urbana, amb la probable existència d'unes termes representades per un possible tubulus i un gran dipòsit amb un contrafort intern.

## Referències

* ↑ «APROXIMACIÓ A L'ESTUDI DEL POBLAMENT D'ÈPOCA ROMANA A LA VALL DE VERÇ (ENTORN DE SANT JUST DESVERN, BAIX LLOBREGAT)».
* 1 2 «ESTUDIO INFORMATIVO DE INTEGRACIÓN DEL FERROCARRIL EN SANT FELIU DE LLOBREGAT. (BARCELONA)». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 11 desembre 2015].
# Janaky Athi Nahappan

Puan Sri Datin Janaky Devar (25 de febrer de 1925 - 9 de maig de 2014), més coneguda com a Janaky Athi Nahappan, va ser membre fundador de Congrés Indi de Malàisia i una de les primeres dones involucrades en la lluita per la independència de Malàisia, llavors Malaia.
Janaki va créixer en una família tamil acomodada de Malaia i, quan només tenia 16 anys, va sentir la crida de Subhas Chandra Bose als indis perquè donessin tot el que poguessin per la seva lluita per la independència de l'Índia. Immediatament es va treure les arracades d'or i les va donar. Estava decidida a unir-se a la secció femenina el Regiment Rani de Jhansi de l'Exèrcit Nacional Indi. Hi va haver una forta objecció familiar, especialment per part del seu pare. Però després de molta persuasió, finalment hi va accedir.
Va ser una de les primeres dones en unir-se a l'Exèrcit Nacional Indi, organitzat durant l'ocupació japonesa de Malàisia, per lluitar per la independència de l'Índia juntament amb els japonesos. Havent estat criada amb luxes, inicialment li va costar adaptar-se als rigors de la vida militar. No obstant això, a poc a poc es va acostumar a ella i la seva carrera en el regiment va ascendir de manera notable. Es va convertir en la segona en la línia de comandament del regiment.
Després de la Segona Guerra Mundial va tornar com a activista de l'assistència social.
Janaki va trobar inspiradora la lluita del Congrés Nacional Indi per la independència de l'Índia i es va unir a la Missió Mèdica de Congrés Indi a la llavors federació Malaia. El 1946 Nahappan va ajudar a John Thivy a establir el Congrés Indi Malai, que es va inspirar en el Congrés Nacional Indi. Més tard, es va convertir en senadora al Dewan Negara de Parlament malaisi.
El govern de l'Índia li va atorgar el quart honor civil més alt, el Premi Padma Shri, l'any 2000. Va morir a casa el 9 de maig de 2014 causa d'una pneumònia.

## Referències

* ↑ Women Against the Raj: The Rani of Jhansi Regiment By Joyce C. Lebra, p.xii
* ↑ «Padma Awards». Ministry of Home Affairs, Government of India, 2015. Arxivat de l'original el 2015-10-15. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ (malai) Pejuang kemerdekaan Janaky meninggal dunia Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Jatabe

Jatabe és un municipi de Biscaia, a la comarca d'Uribe. Limita al nord-oest amb Lemoiz, al sud-oest amb Gatika, al nord-est amb Bakio i al nord amb Mungia.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Jatabe Arxivat 2010-04-20 a Wayback Machine.
* Jatabe a l'Enciclopedia Auñamendi de Bernardo Estornés Lasa (Euskomedia Fundazioa)
# Isaac Victor Kerlow

Isaac Victor Kerlow (Ciutat de Mèxic, 1958) és un net artista mexicà que actualment treballa a una empressa d'animació per ordinador als Estats Units.

## Vida

Isaac Victor Kerlow naix l'any 1958 a Ciutat de Mèxic, és un net artista que actualment treballa a una empressa d'animació per ordinador als Estats Units. Entre els anys 1977 i 1979 va viure a Barcelona.

## Obra

En 1980 va realitzar una sèrie de pintures basades en elements creats per ordinador en tres dimensions i a mà, per tal de perfeccionar les tècniques de traslladar els models fets per ordinador a sistemes de gravat tradicional com l'aiguafort, la fotografia o el gravat. El seu treball per ordinador ens mostra un nou tipus de sensibilitat, ja que l'ordinador possibilitat una major flexibilitat creadora.
Kerlow treballa amb imatges que són descrites de forma numérica a l'espai tridimensional i matemàticament es passen a l'espai bidimensional de l'ordinador.

### Exposicions Espai 10

Entre el 13 de març i el 10 d'abril del 1985 l'Espai 10 de la Fundació Joan Miró va realitzar una exposició per tal d'analitzar quins són els prejudicis que hi ha en relació a la lectura esbiaixada de la història de l'art, i per tal de veure l'ordinador com una eina de creació més. Parla a més de quins són els problemes que presenta l'art fet per ordinador, ja que suposa un canvi en la forma d'entendre el mercat de l'art i de popularitzar-lo. Les imatges poden ser representades com estructures lineals o volums ombrejats. Les imatges són fetes per a poder ser treballades amb diferents tècniques visuals, la sèrie "Piràmide en blanc i negre" està realitzada a partir d'imatges fetes per ordinador i transferides fotogràficament a la placa de metall per a ser gravades. A més hi havia una instal·lació interactiva realitzada en llenguatge BASIC on el públic seleccionava un programa que mostrava seqüències animades i text en funció de la decisió de l'espectador, d'aquesta manera el públic passa a interaccionar directament en l'exposició.

## Referències

* ↑ Segade, Manuel. Haver fet un lloc on els artistes tinguin dret a equivocar-se. Històries de l'Espai 10 i l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró. Barcelona: Fundació Joan Miró, 2014. ISBN 978-84-941239-8-6 [Consulta: 25 abril 2014]. Permís de reutilització CC-BY-SA 3.0 via OTRS
* 1 2 3 4 Corominas, Maria Jose. Espai 10 : 1984-1985 : Avantguardes, transvanguardes i rereguarda, 1980.
# Janice Rule

Janice Rule (Norwood, Ohio, 15 d'agost de 1931 – 17 d'octubre de 2003) va ser una actriu estatunidenca.

## Biografia

Nascuda a Norwood, Ohio, la seva carrera inclou teatre, treball en televisió i cinema. Entre les seves actuacions destacades al cinema, hi ha la d'Emily Stewart en The Chase, Virginia en Goodbye, My Fancy, Willie en 3 Women de Robert Altman, la periodista Kate Newman en el "thriller" polític de Costa Gavras, Missing, l'amarga examant de Burt Lancaster en The Swimmer i la mare de Kevin Costner en la pel·lícula de ciclisme, American Flyers.
Rule es va casar tres vegades, amb N. Richard Nash (1956 - 1956), Robert Thom (1960 - 1961), i Ben Gazzara (1961 - 1979). Va morir d'una hemorràgia cerebral, amb 72 anys, a la ciutat de Nova York.

## Filmografia

Filmografia:
* L.A. Bad (1986)
* American Flyers (1985)
* Missing (1982)
* 3 Women (1977)
* Kid Blue (1973)
* Gumshoe (1971)
* The Devil and Miss Sarah (1971)
* Trial Run (1969) (TV)
* Shadow on the Land (1968)
* El nedador (The Swimmer) (1968)
* Emboscada a Matt Helm (The Ambushers) (1967)
* Welcome to Hard Times (1967)
* Alvarez Kelly (1966)
* La caça de l'home (The Chase) (1966)
* Invitació a un pistoler (Invitation to a Gunfighter) (1964)
* The Subterraneans (1960)
* Em vaig enamorar d'una bruixa (Bell Book and Candle) (1958)
* Gun for a Coward (1957)
* A Woman's Devotion (1956)
* Rogue's March (1953)
* Holiday for Sinners (1952)
* Starlift amb Ron Hagerthy (1951)
* Goodbye, My Fancy (1951)
* Fourteen Hours (1951) (sense acreditació)

## Referències

* ↑ «Biografia de Janice Rule». The New York Times.
* ↑ «filmography Filmografia de Janice Rule». The New York Times.
# Javier Guzmán

Javier Guzmán Colin (9 de gener de 1945 - 14 d'agost de 2014) fou un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1970.

## Referències

* ↑ «Javier 'Kalimán' Guzmán, jugador histórico de Cruz Azul, fallece a los 69 años de edad». Televisa Deportes, 14-08-2014 [Consulta: 15 agost 2014].
* ↑ Javier Guzmán a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Jaume Roig (canonge)

Jaume Roig (segle xviii - després de 1799) fou un prevere, canonge i científic català.
Fou un dels fundadors el 1764 de la Conferencia Physycomatemática Experimental, embrió de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona (RACAB), en la qual ocupà la direcció de pneumàtica i acústica, i de la que fou vicepresident, amb funcions de president, fins que cessà en aquest càrrec, per malaltia el 1799. El 1768 Roig recollí el testimoni de Francesc de Dusay i de Fivaller, anterior responsable a la Real Conferencia Física, i entre els anys 1768 i 1770 n'ocupà la vicepresidència, continuant en aquesta responsabilitat a la RACAB fins al 1999 en què deixà el càrrec en mans de Joan Antoni Desvalls i d'Ardena, marquès de Llupià.

## Referències

* 1 2 «Jaume Roig». Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona (RACAB). [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ Villegas, Alonso de. «Nos Don Jaime Roig, Presbítero, Doctor en ambos derechos, Canónico Decano de la Santa Iglesia Cathedral de Barcelona, su Vicario General y Official Sede Vacante». A: Flos sanctorum: historia general de la vida y hechos de Jesu-Christo ... y de los santos de que reza y haze fiesta la Iglesia Catholica .... Imprenta de Isidro Aguasvivas, 1794, p. 14 [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ «Galeria de Presidents». RACAB. [Consulta: 20 gener 2021].
# Jaume Rocamora i Cardona

Jaume Rocamora i Cardona (Tortosa i Tortosa, 6 de juliol de 1946) és un pintor català. Estudià a l'Escola Taller d'Art de la Diputació de Tarragona, a Tortosa, i al Cercle Artístic de Sant Lluc de Barcelona, però la seva formació és també en bona part autodidacta. Ha anat completant el seu univers amb constants viatges i exposicions arreu d'Europa.

## Biografia

L'any 1965 realitzà la seva primera exposició individual al Cercle Artístic de Tortosa, i el 1978 presentà a l'Ateneu de Barcelona l'exposició Els Cartrons i Rocamora, on plantejava per primer cop la seva gramàtica bàsica, que no ha abandonat fins a l'actualitat.
El seu estil ha evolucionat des del tractament més acadèmic dels paisatges fins a una pintura més geomètrica. La seva tècnica es basa fonamentalment en l'ús de cartrons, que treballa retallant, encolant —mantenint-ne però el color natural— i formant estructures —collages— de diferents relleus, amb predomini de la línia i el pla esgaiats, dins uns paràmetres constructivistes. En aquest sentit destaquen les primeres sèries (Matèries primeres, 1978; Sistemes compositius, 1987; Encaix concloent, 1993).
Posteriorment ha exposat en nombroses ocasions en altres ciutats de l'Estat espanyol i a l'estranger. A partir de la segona meitat dels anys noranta introduí components formals i conceptuals nous: el color i la tradició grega clàssica (Thalassa, 1998; Rietveld, 2005).
És autor de diversos quaderns d'obra gràfica i llibres d'artista (Arrels nostres, Matèries primeres, Elements primaris i Entre el joc i el repte). Els darrers anys, en una mena de superació del pla, ha realitzat diverses instal·lacions, en les quals ha col·laborat amb el músic Josep Bagès, com Laberint (2005) o Elements de conducta i transport (2009), en què reflexiona sobre els límits plàstics de la línia i transporta la geometria dels seus collages a l'espai tridimensional. L'any 2012, i per celebrar el cinquanta aniversari de la seva primera participació en una mostra col·lectiva, exposà una retrospectiva de la seva obra al Museu d'Art Modern de Cotlliure.

## Premis i reconeixements

Al llarg de la seva trajectòria ha estat guardonat, entre altres institucions, per la Biennal Iberoamericana de Mèxic (1980) i la International Bilan Art Exposition de Nova York (1982 i 1984).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Jaume Rocamora i Cardona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Favà Vives, Ivan (2006). Jaume Rocamora. Càlida construcció, 1966-2006. Tarragona: Museu d'Art Modern de Tarragona.
# Jaume Pla

Jaume Pla és el nom dels següents personatges:
* Jaume Pla i Pallejà (Rubí, 1914 - Barcelona, 1995) gravador, pintor, bibliòfil i escriptor català.
* Mazoni, nom artístic del cantautor català Jaume Pla.
* Jaume Pla i Pladevall, actor de teatre.
# Isabel Gema González González

Isabel Gema González González (Madrid, 24 d'abril de 1964) és una política espanyola del Partit Popular (PP).

## Biografia

Nascuda el 24 d'abril de 1964 a Madrid, filla de Pablo González Liberal, emprat en el Ministeri d'Informació i Turisme franquista. És germana de Pablo i d'Ignacio, president de la Comunitat de Madrid entre 2012 i 2015. Està casada amb el empresari José Juan Caballero Escudier.
Membre del gabinet d'Esperanza Aguirre, va ser inclosa al número 37 de la llista del Partit Popular (PP) per a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de maig de 2003. Escollida diputada de l'efímera sisena legislatura del parlament, coneguda com la del Tamayazo, va renovar la seva acta de parlamentària a les eleccions d'octubre de 2003 i de 2007.
Resident a Colmenar del Arroyo, entre 2011 i 2015 va ser regidora de l'Ajuntament de Pozuelo de Alarcón, on va exercir de quarta tinenta d'alcalde i de responsable de l'Àrea de Govern i Gestió de Cultura, Atenció al Ciutadà, Obres i Serveis, Districtes i Participació.
Va tornar a ser elegida diputada autonòmica a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de 2015, després d'haver concorregut als comicis al número 22 de la llista encapçalada per Cristina Cifuentes.

## Notes

* ↑ Igual que els dos germans d'Isabel, Caballer Escudier va ser detingut el 2017 en el marc de l'Operació Lezo.

## Referències

* ↑ «Ilma. Sra. D.ª Isabel Gema González González». Assemblea de Madrid. Arxivat de l'original el 2019-03-30. [Consulta: 30 març 2019].
* 1 2 3 Lucas-Torres, Carmen «Nosotros, los González Cavero: dos familias venidas a más, ante el precipicio». El Español, 22-04-2017 [Consulta: 30 març 2019].
* 1 2 3 Gracia, Ana I. «La superviviente del clan González: una diputada con el marido y los dos hermanos en la cárcel». El Español, 24-04-2017 [Consulta: 30 març 2019].
* ↑ Junta Electoral Provincial de Madrid: «[hhttp://www.juntaelectoralcentral.es/cs/jec/documentos/MADRID_2003-1_Candidaturas.pdf Elecciones a la Asamblea de Madrid de 2003. Candidaturas proclamadas]». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 100, 20-04-2003, pàg. 42-62. ISSN: 1989-4791.
* ↑ «Berzal propone crear una Comisión que investigue el caso Púnica en Pozuelo». Diario de Pozuelo [Consulta: 30 març 2019].
* ↑ Paradinas, Marcos «El Clan de los González: una familia de emprendedores». El Plural, 29-11-2012 [Consulta: 30 març 2019].
* ↑ Junta Electoral Provincial de Madrid: «Elecciones a la Asamblea de Madrid 2015. Publicación candidaturas. Fase proclamación». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 99, 28-04-2015, pàg. 35-77. Arxivat de l'original el 2015-06-13. ISSN: 1989-4791 [Consulta: 30 març 2019].
# Jenynsia lineata

Jenynsia lineata és una espècie de peix pertanyent a la família dels anablèpids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 5,5 cm de llargària màxima.
* 9 radis tous a l'aleta dorsal.
* 9 radis tous a l'aleta anal.
* Aletes sense color.
* Els mascles són molt més esvelts i petits que les femelles.
* Ambdós gèneres presenten gairebé la mateixa coloració.

## Reproducció

És vivípar.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima subtropical (18 °C-23 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: l'Argentina, el Brasil i l'Uruguai.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Jenyns, Leonard. Darwin, Charles (editor). Fish (pdf) (en anglès). volum 4 de The zoology of the voyage of H. M. S. Beagle, under the command of Captain Fitzroy, R. N., during the years 1832 to 1836. Londres: Smith, Elder, and Co., 1842, p. 92.
* 1 2 3 «Jenynsia lineata» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Ghedotti, M.J., 2003. Family Anablepidae (four-eyed fishes, onesided livebearers and the white eye). P. 582-585. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Wischnath, L., 1993. Atlas of livebearers of the world. T.F.H. Publications, Inc., els Estats Units. 336 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Cordiviola de Yuan, E. i C. Pignalberi de Hassan, 1985. Fish population in the Paraná River: lentic environments of Diamante and San Pedro areas (Argentine Republic). Hydrobiologia 127: 213-218.
* ↑ Fontoura, N.F., A.S. Braun, D.S. Lewis i G.D.B. Souto, 1994. Dinamica populacional da ictiofauna da Lagoa Fortaleza, Cidreira, Rio Grande do Sul. 2. Jenynsia lineata (Jenyns, 1842) (Teleostei, Anablepidae). Biociencias 2(1):79-93.
* ↑ Nion, H., C. Rios i P. Meneses, 2002. Peces del Uruguay: Lista sistemática y nombres comunes. Montevideo, Uruguai, DINARA, Infopesca.

## Bibliografia

* Ghedotti, M.J., 1998. Phylogeny and classification of the Anablepidae (Teleostei: Cyprinodontiformes). P. 560-582. A: L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.). Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre, Edipurcs, 603 p.
* Ghedotti, M.J. i S.H. Weitzman, 1996. A new species of (Cyprinodontiformes: Anablepidae) from Brazil with comments on the composition and taxonomy of the genus. Univ. Kansas Nat. Hist. Mus. Occ. Pap. 79:1-25.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Jandala

Jandala fou un estat tributari protegit a l'Índia Britànica, avui al Pakistan, amb una superfície de 179 km², governat per jadons rajputs. L'estat fou fundat el segle XV a l'oest de Caixmir, entre Rāwalpindi i Jammu, avui al districte de Gujrat, al Panjab (Pakistan), a tocar de la frontera sud de l'Azad Caixmir.

## Llista de mirs

* Mir Khanzada Akbar Khan 1843-1849
* Mir Khanzada Zahid Khan 1849-1900
* Mir Khanzada Behram Khan Jadoon 1900-1902
* Mir Khanzada Shahnawaz Jadoon 1902-1912
* Mir Khanzada Sir Wali Khan Jadoon 1912-1950
* Mir Khanzada Aurangzeb Khan Jadoon 1950-1958

## Referències

* ↑ «Genealogia». Arxivat de l'original el 2009-05-29. [Consulta: 1r octubre 2009].
# Jaume Culleré i Calvís

Jaume Culleré i Calvís (Saragossa, 1938 - Mollerussa, 6 de setembre de 2016) fou un polític català, primer president de la Diputació de Lleida després del franquisme.
Era fill de Jaume Culleré Maspons, alcalde de Mollerussa entre el 1939 i el 1947. Es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona el 1960 i fou membre del Col·legi d'Advocats de Lleida. Militant de la Unió del Centre Democràtic, a les eleccions municipals espanyoles de 1979 fou escollit regidor de l'ajuntament de Mollerussa i diputats provincial. Fou escollit president de la Diputació Provincial de Lleida de 1979 a 1983. Durant el seu mandat va augmentar els ingressos de la diputació amb la creació d'un cànon elèctric. Alhora, va inicià el traspàs de competències a la Generalitat de Catalunya presidida encara per Josep Tarradellas i Joan.
Després de l'ensulsiada de la UCD ingressà al Partit Demòcrata Popular (PDP), amb el qual fou escollit novament regidor a l'ajuntament de Mollerussa a les eleccions municipals espanyoles de 1983. Quan es va dissoldre el PDP abandonà la política activa. Entre el 1989 i el 1993 va presidir la comunitat general de regants del Canal d'Urgell i membre de la junta de govern de la Confederació Hidrogràfica de l'Ebre. Durant el seu mandat es van aprovar i executar les obres de l'embassament de Rialb.

## Referències

* ↑ Fallece Jaume Culleré, primer presidente Diputación de Lleida en democracia, La Vanguardia, 7 de setembre de 22016
* ↑ Mor Jaume Culleré, primer president de la democràcia i expresident de la Diputació de Lleida, Set Accents, 7 de setembre de 2016
* ↑ Mor Jaume Culleré, primer president de la Diputació de la democràcia, lleida.com
# Joan Cuadrench i Aragonès

Joan Cuadrench i Aragonès (Barcelona, 1942 - Barcelona, 20 de març de 2020) va ser un capellà català. Va treballar durant anys en barris populars de l'àrea metropolitana de Barcelona com Roquetes, Pomar, Llefià o Can Palet, amb els sectors més desafavorits de la societat, i s'autodefinia com a "capellà obrer".
Va impulsar la creació de la DISA, un centre de distribució d'aliments per a famílies necessitades en el barri de Roquetes. També va organitzar cursos d'aprenentatge de català i campanyes de normalització lingüística, per millorar les possibilitats dels seus veïns per accedir al mercat laboral. Com a activista per la llengua, també va donar suport a diverses campanyes i va ser subscriptor fundacional del diari Avui.
Havia estat vicari episcopal, amb l'arquebisbe Lluís Martínez Sistach, i arxipreste de Trinitat-Roquetes.
Va morir el 2020 en el decurs de la pandèmia per coronavirus. En el moment de la seva mort era rector de les parròquies de Sant Sebastià (on havia arribat el 2001) i Santa Maria Magdalena.

## Referències

* 1 2 3 4 Bennasar, Sebastià. «Mort Joan Cuadrench, capellà obrer a nou barris, de coronavirus». [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ «Mor el primer capellà per coronavirus a Catalunya». [Consulta: 21 març 2020].
# Johann Georg Wagler

Johann Georg Wagler (28 de març de 1800 - 23 d'agost de 1832) va ser un herpetòleg alemany.
Wagler va ser assistent de Johann Baptist von Spix, succeint-lo a la seva mort com a director del Museu Zoològic de la Universitat de Múnic, el 1826.
Va treballar en les extenses col·leccions portades del Brasil i va escriure la Monographia Psittacorum (1832), que incloïa descripcions del guacamai jacint.

## Obra

* "Serpentum Brasiliensium Species Novae" (1824)
* "Herpetology of Brazil" Society for the Study of Amphibians and Reptiles (1981) (amb Johann Baptist von Spix)
* "Monographia Psittacorum" Monaco (1832).

## Referències

* Adler, Kraig, editor. 1989. Contributions to the History of Herpetology. Society for the Study of Amphibians and Reptiles (SSAR). 202 pp. ISBN 978-0916984199.