OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Roís de Corella i Llançol de Romaní

Joan Roís de Corella i Llançol de Romaní (?-1479) fou príncep de Rossano, comte de Montalbo, Cariati i Cocentaina, conseller d'Alfons el Magnànim i governador de València.
Fill d'Eximèn Peres Roís de Corella i de Santacoloma, al que va suceceïr com a governador de València a la seva renúncia el 1448, fins a la seva mort el 1479, tenint com a lloctinent Lluís de Cabanyelles i de Vila-rasa. Fou cambrer major d'Alfons el Magnànim i membre del consell de Ferran I de Nàpols, que el nomenà príncep de Rossano. El 1475 vengué la baronia de Dosaigües als Lladró de Vilanova.
Es casà amb Beatriu de Centelles, filla de Francesc Gilabert de Centelles, comte d'Oliva, i després amb Francesca de Montcada, filla de Guillem Ramon II de Montcada, baró d'Aitona.
Intervingué en les bandositats del Regne de València contra el marquesat de Villena, el 1472 mobilitzà un petit exèrcit per sotmetre Jaume d'Arenós, que es feu fort a la Muela de Vilaformosa, mentre altres fidels seus es tancaven als castells de Vilamalefa i de Lludient. Després d'una resistència molt dura i cruenta, en la que va morir el seu fill, Eiximèn Peris de Corella, Jaume d'Arenós fou vençut i pres. El conduïren a Barcelona, on rebé condemna a mort per rebel·lia i fou executat. També lluità contra el seu cunyat Bernat de Centelles, fill de Francesc Gilabert de Centelles, que el seu germà Miquel Roís de Corella i Llançol de Romaní havia intentat assassinar el 1477.

## Referències

* ↑ «Joan Roís de Corella i Llançol de Romaní». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Javier Juárez Camacho

Javier Juárez Camacho (Madrid, 1968) és un periodista i escriptor espanyol, especialitzat en temes d'espionatge.
És autor d'obres com Juan Pujol, el espía que derrotó a Hitler (2004), una biografia de Joan Pujol i García, Madrid-Londres-Berlín. Espías de Franco al servicio De Hitler (2005), La Guarida del lobo: nazis y colaboracionistas en España (2007), sobre l'espionatge nazi a Espanya, Patria. Una española en la KGB (2008), una biografia d'África de las Heras Gavilán, i Comandante Durán. Leyenda y tragedia de un intelectual en armas (2009), una biografia de Gustavo Durán Martínez.

## Referències

* 1 2 «Juárez, Javier». datos.bne.es. Biblioteca Nacional de España.
* 1 2 Núñez Florencio, 2008.
* 1 2 Rubio Navarro, 2010.
* ↑ Fraguas, 2012.
* ↑ Belinchón, 2009.

## Bibliografia

* Belinchón, Gregorio «Vuelven los tres héroes». El País [Madrid], 06-12-2009.
* Fraguas, Rafael «Espías entre nosotros». El País [Madrid], 06-01-2012.
* Núñez Florencio, Rafael «Patria. Una española en la KGB. Javier Juárez. Ed. Debate. Barcelona, 2008». El Cultural, 17-04-2008.
* Rubio Navarro, Javier «Un héroe de cartón piedra». Libertad Digital, 25-02-2010.
# Jean-Jacques Bricaire

Jean-Jacques Bricaire (París, 1921), és un autor teatral francès de peces de l'anomenat teatre de bulevard. També ha treballat extensament en l'administració de teatres de França.

## Autor dramàtic

La majoria d'obres han estat escrites amb Maurice Lasaygues.
* 1968. Le Grand Zèbre, ou Rappelez-moi votre nom
* 1972. Folie douce
* 1973. Rappelez-moi votre nom
* 1973. L'Honneur des Cipolino
* 1975. Les Deux Vierges
* 1979. Comédie pour un meurtre
* 1981. Et ta sœur?
* 1984. La Berlue
* 1987. La Menteuse
* 1991. La Comédienne
* 1993. Cher Trésor (sense Maurice Lasaygues)

## Administrador de teatres

* 1945-47. Administrador-adjunt del Théâtre Hébertot
* 1948-69. Administrador i secretari general del Théâtre de Paris
* 1965-80. Administrador i secretari general del Théâtre Marigny
# Jaume Boix i Pujol

Jaume Boix i Pujol (Mollet del Vallès, Vallès Oriental, 13 de juliol de 1930) és un pianista i compositor de sardanes amb una trentena d'obres publicades.
Als 14 anys va començar a estudiar música amb mestres locals, per completar-los al Conservatori Municipal de Música de Barcelona; posteriorment aprofundí en l'estudi de l'harmonia i el contrapunt amb Antoni Suñé i Font, i el piano amb Eusebi López Sert. El 1985, estudià instrumentació amb Fèlix Martínez Comín. A partir dels anys 80, animat per Vicenç Coromines, va començar a escriure música per a Cobla. Entre les seves obres publicades cal destacar “El Mil·lenari de Mollet”, estrenada el Nadal de 1993 amb motiu de les festes del Mil·lenari, amb lletra del poeta molletà Joan Aligué, els cors “Amor etern al Mar” i “Dia de Neu”, i el quintet per a corda “Recordança”.
El 2002 l'ajuntament de Mollet del Vallès li va atorgar la distinció cívica de Mollet. El 2015 va rebre el premi "Morat i Torrent" d'honor.

## Obres

La major part de les seves obres han estat estrenades a la seva ciutat, Mollet del Vallès. Amb tot, a Cabestany s'han estrenat "Que n'és de bonica" (2014) i "Cabestany aimat" (2008), i a Sant Cugat del Vallès es va estrenar "Cap de Creus" (1996).
Sardanes:
* Sota el Montseny (1986)
* L'aplec de maig(2005)
* El Baix Vallès (2005)
* Bell matí (2005)
* Cabestany aimat (2008)
* Cims del Montseny (2011)
* El mercat de Mollet (2011)
* El mil·lenari de Mollet (1993)
* Proa al vent (1993)
* Sol d'hivern (1995)
* Victòria (2010)
* Cap de creus (1996)

## Discografia

* Dos amics, per la Cobla Miramar, 1992 (Picap D.L.B-13203-92)
* El Mil·lenari de Mollet, per la Cobla Mediterrània, 1996 (Picap D.L.B-23401-96)

## Referències

* 1 2 Relacions Ciutadanes «Distincions cíviques». Quatre Cantons, 01-10-2002, pàg. 10. Arxivat de l'original el 2022-08-08 [Consulta: 21 setembre 2022].
* 1 2 3 «El Morat i Torrat d’Honor, Jaume Boix» (en catalan). [Consulta: 21 setembre 2022].
* 1 2 3 «Musics per la Cobla». [Consulta: 22 setembre 2022].
* ↑ «mil.lenari de Mollet, El - Músics per la Cobla». [Consulta: 21 setembre 2022].
* ↑ Garcia-Moreno i Marchan, Consol. La Sardana a Mollet, un segle d'història.
* ↑ «Obres compostes per boix-i-pujol-jaume :: PortalSardanista». Arxivat de l'original el 2020-12-02. [Consulta: 23 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Jaume Boix i Pujol - Portal Sardanista Arxivat 2020-12-02 a Wayback Machine.
* Jaume Boix i Pujol -Músics per la Cobla
# Jaume Bonaterra i Dabau

Jaume Bonaterra i Dabau (Vilajuïga, Alt Empordà, 13 de juny de 1898 - 24 d'octubre de 1985) va ser compositor de sardanes. Sota el Mas Ventós, la seva obra més coneguda, és una de les sardanes més populars de tots els temps.
La primera instrucció musical la rebé del seu pare, fiscornaire en una cobla de Castelló d'Empúries. Als setze anys començà els estudis de piano i composició amb el mestre figuerenc Josep Passolas i Coderch (autor de les sardanes Ecos de l'Empordà, Enyorança, Heroica, Pastoral, Plany, Queixa amorosa i Sardana infantil), i també estudià violí amb Bonaventura Daró. Bonaterra va tocar a l'orquestrina de Vilajuïga, dirigí el cor parroquial, i durant seixanta anys fou l'organista de l'església parroquial. Ensems també feia de professor i entre els seus alumnes tingué a Antolín Cardoner Tubert.
Les seves sardanes, musicalment senzilles, són força engrescadores per als dansaires. Algunes de les que li han portat més renom són, a banda de Sota el Mas Ventós, Aurèlia, Roca Ventosa, Sota el sol de Catalunya, Vents de Carroig. Va escriure més de 250 sardanes.

## Sardanes (selecció)

* A la patrona de l'Empordà (1958), obligada de tenora i tible
* Aires de Rubí (1979), obligada de trompeta
* L'aplec de Roses (1959)
* Ara xerrarem (1965), obligada de tenora i tible
* Aurèlia (1944), obligada de tenora i tible
* La cabra d'or (1919), primera sardana, composta a l'Àfrica mentre hi feia el soldat, basada en la llegenda de Quermançó
* El castell de Quermançó (1924)
* Els claustres de Sant Domènec (1975)
* Elvireta (1929), obligada de tible, dedicada a la seva mare
* Enyorada barretina (1972)
* Fent parella (1949), obligada de tenora i tible
* La font de la Teula (1927), amb lletra d'André Tey i Garriga, de la qual se'n conserva un exemplar al fons TomR (Fons Pere Rigau del Museu de la Mediterrània de Torroella de Montgrí.
* La font del Mont Perdut (1959)
* Gatzara de festa (1955), obligada de tenora i tible
* Maria Estrella (1970)
* Mestre Pep (1975), dedicada a en Pep Ventura
* Mirades que parlen (1963)
* Nosaltres dos (1961), obligada de tible i fiscorn
* Prec a la Moreneta (1974), amb lletra de Jaume Quintana i Llauneta
* Refilets a Vilajuïga (1967), obligada de tenora
* Retornant a la pàtria (1919)
* Roca Ventosa (1960)
* La sardana de les barques (1974), amb lletra de Jaume Quintana i Llauneta
* Selva de Mar (1975), lletra de Jaume Quintana i Llauneta
* Sota el Mas Ventós (1955), lletra d'Antoni Vives i Batlle
* Sota el sol de Catalunya (1932)
* La sureda fosca (1925), amb lletra d'André Tey i Garriga
* Les tres fonts (1974), amb lletra de Jaume Quintana i Llauneta
* Una de balladora (1975)
* Ventolina (1979)
* Vents de Carroig (1976)
* Vilajuïga florida (1974)

## Altres obres

* Pampireña: ranchera (1961).

## Referències

* ↑ Padrosa Gorgot, Inés. «Bonaterra i Dabau, Jaume». A: Diccionari Biogràfic de l'Alt Empordà. Diputació de Girona, 2009, p. 186. ISBN 978-84-96747-54-8 [Consulta: 31 octubre 2019].
* ↑ «Obres de Jaume Bonaterra a l'IFMuC».

## Enllaços externs

* Llista de les sardanes de Jaume Bonaterra (1)
* Llista de les sardanes de Jaume Bonaterra (2)
# John Muir

John Muir (Dunbar, 21 d'abril de 1838 - Los Angeles, 24 de desembre de 1914) fou un escriptor estatunidenc nascut a Escòcia. Va ser un dels primers naturalistes moderns, militant de la protecció de la natura.
Els seus escrits (cartes, assajos i llibres) foren molt llegits en el seu temps i encara avui són força populars. Hi narra les seves aventures a la natura i la vida salvatge, especialment a les muntanyes de la Sierra Nevada a Califòrnia. El seu activisme va contribuir a salvar la Vall de Yosemite i altres espais naturals. Va ser fundador del Sierra Club, que avui en dia és una de les organitzacions de protecció del medi ambient més importants dels Estats Units. El seu pensament ha influït fortament en la naixença del moviment ambientalista modern.

## Referències

* ↑ «John Muir». Encyclopædia Britannica, 2015 [Consulta: 8 octubre 2015].

## Bibliografia

* Worster, Donald. A Passion for Nature: The Life of John Muir. Oxford ; New York: Oxford University Press, 2008. ISBN 978-0199782246.

## Enllaços externs

* Pàgina del Sierra Club dedicada al seu fundador John Muir
# Johann Andreas Wagner

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Wagner».
Johann Andreas Wagner (1797 – 1861) fou un paleontòleg, zoòleg i arqueòleg alemany.
Wagner fou professor de la Universitat de Múnic i conservador de la Zoologische Staatssammlung (Col·lecció Zoològica Estatal). Fou autor de l'obra Die Geographische Verbreitung der Säugethiere Dargestellt (1844-46).

## Referències

* Some Biogeographers, Evolutionists and Ecologists:Chrono-Biographical Sketches (anglès)
# Jon Rønningen

Jon Rønningen (Oslo, 28 de novembre de 1962) és un lluitador noruec, ja retirat, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990. El seu germà Lars Rønningen també fou un destacat lluitador.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on fou cinquè en la prova del pes mosca del programa de lluita grecoromana. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, guanyà la medalla d'or en la mateixa prova. Als Jocs de Barcelona, el 1992, revalidà la medalla d'or. El 1996 disputà els seus quarts, i darrers, Jocs Olímpics.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món de lluita, una d'or, una de plata i una de bronze entre les edicions de 1985 i 1994, així com tres medalles al Campionat d'Europa de lluita, una d'or, una de plata i una de bronze, entre les edicions de 1980 i 1996. També guanyà dotze campionats nacionals entre 1979 i 1992.
El 1985 va rebre la medalla d'or Aftenpostens, el 1988 fou escollit esportista noruec de l'any i el 1994 va ser l'abanderat durant la cerimònia inaugural dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1994.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Jon Rønningen». [Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ «Rønningen Jon» (en noruec). Norges Bryteforbund. [Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ «Alt du trenger å vite om Aftenpostens gullmedalje» (en noruec bokmål), 23-12-2022. [Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ Bryhn, Rolf «Sportsjournalistenes statuett» (en noruec). Store norske leksikon, 24-01-2023.
# Jon Robert Holden

Jon Robert Holden (en rus Джон Ро́берт Хо́лден; Pittsburgh, Pennsilvània, 10 d'agost de 1976) és un exjugador de bàsquet estatunidenc nacionalitzat rus el 2003. Va jugar la major part de la seua carrera en el CSKA de Moscou de la lliga russa i va ser membre de la selecció russa. Mesura 1.85 metres i pesa 84 quilograms. Jugava en la posició de base o escorta.

## Biografia

John Robert Holden arribà a Europa el 1998 en acabar la seua carrera universitària en Bucknell. Fou contractat pel ASK Broceni Riga de Letònia amb un sou de 3.000 Dòlars. Va passar per Letònia (Broceni), Bèlgica (Ostende) i Grècia (AEK) abans d'arribar el 2002 al CSKA de Moscou de la Superlliga russa.
El 20 d'octubre de 2003, Holden es va convertir en ciutadà rus per decret del President Vladímir Putin. Aquest moviment va ser provocat per les noves regulacions de la Federació de Bàsquet russa que restringia el nombre d'estrangers, i expressament d'americans, que podien arribar a tindre els equips russos. En resposta a aquesta regulació, el president del CSKA Sergei Kushchenko va proposar la idea que Holden obtinguera la ciutadania, i l'alcalde de Moscou Yury Luzhkov i el Comitè Estatal Esportiu Rus van escriure cartes en suport del decret de Putin. Holden actualment manté la doble ciutadania nord-americana i russa.
Amb l'equip nacional de Rússia, Holden fou una de les peces claus en la medalla d'or aconseguida per la seua selecció en l'Eurobasket 2007.

## Equips

* 1994-1998: Bucknell University
* 1998-1999: ASK Broceni Rīga
* 1999-2001: Telindus Oostende
* 2001-2002: AEK Atenes
* 2002-2011: CSKA de Moscou

## Palmarés
### Clubs

* Campió de la lliga letona: 1999
* Campió de la lliga belga: 2001
* Campió de la copa belga: 2001
* Campió de la lliga grega: 2002
* 9× Campió de la lliga russa: 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011
* 4× Campió de la copa russa: 2005, 2006, 2007, 2010
* 2× Campió de l'Eurolliga: 2006, 2008

### Equip nacional rus

* Eurobasket 2007: 1

### Premis individuals

* Jugador de l'any de la lliga russa segons la web Eurobasket.com: 2003
* Màxim anotador de la final de l'Eurolliga: 2009
* MVP de la Final Four de la lliga Russa: 2010
* Membre de l'equip de la dècada 2000-10 de l'Eurolliga

## Referències

* ↑ Schreck, Carl «Former Bison Hoops Star J.R. Holden Thriving in Russia» (en anglés). Bucknell Basketball, 28-01-2004 [Consulta: 25 juny 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Holden a Euroleague.net
* Fitxa de Holden a la web del CSKA Moscou
# Josep Ferrer Esteve

Josep Ferrer Esteve és el nom dels següents personatges:
* Josep Ferrer i Esteve, incorrectament citat com a Josep Ferrer i Esteve de Pujadas (Girona 1835-Barcelona 1916), va ser instrumentista i compositor de peces per a guitarra, i va fer carrera a París i Barcelona
* Josep Ferrer Esteve (beat) (Algemesí, 17 de febrer del 1904-Llombai, 9 de desembre del 1936) fou un sacerdot assassinat durant la guerra civil, beatificat l'1 d'octubre del 1995 (festa el 25 de juliol)

## Referències

* ↑ «Blessed Martyr Jose Ferrer». (anglès)
* ↑ «Den katolske kirke — 13 salige martyrer fra piaristordenen ( -1936)». (noruec)
# Casa Raventós

La Casa Raventós, o Torre Raventós-Coderch, és una obra de Matadepera (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada en un dels extrems de la població. La Casa Raventós és una construcció aïllada, completament envoltada i protegida per un jardí que consta de planta baixa i un pis. Està formada per diversos cossos disposats en planta de manera reculada per tal de potenciar la privacitat del conjunt. Té piscina coberta, la qual cosa fa que quedi incorporada a l'interior de l'habitatge. L'acabat exterior és fet amb maó vist i rajola.

## Història

La Casa Raventós va ser construïda per l'arquitecte Josep Antoni Coderch i de Sentmenat l'any 1970.

## Referències

* 1 2 «Torre Raventós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 juliol 2018].
# Thomas Dooley

Thomas Dooley (Bechhofen, 12 de maig de 1961) és un exfutbolista estatunidenc de la dècada de 1990.
Fou jugador, entre d'altres de FC Homburg, 1. FC Kaiserslautern, Bayer Leverkusen i FC Schalke 04.
Fou 81 cops internacional amb la selecció dels Estats Units.
Trajectòria com a entrenador:
* 2002-2003: 1. FC Saarbrücken
* 2011-2012: Estats Units (assistent)
* 2014-2018: Filipines

## Referències

* ↑ «Dooley, USA's German giant». FIFA. Arxivat de l'original el 13 de juny 2009. [Consulta: 21 gener 2010].
* ↑ Thomas Dooley Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Ex-US skipper Dooley is new Azkals coach: report», 31-01-2014. [Consulta: 27 juny 2018].
* 1 2 Brian Sciaretta. «Thomas Dooley Takes Over Philippines National Team», 20-02-2014. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ «Jurgen Klinsmann sets U.S. roster». ESPN FC. ESPN. [Consulta: 7 octubre 2011].
# Paul Porical

Paul Porical (Pesillà de la Ribera, Rosselló, 23 d'octubre del 1911 - Perpinyà, 10 d'agost del 1977) va ser un jugador de rugbi a 15 nord-català. Feia 1 m 66 d'alçada, i pesava 66 kg. Havia evolucionat de davanter al lloc de darrere a la USAP.
Era jardiner municipal del seu poble.
Va poder disputar set grans finals estatals amb el seu club.
Els seus descendents també van ser jugadors de Rubgi. Així, el seu fill Gerald Porical -40 anys més tard- va ser subcampió de França jugant amb el mateix club i ocupant el mateix lloc que el seu pare, l'any 1977. El 2005, un altre Porical, Jérôme, excel·lent golejador, va fer un extraordinari paper a l'esquip de França juvenil, sempre sota els colors de la USAP.

## Palmarès

* Participa en la competició Yves du Manoir el 1935
* Subcampió de França en 1935 i 1939
* Finalista de la competició Yves du Manoir en 1936, 1937 i 1938
* Campió de França el 1938
# La Mà Morta

La Mà Morta, en alguns mapes Mare Morta, és un indret a cavall dels termes municipals de Bigues i Riells i Sant Feliu de Codines, al Vallès Oriental, en terres de Riells del Fai.
És al fons de la vall del torrent de la Bassella, en el lloc on es forma aquest torrent per la unió de la riera de Vallbona i el torrent del Villar. Queda just al nord de l'extrem de llevant de la urbanització el Racó del Bosc.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Emory-Meadow View

Emory-Meadow View és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 2.266 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Emory-Meadow View tenia 2.266 habitants, 652 habitatges, i 474 famílies. La densitat de població era de 98,5 habitants per km².
Dels 652 habitatges en un 30,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 27,3% no eren unitats familiars. En el 23% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,3% tenia menys de 18 anys, un 32,7% entre 18 i 24, un 19,7% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 35.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.500 $ mentre que les dones 16.689 $. La renda per capita de la població era de 15.750 $. Entorn del 12,9% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Emory-Meadow View». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Emory-Meadow View». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Graham McVilly

Graham McVilly (Hobart, 4 de maig de 1948 - Huntingfield, 21 d'abril de 2002) va ser un ciclista australià, que fou professional entre 1969 i 1985. Durant la seva carrera esportiva guanyà dues vegades el Campionat d'Austràlia en ruta i tres vegades consecutives el Herald Sun Tour.

## Palmarès

* 1970
** Campió d'Austràlia en ruta
* 1971
** Campió d'Austràlia en ruta
** 1r al Herald Sun Tour
* 1973
** 1r al Herald Sun Tour
* 1974
** 1r al Herald Sun Tour
* 1978
** Campió d'Austràlia de Persecució per equips
* 1979
** 1r a la Grafton to Inverell Classic

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Guidizzolo

Guidizzolo és un municipi situat al territori de la província de Màntua, a la regió de la Llombardia (Itàlia).
Guidizzolo limita amb els municipis de Cavriana, Ceresara, Goito, Medole i Solferino.
Pertanyen al municipi les frazioni de Birbesi, Rebecco i Selvarizzo.
# Gérard Fenouil

Gérard Fenouil (17è districte de París, 23 de juny de 1945 - Les Sables-d'Olonne, 8 d'octubre de 2023) va ser un atleta francès, especialista en curses de velocitat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Va guanyar la medalla de bronze en els 4×100 metres, formant equip amb Jocelyn Delecour, Claude Piquemal i Roger Bambuck, mentre en els 100 metres quedà eliminat en semifinals. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, fou setè en els els 4×100 metres.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or en els 4×100 metres del Campionat d'Europa d'atletisme de 1969 i dos campionats nacionals, el 1969 i el 1970, dels 200 metres.

## Millors marques

* 100 metres. 10.4" (1968)
* 200 metres. 20.5" (1970)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Gérard Fenouil». [Consulta: 30 novembre 2021].
* ↑ «Championnats de France». [Consulta: 30 novembre 2021].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 30 novembre 2021].