OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edward Kienholz

Edward Kienholz Fairfield (Washington) 23 d'octubre de 1927 - Idaho 10 de juny de 1994, va ser un artista estatunidec especialitzat en instal·lacions. El seu treball va ser summament crític en diversos aspectes de la vida moderna. A partir de 1972 i fins a la seva mort, va realitzar nombroses obres en col·laboració amb la seva esposa, Nancy Reddin Kienholz. Les mateixes són genèricament identificades com "Kienholz".

## Trajecte artístic

Edward Kienholz va créixer en una masia a l'est de l'estat de Washington. Va aprendre fusteria i mecànica en la seva joventut. Va estudiar a la Facultat d'Educació de l'Est de Washington, i per un curt període a Whitworth College a Spokane, però no va rebre cap formació artística formal. Després d'una sèrie de llocs de treball com infermer en un hospital psiquiàtric, director d'una banda de música, venedor d'automòbils usats, proveïdor de servei d'àpats, decorador i venedor d'aspiradores, Kienholz es va establir a Los Angeles, on es va involucrar amb les arts.
Juntament amb altres artistes de l'àrea de l'avantguarda, va obrir galeries d'art. El 1956 va fundar la NOW Gallery. Va fundar el 1957 la Ferus Gallery amb Walter Hopps. El 1961 va realitzar la seva primera instal·lació, «Roxys», que va causar un gran enrenou a l'exposició de documenta 4 el 1968.
Malgrat la seva falta de formació artística, Keinholz va començar a utilitzar els seus coneixements de mecànica i fusteria en la producció de pintures i relleus de collage amb materials recollits de les carreteres i carrers de la ciutat. El 1960 es va retirar de la Ferus Gallery per concentrar-se a les seves obres, creant objectes i grans figures geomètriques suspeses. Els muntatges de Kienholz realitzats amb objectes quotidians, de vegades vulgars enfrontaven a l'espectador amb preguntes sobre l'existència humana i la deshumanització de la societat del segle xx. A causa del seu llenguatge satíric i poc convencional, el seu treball ha estat sovint relacionat amb el moviment artístic del temor, fundat en la dècada de 1960 a San Francisco.

## Col·laboració amb Nancy Reddin

A començaments de la dècada de 1970, Kienholz va rebre una beca per treballar a Berlín junt amb la seva esposa i col·laboradora, Nancy Reddin, a qui havia conegut el 1972 a Los Angeles. El treball de tots dos va ser molt aclamat, especialment a Europa. Les seves obres més importants durant aquest període van ser el Volksempfänger (aparell receptor de ràdio del període Nacional Socialista a Alemanya). El 1973 va ser acollit com a artista hoste del Servei Alemany per a intercanvis acadèmics a Berlin, i el 1976 va rebre una beca Guggenheim. Va inaugurar la seva mostra «The Faith and Charity» el 1977 a la galeria Hope junt amb Nancy Reddin.

## Enllaços externs

* Willick, Damon. «Good morning, my name is Ed Kienholz» (en anglès). [Consulta: 1r desembre 2011].
* Objectes
* Retrat de Kienholz Arxivat 2003-10-04 a Wayback Machine.
# Isoperla maxana

Isoperla maxana és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Descripció

* El mascle adult presenta un color groc clar amb taques de color marró, les ales hialines amb la nervadura marró clar, els cercs i els segments de la tíbia i del fèmur de color groc clar i una longitud de les ales anteriors de 8 mm.
* Ni la femella ni la nimfa no han estat encara descrites.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu als rierols de fons sorrencs, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: el comtat de Hubbard (Minnesota, els Estats Units).

## Estat de conservació

Aquesta espècie és probablement extinta des del 1948 a causa del desenvolupament humà i agrícola de l'àrea on vivia.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Harden & Mickel, 1952. Tech. Bull., Univ. Minn. 201:42.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 NatureServe (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Stoneflies of Hubbard County, Minnesota (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlodidae Species Listing (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Stoneflies of Minnesota (anglès)

## Bibliografia

* Zwick, P., 1973. Insecta: Plecoptera. Phylogenetisches System un Katalog. Das Tierreich, Núm. 94. Walter de Gruyer & Co., Berlín.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:409.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Isoperla major

Isoperla major és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Virgínia (els Estats Units).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Nelson, C.H. & Kondratieff, 1983. Ann. ent. Soc. Amer. 76(2):270.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Stoneflies of Virginia (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Perlodidae Species Listing (anglès)
* ↑ Endemic Species - LandScope Virginia (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Modrany

Modrany és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1205.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ «Základné informácie - Oficiálna stránka obce Modrany». [Consulta: 25 desembre 2021].
# Guyancourt

Guyancourt és un municipi francès, situat al departament d'Yvelines i a la regió de l'Illa de França. L'any 2006 tenia 28.600 habitants. La ciutat és la llar de Observatori de Versalles Saint-Quentin-en-Yvelines.
Forma part del cantó de Montigny-le-Bretonneux i del districte de Versalles. I des del 2004 de la Comunitat d'aglomeració Saint-Quentin-en-Yvelines.
# Brachirus orientalis

Brachirus orientalis és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes del Mar Roig, Golf Pèrsic, oest de l'Índia, Sri Lanka, Malàisia, Xina i nord d'Austràlia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Pont d'en Jordà

El Pont d'en Jordà, anomenat tradicionalment del Metro, és un Bé Cultural d'Interès Local de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès).

## Descripció

Es tracta d'un pont suportat per dues bigues en gelosia, construïdes amb perfils d'acer laminat i unides mitjançant l'antiga tècnica de reblonat, que permeten cobrir tota la longitud del pont sense cap punt intermedi o pila que ajudi a sostenir l'estructura. El cordó superior té forma parabòlica.

## Història

Aquest pont es va construir cap al 1935 per a comunicar les barriades de Santa Eulàlia i de la Torrassa, que quedaven separades per les vies de tren i les del metro. Junt amb el carrer de la Riera Blanca, són els dos únics punts de contacte i comunicació entre ambdós barris. Un altre motiu era facilitar l'accés a l'estació de Metro de Santa Eulàlia, i per aquesta raó, el projecte no arribà a ser una realitat fins que la companyia del Metro Transversal, que volia atraure més usuaris del barri de la Torrassa, i l'Ajuntament de Barcelona, que tenia clares intencions annexionistes pel que fa als barris de Collblanc, la Torrassa i Santa Eulàlia, es van comprometre a finançar-lo.
El pont fou dissenyat per l'enginyer Santiago Rubió i l'autor dels estreps del pont va ser Ramon Puig i Gairalt, llavors arquitecte municipal de l'Hospitalet, i El constructor fou La Maquinista Terrestre i Marítima.
La inauguració va ser el 7 d'abril del 1935 en un acte multitudinari, atesa la rellevància d'aquesta infraestructura, amb presència inclosa de l'alcalde de Barcelona i de mitjans gràfics. El sobrenom prové del seu promotor, Josep Jordà i Poll, que va ser alcalde de l'Hospitalet del 26 de febrer al 5 de març del 1930, quan fou destituït pel Govern Civil arran de la seva militància republicana. Malgrat viure a 300 metres del pont, no va ser convidat als actes d'inauguració.

## Referències

* ↑ «Pont d'en Jordà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ Diversos autors. Història de l'Hospitalet. Una síntesi del passat com a eina de futur.. Barcelona: Abadia de Montserrat, 1997, p. 150. ISBN 84-7826-821-9.
* ↑ «Inaguración de un puente» (en castellà). La Vanguardia, 09-04-1935, pàg. 6 [Consulta: 14 maig 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa 98 del Pla especial de Protecció del Patrimoni Arquitectònic de l'Hospitalet de Llobregat (Text Refós), 2001.
* «Inauguració del pont d’en Jordà, 1935». L'Hospitalet de Llobregat: Imatges retrospectives d'una ciutat (blog).
* «Nova fotografia de la inauguració del pont d’en Jordà, 1935». L'Hospitalet de Llobregat: Imatges retrospectives d'una ciutat (blog).
* «Nova fotografia de la inauguració del pont d’en Jordà, 1935». L'Hospitalet de Llobregat: Imatges retrospectives d'una ciutat (blog).
* «L'Arxiu proposa una foto del Pont d'en Jordà com a document del mes». L'H digital, 11-01-2013.
# Dziunakan

Els Dziunakan (en armeni: Ձյունականներ, Dziunakanner) va ser una família de nakharark (nobles) d'Armènia amb feus hereditaris al Dziunakank, districte de Balunik, a la província de Tauruberan.
Tenien la funció hereditària de Mestres dels Palaus d'Estiu del regne d'Armènia. Probablement eren una branca dels Kamsarakan sorgida al segle iv i que va subsistir fins al segle vi. Són esmentat per darrer cop el 555.

## Referències

* ↑ Hovannisian, Richard G. (ed.). The Armenian people from ancient to modern times vol. I: The dynastic periods: from antiquity to the fourteenth century. Nova York: Palgrave Macmillan, 2004, p. 17. ISBN 9781403964212.

## Bibliografia

* René Grousset, Histoire de l'Arménie des origines à 1071. París: Payot, 1947 (reimpr. 1973, 1984, 1995, 2008), 644 pàgs.
* Ctril Toumanoff, "Introduction to christian Caucasian history II: States and Dynasties of the Formative Period", Traditio, Vol. 17 (1961), Published by: Fordham University .
# El Pujol (Sant Julià de Vilatorta)

El Pujol és una obra del municipi de Sant Julià de Vilatorta (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta quadrada (13 x 13 m), coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. Consta de planta baixa i tres pisos. La façana presenta un gran portal dovellat i finestres rectangulars a la planta i al primer pis, fins on arriben carreus als angles. Al segon pis s'obre una galeria formada per tres arcs de mig punt damunt pilars i flanquejats per finestres, al tercer pis, sota el ràfec hi ha també una obertura d'arc de mig punt. Les obertures del primer pis són conopials. A ponent hi ha un cos adossat que junt amb el mur tanca el barri, també hi ha diverses obertures, cal remarcar un portal amb la llinda datada. A llevant hi ha diverses obertures, algunes de les quals també són conopials. A tramuntana es repeteix la mateixa distribució d'obertures que a la façana. L'estat de conservació és bo.

## Història

Masia registrada als fogatges de la parròquia i terme de Santa Maria de Vilalleons de l'any 1553. Aleshores habitava el mas un tal FRANCESC FONT ALIAS PUJOL. A més de les obertures goticitzants, que denoten una reforma o construcció de la masia per aquella època, l'estructura actual de la casa és fruit de les reformes produïdes durant aquest segle, com queda reflectit al portal de ponent: MAS PUJOL J. MASO R. Blanco any 1962.

## Referències

* 1 2 3 «El Pujol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Brachirus aenea

Brachirus aenea és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes del Mar de la Xina Meridional.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Brunettia recepta

Brunettia recepta és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: les illes Filipines.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Taxonomic Study of Philippine Psychodidae (Diptera) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Bretka

Bretka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1286.
# Cal Ceba (Avià)

Cal Ceba és una masia del municipi d'Avià, al Baix Berguedà. El 1983 fou catalogada com a patrimoni cultural per la Generalitat de Catalunya amb el número d'inventari 3026. Cal Ceba està catalogat amb el número d'element 08011/65 al mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona.

## Situació geogràfica i masies properes

Cal Ceba està situat a la carretera entre Cal Rosal i Graugés, al municipi d'Avià. Està situat a pocs quilòmetres dels nuclis esmentats i les masies veïnes són La Baga, Carbonells i la Casanova de Montorsí.

## Descripció i característiques

Cal Ceba és una masia que té una estructura de planta baixa i dos pisos superiors. Té una coberta a dues aigües amb teula àrab i que té un carener perpendicular a la façana. El seu parament està fet a base de pedres irregulars ajuntades amb morter i maó a les zones més destacades. El fet que hi hagi diversos materials de construcció demostra que la masia s'ha construït en èpoques diferents. La casa té moltes obertures. La porta d'entrada està a la façana de ponent, però a la de migdia hi ha una finestra de dos arcs de mig punt units. Al damunt d'aquesta, al pis superior, hi ha un gran arc escarser i altres obertures més petites. Hi ha una pallissa adossada a la masia.
A Cal Ceba encara s'hi poden veure parts de la primera construcció que havia estat feta amb tàpia. La casa està envoltada per una conjunt de coberts.

## Història

Cal Ceba ostenta els mateixos propietaris des de fa cinc generacions. Aquests conserven documentació en paper des de mitjans del Segle XIX. Els més destacats són els capítols matrimonials (1871, 1876, 1904, 1934 i 1956) i cartes de pagaments al consistori avianès.
Cal Ceba es va construir a la mateixa època que altres masies de l'entorn, com la de Carbonells, que també estan dedicades a l'explotació agrícola. El 1856 Cal Ceba apareix esmentada per primera vegada en el document Registro de las casas de campo y aforados de guerra, que es conserva a l'Arxiu Comarcal del Berguedà. En aquest, consta que el seu propietari és Ramon Rafart.

## Referències

* 1 2 «Cal Ceba». patmapa.gencat.cat. [Consulta: 2 setembre 2015].
* 1 2 3 4 5 Cortés Elía, María del Agua. «Cal Ceba». Mapes de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona. [Consulta: 2 setembre 2015].

## Bibliografia i documents

* Registro de las casas de campo y aforados de guerra, 1856. Conservat a l'Arxiu Comarcal del Berguedà.

## Vegeu també

* Llista de monuments d'Avià
# Bucklin

* Per a altres significats, vegeu «Bucklin (Kansas)».
Bucklin és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 524 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bucklin tenia 524 habitants, 241 habitatges, i 145 famílies. La densitat de població era de 171,5 habitants per km².
Dels 241 habitatges en un 22% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,5% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 39,8% no eren unitats familiars. En el 36,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,4% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 25,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.490 $ i la renda mediana per família de 26.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.500 $ mentre que les dones 19.375 $. La renda per capita de la població era de 13.709 $. Entorn del 17,3% de les famílies i el 20% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bucklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bucklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Cal Riera de Cererols

Cal Riera de Cererols és una masia ubicada al mateix barri de Cererols (Súria). Antigament la casa era coneguda com a Can Vil·la. Els documents han permès fer la confrontació dels dos noms. És una de les poques masies que no ha conservat el nom original. Presenta un cos antic de carreu i un cos annex de totxo (de construcció recent), i està tota ella bastant arreglada (totes les llindes de portes i finestres són de totxo). La part antiga obeeix a un esquema basilical, cobert a dues aigües. Té planta baixa i dos pisos. La construcció de totxo, més recent, és adossada a l'antiga, i consta de planta baixa i terrassa. S'hi accedeix des del pis principal de la masia, fet que ha motivat la transformació de finestres en portes.

## Referències

* 1 2 3 «Masia de Can Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
# Cabdell

«Cabdell» té aquests significats:
* Porció de fil enrotllada formant un conjunt més o menys ordenat.
* Cabdell (botànica), aplec compacte que formen les fulles d'algunes hortalisses, especialment de certa varietat de col, Brassica oleracea var. viridis
* Cabdill o capitost.
# Cabdill capgrís

El cabdill capgrís (Todirostrum poliocephalum) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Viu als clars del bosc i ciutats de les terres baixes del sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Cabdill capgrís». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Burnout Paradise

Burnout Paradise (anteriorment conegut com a Burnout 5) és un videojoc de la saga Burnout. Va ser anunciat el 29 d'agost del 2006 per l'Xbox 360 i PlayStation 3. El videojoc se situa en una ciutat fictícia anomenada 'Paradise City' i una de les característiques més importants del videojoc és que es pot anar lliurement en un món obert com el recent títol multi-plataforma Test Drive Unlimited.
D'acord amb Alex Ward, de Criterion Games, aquest videojoc serà una "reinvenció completa" de la saga Burnout. Va dir també que "es crearà una jugabilitat de les noves generacions (de consoles), per un videojoc de nova generació, només començar." Hi haurà la possibilitat d'obtenir llicències de conduir pels jugadors.
Està previst que el videojoc es llanci per PS3 i Xbox 360 a l'"hivern" a finals del 2007/inicis del 2008.

## Referències

* ↑ Burnout 5 Confirmed for 360
* ↑ «Burnout 5 Crashin' Up PS3 And Xbox 360 In 2007, autor: Billy Berghammer, data: 29 d'agost del 2006, publicador: GameInformer». Arxivat de l'original el 2009-07-15. [Consulta: 18 juliol 2007].

## Enllaços externs

* (anglès) Lloc web oficial de Criterion Games
* (anglès) Lloc web oficial de Burnout Paradise
* (anglès) Web de fans: Operation Burnout
* (anglès) Web de fans: BurnoutAholics Arxivat 2007-07-14 a Wayback Machine.
* (anglès) Anàlisi a 1UP Arxivat 2007-07-11 a Wayback Machine.
# Burns (Wyoming)

Burns és una població dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 285 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Burns tenia 285 habitants, 112 habitatges, i 76 famílies. La densitat de població era de 36 habitants/km².
Dels 112 habitatges en un 35,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,5% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.875 $ i la renda mediana per família de 33.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.929 $ mentre que les dones 19.286 $. La renda per capita de la població era de 15.460 $. Entorn del 7,3% de les famílies i el 14,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Burns». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Burns». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari