OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ignacia Bernuy y Valda

Ignacia Bernuy y Valda (Madrid, ? - 10 de març de 1874), marquesa d'Orani, va ser una aristòcrata, compositora i pianista madrilenya. Va escriure algunes composicions musicals, de les quals van publicar-se dues.
Era filla de Francisco de Paula Bernuy i d'Ana Agapita de Valda, marquesos de Valparaíso i comtes de Montealegre. Va ser germana de José Eusebio, María de la Soledad, María del Carmen, Joaquina i Maria de los Desamparados Bernuy y Valda. Va casar-se en primeres núpcies amb el seu oncle, Federico Bernuy y Fernández de Henestrosa, marquès de Campo Alegre. En morir aquest, va casar-se amb Leandro Ruiz Cuevas, de qui també va quedar vídua. Es casà en terceres núpcies amb Martín Salto y Huelves, marquès pontifici de Huelves.
Va ostentar el títol de marquesa d'Orani. Fou pianista i compositora afeccionada, i va rebre una educació musical corresponent al seu estatus social. Així mateix, va escriure diverses composicions, de les quals només va ser publicada una Marcha, d'èxit relatiu, i una Missa de Glòria a quatre veus i orquestra. El 23 d'agost de 1853 va cantar la darrera a l'església de la Mare de Déu d'Atocha, a Madrid, la qual va ser molt elogiada pel públic. A la mort de Bernuy, el 10 de març de 1874, el seu espòs la va fer imprimir per perpetuar la seva memòria. A l'obra, s'hi van adjuntar comentaris laudatoris de la premsa madrilenya.
De la Missa de Glòria, Baltasar Saldoni explica que demostra poca pràctica en l'orquestració, com passa en moltes obres primerenques de molts autors, però destaca el bon efecte, mestria i harmonies atrevides d'altres fragments, que pocs posaven en pràctica llavors.

## Referències

* ↑ Virgili Blanquet, Mª Antonia «Bernuy Balda, Ignacia». Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana, Madrid: SGAE, 1999, pàg. vol 2, p. 409.
* 1 2 Burgos, Augusto de. Blasón de España. Libro de oro de su nobleza (en castellà). vol. 6. Madrid: Imprenta de Don Pedro Montero, 1860, p. 179.
* 1 2 3 Saldoni Remendo, Baltasar. Diccionario biográfico-bibliográfico de efemérides de músicos españoles (en castellà). vol. 1. Madrid: Antonio Pérez Dubrull, 1868, p. 92-93.
* ↑ Jurisprudencia administrativa o colección completa de las decisiones y sentencias dictadas a consulta del Consejo Real, del Tribunal Supremo Contencioso-Administativo, del Consejo de Estado y del Tribunal Supremo de Justicia... (en castellà). vol. 19. Madrid: Revista de Legislación, 1871, p. 228.
* ↑ Elenco de grandez y títulos nobiliarios españoles (en castellà). Madrid: Hidalguía, 2010, p. 484.
* ↑ Bonastre i Bertran, Francesc; Gregori i Cifré, Josep Maria; Canela i Grau, Montserrat. Inventari dels fons musicals de Catalunya. vol. 8. Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, 2015, p. 801-802.
* ↑ «Obres d'Ignacia Bernuy y Balda a l'IFMuC».
# Richetita

La richetita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom per Emile Richet (Lessines, Bèlgica, 16 d'abril de 1884 - Brussel·les, 25 de maig de 1938), geòleg en cap de la Unió Minera de l'Alt Katanga.

## Característiques

La richetita és un òxid de fórmula química (Fe$^{3+}$,Mg)Pb$_{8.6}$(UO₂)$_{36}$O$_{36}$(OH)$_{24}$· 41H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz la richetita pertany a «04.GB - Uranils hidròxids, amb cations addicionals (K, Ca, Ba, Pb, etc.); principalment amb poliedres pentagonals UO₂(O,OH)₅» juntament amb els següents minerals: agrinierita, compreignacita, rameauita, becquerelita, bil·lietita, protasita, bauranoïta, calciouranoïta, metacalciouranoïta, fourmarierita, wölsendorfita, masuyita, metavandendriesscheïta, vandendriesscheïta, vandenbrandeïta, sayrita, curita, iriginita, uranosferita i holfertita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina de Shinkolobwe, situada al districte de Kambove, a la província d'Alt Katanga (República Democràtica del Congo). També ha estat descrita als Estats Units, la República Txeca, França, Finlàndia, Rússia i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Richetite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 desembre 2019].
# (4062) Schiaparelli

(4062) Schiaparelli és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert el 28 de gener de 1989 per l'equip de l'Observatori Astronòmic de Sant Vittore des de l'observatori homònim de Bolonya, Itàlia.
Inicialment va rebre la designació de 1989 BF. Més tard, en 1989,es va anomenar en honor de l'astrònom italià Giovanni Schiaparelli (1835-1910).
Schiaparelli està situat a una distància mitjana del Sol de 2,243 ua, podent acostar-s'hi fins a 1,908 ua i allunyar-se'n fins a 2,577 ua. Té una excentricitat de 0,1492 i una inclinació orbital de 6,904 graus. Empra 1227 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.
Com a característiques físiques, Schiaparelli, presenta una magnitud absoluta de 13,4.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides (4001-5000)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 6 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=4062.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 gener 2024].
* ↑ «New names of minor planets» (en anglès). Minor Planet Circulars, 1989, pàg. 15090 [Consulta: 6 gener 2015].
* ↑ «(4062) Schiaparelli» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 6 setembre 2015].

## Enllaços externs

* «(4062) Schiaparelli» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 6 setembre 2015].
# Musaranya del Caucas

La musaranya del Caucas (Sorex satunini) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae). Viu a Armènia, l'Azerbaidjan, Geòrgia, Rússia i Turquia.
# Neòfit (desambiguació)

«Neòfit» té aquests significats:
* Neòfit, escriptor grec nascut a Xipre al segle xii.
* Neòfit I, patriarca de Constantinoble l'any 1153.
* Neòfit II, patriarca de Constantinoble dues vegades, de l'any 1602 al 1603, i del 1607 al 1612.
* Neòfit III, patriarca de Constantinoble els anys 1636 i 1637.
* Neòfit IV, patriarca de Constantinoble el 1688 i 1689.
* Neòfit V, patriarca de Constantinoble l'any 1707.
* Neòfit VI, patriarca de Constantinoble dues vegades, del 1734 al 1740 i del 1743 al 1744.
* Neòfit VII, patriarca de Constantinoble del 1789 al 1794 i del 1798 al 1801.
* Neòfit VIII, patriarca de Constantinoble del 1891 al 1894.
* Neòfit Rilski, monjo, professor i artista búlgar del segle xix
# Convent de les Serves de Jesús

El Convent de les Serves de Jesús és una obra historicista de Tortosa protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici cantoner de planta baixa i dues elevades, acull una església amb accés directe des del carrer Cervantes i les dependències de la comunitat religiosa amb pati-jardí tancat a posteriori. Presenta dues façanes amb xamfrà intermedi, amb composició de buits en tres franges horitzontals sobre parament pla i ordenats en eixos verticals. La majoria dels buits presenten trencaaigües i predominen els arcs apuntats. Edifici rematat per cornisa i coberta formant tremujals. L'accés a l'església està singularitzat i rematat per espadanya amb dos buits i dos petits pinacles laterals. El parament és arrebossat amb socolada de pedra. L'interior de la capella és d'una sola nau amb absis poligonal, d'estil neogòtic amb columnes adossades trilobades; arcada apuntada rebaixada i volta d'eresta, estrellada, amb fornícules laterals ornades amb fronda i magolla.

## Història

Projecte datat a Santander, al Setembre del 1904, per l'arquitecte Joaquín de Rucoba. La presència de la comunitat de monges de les Serves de Jesús a Tortosa s'inicià el 5 de juny de 1896, quan les sis monges que van fundar la comunitat van ser rebudes a l'estació de tren pel bisbe Pere Rocamora i Garcia, el Capítol de la Catedral, l'Ajuntament i un nombre important de ciutadans. La seva presència es va allargar durant 122 anys, fins l'estiu del 2018, quan el convent va haver de tancar per manca de relleu generacional. Actualment l'edifici és una residència d'estudiants.

## Referències

* 1 2 «Convent de les Serves de Jesús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2018].
* 1 2 March Barberà, Jordi «El Convent de les Serves de Jesús, una actuació de Joaquín de Rucoba a l'eixample de Tortosa». Recerca, 11, 2007, p. 319-326.
* ↑ «Tanca el Convent de les Serves de Tortosa». Setmanari l'Ebre, 27-07-2018. [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ «De convent de monges a residència d'estudiants, al centre de Tortosa». Ebredigital.cat, 18-10-2018. [Consulta: 3 gener 2021].

## Vegeu també

* Casa Matheu
* Casa Brunet
* Casa Català (Tortosa)
* Antic Banc d'Espanya de Tortosa
* Casa Albacar, amb la que limita
* Casa Margenat
# Aeonium saundersii

Aeonium saundersii és una espècie de planta suculenta del gènere Aeonium, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És un arbust perenne, densament ramificat de fins a 30 cm d'alçada, amb un característic aroma agradable, que forma petites rosetes sobre tiges delicades.
Les rosetes tenen de 10 a 15 fulles, de 2,5 a 6 cm de diàmetre, planes, fulles interiors més o menys erectes, imbricades i formant un brot globós durant la temporada seca.
Les fulles són d'1,2 a 3,5 cm de llarg, de 0,7 a 1,3 cm d'ample, i d'1,5 a 2,5 mm de gruix, el·líptiques a obovades, apicalment agudes o arrodonides, retuses, cuneades o atenuades, pubescents, de color verd a verd-groc, revers variegat vermellós.
Les inflorescències són laxes, de 3 a 8 cm d'ample i de 2 a 15 cm d'alt, de 5 a 70 flors, peduncle de 3 a 8 cm, pedicels de 3 a 12 mm, puberulent.
Les flors de 12 a 16 parts; sèpals puberulents; pètals de 6 a 9 mm de llarg i d'1,5 a 2,5 mm d'ample, oblanceolats, acuminats, de color groc; filaments glabres.

## Distribució

Planta endèmica de l'illa de La Gomera, a les Canàries. Creix en fisures i esquerdes de penya-segats basàltics, de vegades en afloraments de mangra i franja sedimentària, de 150 a 800 m d'altitud.

## Taxonomia

Aeonium saundersii Bolle va ser descrita per Carl (Karl) August Bolle i publicada a Bonplandia 7: 241 (1859).
L'epítet específic saundersii fa honor honor a l'horticultor i editor anglès William Wilson Saunders.

## Referències

* ↑ «Aeonium saundersii Bolle». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Aeonium saundersii Bolle». Biodiversidad Canaria.
* ↑ «Aeonium saundersii Bolle». International Plant Names Index.
* ↑ «Aeonium saundersii Bolle». Flora de Canarias.
# Schweizerische Kakteen-Gesellschaft

Schweizerische Kakteen-Gesellschaft (Associació suïssa de cactòfils) va ser fundada el 1930. Actualment compta amb uns 900 membres, que s'organitzen en més de 20 grups locals de la Suïssa de parla alemanya i francesa. Com a publicació, la societat ofereix juntament amb la Gesellschaft Österreichischer Kakteenfreunde i la Deutschen Kakteen-Gesellschaft, entre d'altres, la revista mensual Kakteen und andere Sukkulenten.

## Grups locals

La societat s'organitza en forma de grups locals:
* Grup local d'Aarau i els seus voltants
* Grup local de Baden
* Grup local de Basilea "Kakteenfreunde-Basel" (Amics dels cactus de Basilea
* Grup local de Berna
* Grup local de Biel-Seeland
* Grup local de Chur "Bündner Kakteenfreunde" (Amics dels cactus del Grisons
* Grup local Ginebra "Cactus-Club de Genève" (Club de cactus de Ginebra)
* Kakteenfreunde Gonzen (Amics dels cactus de Gonzen)
* Grup local de Lausana
* Kakteenverein Zentralschweiz (Club de cactus Central de Suïssa)
* Grup local d'Oberthurgau
* Grup local d'Olten
* Grup local de Schaffhausen "Kaktusverein Schaffhausen" (Club de cactus de Schaffhausen)
* Grup local de Solothurn
* Grup local de St. Gallen
* Grup local de Thun
* Club Valaisan
* Grup local de Winterthur "Winterthurer Kakteengesellschaft" (Societat de cactus de Winterthur)
* Grup local de Zuric "Zürcher Kakteengesellschaft" (Societat de cactus de Zuric)
* Grup local de Zürcher unterland
* Grup local de Zurzach "Kakteenverein Zurzach" (Club de cactus de Zurzach)
* Grup local del cantó de Ticino
* Grup local d'Astrophytum suís

## Enllaços externs

* Web de l'SKG
* Web del grup local de Basilea
* Web del grup local de Baden
# Rinconèl·lides

Els rinconèl·lides (Rhynchonellida) són un ordre de braquiòpodes articulats.

## Classificació

Aquesta classificació està basada en els gèneres segons Kazlev i Emig.
Subgrups que encara viuen
* Superfamília Pugnacoidea
** Família Basiliolidae
*** Subfamília Acanthobasiliolinae
**** Acanthobasiliola
*** Subfamília Basiliolinae
**** Basiliola
**** Basiliolella
**** Eohemithiris
**** Rhytirhynchia
*** Subfamília incerta
**** Striarina
* Superfamília Dimerelloidea
** Família Cryptoporidae
**** Aulites
**** Cryptopora
* Superfamília Norelloidea
** Família Frieleiidae
*** Subfamília Freileiinae
**** Frieleia
**** Compsothyris
**** Grammetaria
**** Sphenarina
*** Subfamília Hispanirhynchiinae
**** Abyssorhynchia
**** Hispanirhynchia
**** Manithyris
**** Parasphenarina
*** Subfamília Neorhynchiinae
**** Neorhynchia
** Família Tethyrhynchiidae
**** Tethyrhynchia
* Superfamília Hemithiridoidea
** Família Hemithyrididae
**** Hemithiris
**** Pemphixina
** Família Notosariidae
**** Notosaria
Subgrups extints
* Superfamília Ancistrorhynchoidea
* Superfamília Rhynchotrematoidea
* Superfamília Uncinuloidea
* Superfamília Camarotoechioidea
* Superfamília Rhynchotetradoidea
* Superfamília Lambdarinoidea
* Superfamília Wellerelloidea
* Superfamília Rhynchoporoidea
* Superfamília Stenoscismatoidea

## Referències

* ↑ M. Alan Kazlev. «Order Rhynchonellida». Arxivat de l'original el 2006-03-13. [Consulta: 10 març 2006].
* ↑ Emig, C. C. «Systematics of extant brachiopod taxa». [Consulta: 28 gener 2021].

## Enllaços externs

* Phylum Brachiopoda Arxivat 2006-02-07 a Wayback Machine.
# .lat

.lat és un domini de primer nivell genèric d'Internet proposat per Amèrica Llatina i les comunitats llatines de fora d'aquesta regió.
Recentment NIC México (controlador del domini .mx) conjuntament amb eCOM-LAC (Federació d'Amèrica Llatina i el Carib per Internet i comerç electrònic) van ser designats patrocinadors oficials de la campanya. La proposta completa serà presentada a la ICANN el 2008.
El nom oficial serà assignat per la ICANN si la proposta és aprovada. Altres noms que estan essent considerats són .latin i .latino a part del .lat. Propostes semblants ja han estat aprovades, com el domini .asia, per països i comunitats de l'Àsia i el domini de la comunitat europea .eu.

## Vegeu també

* Domain Name System
Domini de primer nivell genèric :
Actuals :
Proposats :
Llista de dominis de primer nivell territorial :
# Musaranya del Japó

La musaranya del Japó (Crocidura dsinezumi) és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae) originària del Japó (Hokkaido, Honshu, Kyushu i Shikoku) i fou introduïda a Corea. Viu en àrees situades entre 0 i 1.000 m d'altitud.

## Referències

* ↑ «Musaranya del Japó». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Cassola, F. (2016). "Crocidura dsinezumi (errata version published in 2017)." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]

## Bibliografia

* Abe, H. i Y. Yokohata, 1998. The Natural History of Insectivora (Mammalia) in Japan. (Shobara, Hiroshima). 391 pàgines
* Abe, H., Ishii, N., Ito, T., Kaneko, Y., Maeda, K., Miura, S. i Yoneda, M., 2005. A Guide to the Mammals of Japan. Tokai University Press, Kanagawa, el Japó.
* Corbet, G. B., 1978. The mammals of the Palaearctic Region: a Taxonomic review. British Museum (Natural History), Cornell University: 314.
* Corbet, G.B.; Hill, J.E., 1991. A World List of Mammalian Species. Tercera edició. Natural History Museum Publications & Oxford University Press, Londres i Oxford: v-viii, 1-243.
* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* Ellerman, J. R. i T. C. S. Morrison-Scott, 1951. Checklist of Palaearctic and Indian Mammals. British Museum (Natural History), Londres: 810.
* Hutterer, R., 1993. Order Insectivora. A: Wilson, D.E. i Reeder, D.M. (editors) Mammal Species of the World. Segona edició. Smithsonian Institution Press, Washington DC i Londres: 69-130.
* Imaizumi, Y., 1960. Coloured Illustrations of The Mammals of Japan. Hoikusha, Osaka.
* Kuroda, N. i T. Uchida, 1959. A new form of Crocidura suaveolens (Palls) from Okinoshima, off northern Kyushu, in the Sea of Japan. Annot. Zool. Japon., 32: 43–46.
* Ohdachi, S. D., Iwasa, M. A., Nesterenko, V. A., Abe, H., Masuda, R. i Haberl, W., 2004. Molecular phylogenetics of Crocidura shrews (Insectivora) in East and Central Asia. Journal of Mammals 85: 396–403.
* Thomas, O., 1906. The Duke of Bedford's Zoological Expedition in Eastern Asia. I. List of mammals obtained by Mr. M. P. Anderson in Japan. Proc. Zool. Soc. London: 331–363.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# New Middletown (Indiana)

New Middletown és un poble dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 77 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, New Middletown tenia 77 habitants, 30 habitatges, i 18 famílies. La densitat de població era de 743,2 habitants/km².
Dels 30 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 3,3% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 23,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 11,7% entre 18 i 24, un 33,8% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 9,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.000 $ i la renda mediana per família de 45.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 33.423 $. Cap de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- New Middletown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- New Middletown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Adrian Hasler

Adrian Hasler (Vaduz, Liechtenstein, 11 de febrer de 1964) és un polític i economista de Liechtenstein.
Membre del Partit Cívic Progressista de Liechtenstein, des del 2001 ha estat membre del Landtag de Liechtenstein, des del 2004 va ser el cap de la Policia Nacional de Liechtenstein fins al 27 de març de 2013 en què va passar a ser el Primer Ministre de Liechtenstein.

## Biografia

Nascut a la capital de Liechtenstein, Vaduz, l'any 1964, va viure a Triesen. Cursà els estudis primaris i secundaris a l'escola privada Liechtenstein Gymnasium School fins a l'any 1984, en què es va traslladar a Suïssa per estudiar a la Universitat de St. Gallen, on es va llicenciar l'any 1991 en economia, especialitzant-se en les branques de finances, comptabilitat i economia de l'empresa.
Posteriorment, un any més tard, en el 1992, va començar a treballar com a Director de Control a una empresa cinematogràfica, anomenada Geschäftsbereich Thin Films i situada al municipi de Balzers, fins a l'any 1996, en què va passar a ser director financer i director adjunt del banc VP Bank AG, de la ciutat de Vaduz, fins al 2004.

## Carrera política

L'any 2001 Adrian Hasler, va començar la seva carrera política sent elegit com a diputat pel Partit Cívic Progressista (FBP) al Landtag de Liechtenstein (Parlament Nacional), on va romandre com a membre del Comitè parlamentari de finances. El dia 31 de març de l'any 2004 va renunciar al seu escó com a diputat al parlament nacional, sent succeït per Marco Ospelt, pel seu nou nomenament com a Cap de la Policia Nacional de Liechtenstein (Landespolizei), on va succeir en la prefectura al polític Martin Mayer.

## Primer ministre

Durant el mes d'agost de 2012 va ser elegit com a principal candidat del Partit Cívic Progressista (FBP) per a les Eleccions parlamentàries de Liechtenstein de 2013, celebrades el febrer de l'any 2013, on Adrian Hasler va aconseguir guanyar les eleccions, sent nomenat el dia 27 de març del mateix any nou Primer Ministre de Liechtenstein, succeint a l'anterior Klaus Tschütscher i entrant també a formar part del govern de país al costat del príncep Hans Adam II de Liechtenstein i del Regent Lluís de Liechtenstein.

## Vida personal

Adrian Hasler es va casar el 28 de maig del 2003 amb Gudrun Elkuch (1973), que va passar a anomenar-Gudrun Hasler-Elkuch, amb qui va tenir dos fills anomenats Pascal i Luis.

## Referències

* 1 2 3 4 «Prime Minister Adrian Hasler». Government of the Principality of Liechtenstein. Arxivat de l'original el 9 d’abril 2020 [Consulta: 29 maig 2020].
* ↑ International Business Publications, USA. «Prime Minister Adrian Hasler». A: Liechtenstein Country Study Guide - Strategic Information and Developments. Liechtenstein: Lulu, 2017, p. 80–81. ISBN 978-1-5145-1364-4 [Consulta: 29 maig 2020].
* ↑ «Hasler, Adrian». Historisches Lexikon des Fürstentums Liechtenstein [Consulta: 29 maig 2020].
# Schweich (Luxemburg)

Schweich (en luxemburguès: Schweech; en alemany: Schweich) és una vila de la comuna de Beckerich, situada al districte de Diekirch del cantó de Redange. Està a uns 19 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Schweich». [Consulta: 26 setembre 2015].
# Isaac Salvatierra

Isaac Salvatierra i Pujol (Tiana, 1 de juny de 1977) és un periodista català especialitzat en internet i les Tecnologies de la Informació i la Comunicació (TIC) i professor de comunicació de la Universitat de Barcelona. Ha desenvolupat la seva carrera professional a la ràdio i la premsa en català. Ha estat cap d'Informatius de RAC 1 i RAC 105 i cap de l'edició digital del diari ARA, on va impulsar el departament d'interactius, i l'espai de periodisme de dades, Ara Data. El 2017 va publicar amb Miquel Bernis i Marc Funollet la primera notícia escrita per un robot en català. Va ser cap de premsa d'ERC des del 2017. Des de l'abril de 2022 és alcalde de Tiana per l'agrupació d'electors Junts per Tiana.

## Referències

* ↑ «Conferència: «El Twitter dels Mossos i la gestió dels atemptats de Barcelona i Cambrils»». [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ «Isaac Salvatierra | CCCB». [Consulta: 8 maig 2017].
* ↑ «Gairebé 190.000 persones ja han completat el test dialectal de l'ARA». Ara.cat.
* ↑ «Neix Ara Data: buscant l'agulla en el paller». Ara.cat.
* ↑ «L'ARA publica la primera notícia escrita en català per un robot». Ara.cat.
* ↑ «Isaac Salvatierra nuevo jefe de prensa de ERC». La Vanguardia.
* ↑ «"A veure com ho paren, ara": la crònica d'un altre dia històric al Palau».
* ↑ «Isaac Salvatierra, Ajuntament de Tiana». Arxivat de l'original el 2017-08-30. [Consulta: 2 agost 2023].
* ↑ «Isaac Salvatierra es el nuevo alcalde de Tiana tras prosperar la moción de censura».