OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reineta arbòria

La reineta arbòria o granoteta de Sant Antoni (Hyla arborea) és una espècie d'amfibi que es troba a Europa des d'Ucraïna i Belarús fins a la península Ibèrica.
Aquesta granoteta fa entre 4 o 5 cm de longitud sense considerar les potes, verd brillant amb una marca fosca al costat dels ulls que va des de les potes anteriors fins a les potes posteriors. Depenent del seu entorn són capaces de canviar el seu verd a blau, a groc i a vegades fins i tot les trobem amb punts negres. S'alimenta de petits insectes. Té una gran facilitat a l'hora d'enfilar-se gràcies a unes ventoses col·locades a les puntes dels seus dits.

## Reproducció

El període de reproducció comença a la primavera utilitzant basses on hi abundi la vegetació. Els mascles atrauen a les femelles per la nit inflant el seu sac vocal que arriba a ser més gran que el seu propi cap fent un soroll similar als dels ànecs. La femella posarà al voltant de 1000 ous i el mascle els fecundarà externament.

## Referències

* ↑ Brunie, 2000, p. 8-9.
* 1 2 3 4 5 6 Brunie, 2000, p. 136, Ranita de San Antonio.

## Bibliografia

* Burnie, David. Enciclopedia ilustrada del reino animal. Madrid: Susaeta, 2000. ISBN 84-305-9931-2.
* Böhme, W., Kuzmin, S., Tarkhnishvili, D., Ishchenko, V., Tuniyev, B., Papenfuss, T., Anderson, S., Sparreboom, M., Ugurtas, I., Beja, P., Andreone, F., Nyström, P., Schmidt, B., Anthony, B., Ogrodowczyk, A., Ogielska, M., Bosch, J., Vogrin, M., Tejedo, M., Cogalniceanu, D., Kovács, T., Kiss, I., Puky, M., Vörös, J., Lizana, M., Martínez-Solano, I., Salvador, A., García-París, M., Recuero Gil, E., Marquez, R., Cheylan, M. & Haxhiu, I. 2006. Reineta arbòria. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 de gener de 2008.
# Ballet blanc

Un ballet blanc és un ballet d'estil romàntic popularitzat al segle xix i considerat l'arquetip del ballet clàssic. És una escena en la qual la ballarina i el ballarí porten vestits blancs o tutús.
# Les Portelles

Les Portelles és un cim de 1.176 metres que es troba al municipi de la Sénia, a la comarca catalana del Montsià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Les Portelles». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Crisi del petroli de 1979

La crisi del petroli de 1979, també coneguda com a segona crisi del petroli, després de la sobrevinguda el 1973, es va produir sota els efectes conjugats de la revolució iraniana i de la guerra Iran-Iraq. El preu del petroli es va multiplicar per 2,7 des de mitjans de 1978 fins a 1981.

## Cronologia

El 8 de setembre de 1978 és el Divendres Negre a Teheran: es produeixen revoltes en contra del Sha durament reprimides per l'exèrcit (tot i que s'havia declarat la llei marcial). Al novembre, 37.000 treballadors de les refineries iranianes es declaren en vaga, passant la producció de 6 milions de barrils diaris a 1,5 milions, i nombrosos treballadors estrangers abandonen per la seva banda el país. Finalment, a instàncies del Primer Ministre Shapur Bajtiar, el Sha fuig del país el 16 de gener de 1979.
El 22 de setembre de 1980 comença la guerra Iran-Iraq. El preu del barril de petroli arriba als 39 dòlars, que tenint en compte la inflació es corresponen amb 92,5 dòlars de setembre de 2005. La congelació d'exportacions iranianes provoca la gairebé instantània pujada de preus, fet que afecta el mercat global del petroli.
En aquest nou context:
* El Japó es veu privat d'una part considerable dels seus subministraments
* Al cap de 2 anys de relativa abundància i gran estabilitat de preus, el nivell de les reserves és molt petit en tots els països
Així, l'alarma s'estén i els països de tot el món intenten reconstituir els seus capitals. S'adopten mesures: restriccions al consum, se subvenciona la importació (Estats Units); simultàniament els especuladors aprofiten la situació per fer negoci. I tot això, malgrat l'augment de la producció saudita i el reinici parcial d'exportacions iranianes. Tant l'OPEP com altres països productors aprofiten la situació: Els preus es disparen.
Finalment, a finals de 1981 la situació es comença a normalitzar amb la baixada generalitzada dels preus del cru per part dels països productors.

## Vegeu també

* Crisi del petroli de 1973
* Mal holandès
* OPEP
* Petroli
* Teoria del pic de Hubbert

## Referències

* ↑ «Another Crisis for the Shah». Time, 13-11-1978. Arxivat de l'original el 2013-08-23. [Consulta: 9 desembre 2009].
# Lucigadus acrolophus

Lucigadus acrolophus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 405-450 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Caledònia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert C. H. & Hubbs C. L. 1920. Contributions to the biology of the Philippine Archipelago and adjacent regions. The macrouroid fishes of the Philippine Islands and the East Indies. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 100, v. 1 (pt 7). 369-588.
* ↑ BioLib (castellà)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Iwamoto, T. i A. Williams, 1999. Grenadiers (Pisces, Gadiformes) from the continental slope of western and northwestern Australia. Proc. Calif. Acad. Sci. 51(3):105-243.
* ↑ Iwamoto, T. i N.R. Merrett, 1997. Pisces, Gadiformes: Taxonomy of grenadiers of the New Caledonian region, southwest Pacific. Mem. Mus. Natl. Hist. Nat. (176):473-570.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Osamu Akimoto

Osamu Akimoto (秋本 治 Akimoto Osamu) és un mangaka principalment conegut per la seua sèrie de gran duració Kochira Katsushika-ku Kameari Kōen-mae Hashutsujo, publicada al Weekly Shonen Jump començant-la en 1976 i que fou posteriorment adaptada a anime per a televisió. Va guanyar el Premi de Manga Shogakukan en 2005.

## Obres

* Kochira Katsushika-ku Kameari Kōen-mae Hashutsujo (serialitzat en Weekly Shonen Jump).
* Mr. Clice (serialitzat en Monthly Shonen Jump).
* Time… (serialitzat en Jump SQ).
# George Arthur Olley

George Arthur Olley va ser un ciclista britànic amateur especialista en el mig fons. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món amateur de l'especialitat de 1905, per darrere dels seus compatriotes Leon Meredith i Billy Pett.

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
# Campionat amapaense

El Campionat Amapaense és el campionat estatal de futbol d'Amapá.

## Format

* Primera fase
** Lliga a una volta, cada equip s'enfronta un cop a la resta.
** Final entre els dos primer classificats.
* Segona fase
** Lliga a una volta, cada equip s'enfronta un cop a la resta.
** Final entre els dos primer classificats.
* Tercera fase
** Si és necessària, eliminatòria a dues voltes entre els campions de les dues fases.

## Campions

| 1944 Panair 1945 Amapá 1946 Macapá (antic Panair) 1947 Macapá 1948 Macapá 1949 no es disputà 1950 Amapá 1951 Amapá 1952 Trem 1953 Amapá 1954 Macapá 1955 Macapá 1956 Macapá 1957 Macapá 1958 Macapá 1959 Macapá 1960 Santana 1961 Santana 1962 Santana | 1963 CEA 1964 Juventus (AP) 1965 Santana 1966 Juventus (AP) 1967 Juventus (AP) 1968 Santana 1969 Macapá 1970 São José 1971 São José 1972 Santana 1973 Amapá 1974 Macapá 1975 Amapá 1976 Ypiranga 1977 Guarany 1978 Macapá 1979 Amapá 1980 Macapá 1981 Macapá | 1982 Independente 1983 Independente 1984 Trem 1985 Santana 1986 Macapá 1987 Amapá 1988 Amapá 1989 Independente 1990 Amapá 1991 Macapá 1992 Ypiranga 1993 São José 1994 Ypiranga 1995 Independente 1996 no es disputà 1997 Ypiranga 1998 Aliança 1999 Ypiranga 2000 Santos (AP) | 2001 Independente 2002 Ypiranga 2003 Ypiranga 2004 Ypiranga 2005 São José 2006 São José 2007 Trem 2008 Cristal 2009 São José 2010 Trem 2011 Trem 2012 Oratório 2013 Santos (AP) 2014 Santos (AP) |

## Títols per equip

* Esporte Clube Macapá (Macapá) 17 títols
* Amapá Clube (Macapá) 10 títols
* Ypiranga Clube (Macapá) 8 títols
* Santana Esporte Clube (Santana) 7 títols
* Sociedade Esportiva Recreativa São José (Macapá) 6 títols
* Independente Esporte Clube (Santana) 5 títols
* Trem Desportivo Clube (Macapá) 5 títols
* Juventus Esporte Clube (Macapá) 3 títols
* Santos Futebol Clube (AP) (Macapá) 3 títol
* Oratório Recreativo Clube (Macapá) 1 títol
* Cristal Atlético Clube (Macapá) 1 títol
* Clube Atlético Aliança (Santana) 1 títol
* CEA Clube (Macapá) 1 títol
* Guarany Atlético Clube (Macapá) 1 títol

## Enllaços externs

* RSSSF
# Bernat Jofre Roca

Bernat Jofre i Roca (Andratx 1902- Vaud, Suïssa 1969) va ser un polític republicà mallorquí que arribà a ser batle de Palma.
Llicenciat en dret per la Universitat de Saragossa, a Mallorca havia estat director de Maricel i Andraitx i entre el 1927-1933 va ser el màxim responsable de l'Hotel Victòria.
La seva carrera política començà el 1931 quan fou elegit regidor de Palma i n'exercí la batllia entre el juny de 1932 i el gener de 1933. El febrer de 1936 va ser un dels candidats del Front Popular i l'abril del mateix any sortí elegit compromissari per triar el president de la República.
Havia participat en la fundació d'Acció Republicana de Mallorca (1932) com posteriorment també ho feu amb Esquerra Republicana Balear (1934).
El començament de la Guerra Civil l'aplegà a la capital d'Espanya mentre exercia la seva tasca de tinent de batle i poc després col·laborà en la fallit desembarcament a Mallorca del capità Bayo.
Sortí de l'estat ja el desembre de 1936 com a agregat al consolat de la República espanyola a Niça essent-ne nomenat cònsol el 1938.
S'exilià a Veneçuela el 1939 on treballa a la publicació Ahora i amb la propaganda a favor dels EUA i el Regne Unit. Per aquesta relació conegué a Nelson Rockefeller fins al punt de ser anomenat apoderat dels béns del financer a Veneçuela i vicepresident de la International Basic Economic Corporation en aquest país sud-americà. Els anys seixanta treballà com a traductor de les Nacions Unides a Ginebra. A partir de 1964 tornà a Mallorca combinant les estades amb Suïssa on morí.
| Precedit per: Francesc Villalonga | Batle de Palma 1932-1933 | Succeït per: Josep Tomàs |

## Referències

* Gran Enciclopèdia de Mallorca, vol 7, 200p
# Lastigi

Lastigi fou una ciutat de la Bètica al convent jurídic d'Hispalis, situada a la regió d'Aljarafe (Sevilla). Va ser una ciutat estat independent i va emetre moneda. Altres fonts creuen que podria ser Zahara a la Serra de Ronda, prop del riu Guadalete.

## Referències

* ↑ Topònims Romans de l'antiga Hispània (pdf). Barcelona: Xarxa Telemàtica Educativa de Catalunya, s.d., p. 9 [Consulta: 23 juliol 2014]. Arxivat 2014-07-27 a Wayback Machine.
# Muelas del Pan

Muelas del Pan és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 940 | 944 | 856 | 844 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | González Liedo | PSOE | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | González Liedo | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Francisco Áñez Bartolomé | CDS | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Francisco Áñez Bartolomé | CDS-PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Diego Martín Áñez | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Diego Martín Áñez | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Manuel Arribas Martín | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Manuel Arribas Martín | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
# Amenaça a l'ombra

Amenaça a l'ombra (títol original en anglès: Don't Look Now, o en italià: A Venezia... un dicembre rosso shocking) és una pel·lícula italo-britànica dirigida per Nicolas Roeg, estrenada el 1973. Ha estat doblada al català.
La pel·lícula va ser declarada per Time Out com la 1a de les 100 millors pel·lícules britànics. El gènere fantàstic s'insinua en la pel·lícula sense obeir a cap codi de gènere establert. La pel·lícula, la seva raresa, es pot assemblar per certs aspectes al realisme màgic flamenc, i sobretot a la pel·lícula Un soir, un train d'André Delvaux.

## Argument

Laura i John Baxter perden la seva filla que s'ofega accidentalment. Més tard, la parella es queda a Venècia per raons professionals. Visions i trobades estranyes revifen el record de la seva petita desapareguda.

## Repartiment

* Julie Christie: Laura Baxter
* Donald Sutherland: John Baxter
* Hilary Mason: Heather
* Clelia Matania: Wendy
* Massimo Serato: Mgr. Barbarrigo
* Renato Scarpa: l'inspector Longhi
* Giorgio Trestini: l'obrer
* Leopoldo Trieste: el gerent de l'hotel
* David Tree: Anthony Babbage
* Ann Rye: Mandy Babbage

## Premis i nominacions
### Premis

* 1974: BAFTA a la millor fotografia per Anthony B. Richmond

### Nominacions

* 1974: BAFTA a la millor pel·lícula
* 1974: BAFTA a la millor direcció per Nicolas Roeg
* 1974: BAFTA a la millor actriu per Julie Christie
* 1974: BAFTA al millor actor per Donald Sutherland
* 1974: BAFTA al millor muntatge per Graeme Clifford
* 1974: BAFTA a la millor música per Rodney Holland, Peter Davies i Bob Jones

## Referències

* ↑ «Amenaça a l'ombra». esadir.cat.
* ↑ (anglès) «The 100 best British pel·lícules».
* ↑ «Don't look now». The New York Times.
# George Herbert Mead

George Herbert Mead (27 de febrer de 1863 - 13 d'abril de 1931) va ser un filòsof, un sociòleg i un psicòleg social estatunidenc.
Mead, de formació filosòfica, va ensenyar a la Universitat de Chicago la disciplina de la qual és considerat fundador, la psicologia social. La seua obra, a més, té un paper clau en l'origen de l'interaccionnisme simbòlic. Per Mead, perquè l'individu faça part de la societat li cal imitar-ne el llenguatge.
Va treballar al voltant del concepte de socialització mitjançant la interacció. És per l'intercanvi (especialment verbal) amb els altres membres de la societat que l'ésser humà (ésser social) interioritza, és a dir, integra de manera inconscient les normes de la societat.

## Enllaços externs

* Mead Project 2.0 (anglès)
# Red-Headed Woman

Red-Headed Woman - traduïble al català com «la dona pel-roja» - és un film estatunidenc dirigit per Jack Conway, que s'estrenà el 1932.

## Argument

Lili fa que Bill es divorciï de la seva dona per casar-se amb ella, cosa que no serà impediment perquè ella es busqui amants ...

## Producció

La pel·lícula va tenir difícil la seva concepció. El productor Irving Thalberg va considerar que la història original i el primer esborrany de guió per F. Scott Fitzgerald era massa seriós, i va oferir la feina de reescriure'l a Anita Loos, instruint-la per proporcionar alguna cosa més divertida i lleugera i amb més èmfasi sobre la comèdia.
Abans que Harlow, MGM va buscar Clara Bow, que va estar d'acord per fer-ne una part, però objectava la futura "opció de serveis" que l'estudi necessitava.
Previ a l'estrena, va treballar amb la Will Hays Office per assegurar que rebria l'aprovació. Amb el Codi Hays, un delinqüent no podria ser vist com a beneficiari del delicte, o sortir sense càstig, i el pecat havia de ser castigat. A part del personatge de Harlow, amb diverses escenes on sortia parcialment despullat, o fent obvis atacs sexuals.
Tot i que la Hays Office no podia prohibir una pel·lícula com a tal, la negativa per emetre l'aprovació per una pel·lícula en particular podria portar els exhibidors a rebutjar-la. Thalberg va acordar disset talls per treure-la als Estats Units. L'estrena original va ser prohibida en el Regne Unit, no va ser exhibida fins al 1965. L'escàndol que va envoltar la seva estrena va generar una publicitat considerable, i la pel·lícula va ser un èxit de caixa.

## Repartiment

* Jean Harlow: Lillian 'Lil' / 'Red' Andrews Legendre
* Chester Morris: William 'Bill' / 'Willie' Legendre Jr.
* Lewis Stone: William 'Will' Legendre Sr.
* Leila Hyams: Irene 'Rene' Legendre
* Una Merkel: Sally
* Henry Stephenson: Charles B. 'Charlie' / 'C.B.' Gaerste
* May Robson: Tia Jane
* Charles Boyer: Albert
* Harvey Clark: Oncle Fred

## Referències

* ↑ «Red-Headed Woman». The New York Times.
* ↑ The Evening Independent, 18 de febrer de 1932
* ↑ Red Headed Woman, BBFC (1933) rejection page
* ↑ Red Headed Woman, BBFC certificate (1965) details
# Premi Nacional de Dansa

El Premi Nacional de Dansa formà part dels Premis Nacionals de Cultura i era concedit anualment per la Generalitat de Catalunya, reconeixent la trajectòria professional de cada guardonat en la seva categoria i amb una dotació de 18.000 euros.
El premi era designat per un jurat encapçalat pel Conseller de Cultura i atorgat en una cerimònia realitzada entre els mesos de setembre i octubre presidida pel President de la Generalitat, conjuntament amb la resta de Premis Nacionals de Cultura. A principis d'abril de 2013 es va fer públic que el Govern de la Generalitat de Catalunya reduïa els premis Nacionals de Cultura de 16 a 10 guardonats, i n'abolia les categories, creant un sol guardó de Premi Nacional de Cultura, amb la intenció de "tallar el creixement il·limitat de categories".

## Guanyadors

Des del 1995 el Premi Nacional de Dansa s'ha atorgat a:
* 1995 - José de Udaeta
* 1996 - Ramon Oller
* 1997 - Companyia Gelabert/Azzopardi
* 1998 - Maria Rovira
* 1999 - Àngels Margarit
* 2000 - Lanònima Imperial
* 2001 - Catherine Allard
* 2002 - Mal Pelo
* 2003 - Andrés Corchero
* 2004 - Sol Picó
* 2005 - Marta Carrasco
* 2006 - La Caldera
* 2007 - Marta Almirall
* 2008 - Francesc Casadesús
* 2009 - Núria Font
* 2010 - Toni Mira
* 2011 - Associació de Professionals de la Dansa de Catalunya
* 2012 - La Porta, Associació de dansa independent de Barcelona

## Referències

* ↑ Closas, Núria «Es redueixen els Premis Nacionals de Cultura». Diari Ara, 03-04-2013, p.31. ISSN: 2014-010X [Consulta: abril 2013].
* ↑ «Llista de Premis Nacionals de Cultura, per disciplines». Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Mariscal, Premi Nacional de Cultura en Disseny i Pessarrodona en Literatura». elsingulardigital.cat [Consulta: 22 febrer 2011]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-12-12. [Consulta: 22 febrer 2011].
* ↑ (català) Premis Nacionals de Cultura 2012 Arxivat 2013-10-31 a Wayback Machine.
# Cyclopes thomasi

Cyclopes thomasi és una espècie de pilós de la família dels ciclopèdids. Viu al Perú i l'oest del Brasil. El seu hàbitat natural són els boscos. Manca de ratlla dorsal i la seva ratlla ventral és molt tènue. El pelatge del tronc és taronja o marró rogenc, mentre que les extremitats i la cua són grises. Aquest tàxon fou anomenat en honor del mastòleg britànic Oldfield Thomas. Com que fou descoberta fa poc, encara no se n'ha avaluat l'estat de conservació.

## Referències

* ↑ Miranda, Flávia R; Casali, Daniel M; Perini, Fernando A; Machado, Fabio A.; Santos, Fabrício R «Taxonomic review of the genus Cyclopes Gray, 1821 (Xenarthra: Pilosa), with the revalidation and description of new species» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, 183, 3, 2018, pàg. 687–721. DOI: 10.1093/zoolinnean/zlx079. ISSN: 0024-4082.
# Mwami

Mwami (mwɑmi, mŋɑmi) és el títol més important en les llengües kirundi i kinyarwanda, en congolès nande i les llengües bashi, així com diverses altres llengües bantus, com el tonga (parlat a Zàmbia i Zimbàbue). La paraula se sol traduir com a rei. Pot referir-se a:
* el Rei de Ruanda
* el Rei de Burundi
* els caps tradicionals de petits regnes a les províncies de Nord-Kivu, Sud-Kivu i Maniema, a la República Democràtica del Congo
* els caps tradicionals dels "Bantu Botatwe" (tres pobles) de Zàmbia (els pobles Ila, Lenje i Tonga)
Mwami és també una població de Zimbàbue.

## Bibliografia

* Pascal Ndayishinguje, L'intronisation d'un mwami, suivi de La royauté capture les rois par Jean-Pierre Chrétien, Laboratoire d'ethnologie et de sociologie comparative, 1977, 73 p. ISBN 9782901161035
* MUTANGA, Revue d'Etudes Lega, Vol. II, N° 3 - 2005, Les Editions du Pangolin, 219 p. ISSN 1780-4728
* (anglès) Aimable Twagilimana, « Mwami », in Historical dictionary of Rwanda, Scarecrow Press, Lanham, Md., 2007, p. 121-122 ISBN 978-0-8108-5313-3.
# Lucienne Boyer

Lucienne Boyer, nascuda Émilienne-Henriette Boyer, (18 d'agost de 1903, Montparnasse, França - 6 de desembre de 1983, París, França) fou una cantant popular francesa.

## Biografia

Va començar cantant als cabarets i després als grans salons parisencs. Allà va conèixer Carlos Gardel, qui després va gravar el seu "Parle moi d'amour". En aquesta època li componia moltes cançons per a ella, Lotar Olias.
El 1927 va cantar per a Félix Mayol, qui va aconseguir-li un contracte a Broadway.
Va treballar a Nova York i a Buenos Aires. Fou la primera a guanyar el primer Grand Prix du Disque per la seva cançó "Parlez-moi d'amour".
El 1939 es va casar amb el cantant Jacques Pills, amb qui va tenir una filla, Jacqueline Boyer. Després del 1945 la seva carrera va florir durant tres dècades més. La seva última aparició fou el 1976 a l'Olympia de París, cantant amb la seva filla.

## Referències

* ↑ «YouTube - Carlos Gardel "Parlez Moi D'Amour"».
* ↑ «TANGO Reporter: abril 2007».
* ↑ «YouTube - Lucienne Boyer - Parlez-Moi D'Amour (1930)».

## Enllaços externs

* Biografia de Lucienne Boyer
* "La Môme Moineau" Editions Normant Arxivat 2009-03-11 a Wayback Machine.
* Obituari del NYT
* Bio en francés con fotos
# George Hess

George Hess (Viena, 1926-Ithaca, Nova York, 2015) fou un bioquímic que demostrà que l'hormona adrenocorticotròpica (ACTH) era una hormona i no una proteïna. Aconseguí la ciutadania dels Estats Units d'Amèrica el 1945.

## Referències

* ↑ Ramanujan, Krishna. «George Hess, biochemist, dies at 92». Cornell Chronicle, 21-09-2015. [Consulta: 29 octubre 2016].
* ↑ Scheraga, Harold A. «George Hess: A scientific appreciation». PNAS, 113, 6, 2016, pàg. 1466-1467. DOI: 10.1073/pnas.1524997113.