OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# MyApps

MyApps és una plataforma al núvol que permet accedir a determinades aplicacions d'ús acadèmic, sense necessitat de tenir-les instal·lades al propi dispositu. Es pot utilitzar des de qualsevol dispositiu i navegador, només és necessari tenir accés a Internet.
Amb tecnologia del portal flexiLabs, creat per l'empresa informàtica DELL EMC, MyApps ha estat adoptada per diverses universitats, com la Universitat Rey Juan Carlos, la qual també va ajudar a desenvolupar MyApps, i la Universitat Pompeu Fabra.
El servei proporciona l'accés integral a més de 300 aplicacions especialitzades, en funció dels estudis que s'estiguin cursant. Proporciona una optimització dels recursos de programari i afavoreix l'ús de noves metodologies actives d'ensenyament i aprenentatge.

## Ús i accés

Les aplicacions es troben en un mateix escriptori en línia al qual es pot accedir a través de qualsevol navegador compatible, com Internet Explorer, Firefox, Safari o Google Chrome. Per accedir a les aplicacions aprofitant tota la capacitat gràfica i de redirecció de flexiLabs és necessari instal·lar el programari client. Aquesta acció es realitza la primera vegada que s'accedeix al servei. Un cop instal·lat, cada cop que una persona usuària hi vulgui accedir, caldrà que introdueixi les seves respectives credencials, generades generalment per la universitat o institució acadèmica.
El programari client de flexiLabs es pot descarregar a través de la pestanya de descàrregues ("Downloads") a l'URL del portal principal. En aquesta pàgina estan disponibles les versions per a Windows, Linux i MacOS. També hi ha disponibles versions per iOS i Android en les respectives botigues d'aplicacions.
També es pot accedir a MyApps sense instal·lar cap programari client amb l'opció HTML5. Aquesta opció permet accedir a totes les aplicacions, però està limitada en funcionalitat, ja que no permet la redirecció multimèdia o l'accés a unitats locals.

## Referències

* ↑ Jiménez, Ivan. «Guies BibTIC: MyApps: Inici». [Consulta: 29 novembre 2019].
* ↑ Press, Europa. «Dell EMC presenta Flexilab, el laboratorio o sala de informática en casa», 20-10-2016. [Consulta: 1r desembre 2019].
* ↑ «Dell Flexilabs, un nuevo avance para la educación del futuro». [Consulta: 1r desembre 2019].
* ↑ «myApps». [Consulta: 29 novembre 2019].
* ↑ «[http://tic.crue.org/wp-content/uploads/2017/05/myApps-virtualizaci%C3%B3n-de-aplicaciones-para-la-docencia-en-la-URJC.-Juan-Manuel-Devora.-Director-TI-URJC.pdf myApps: virtualización de aplicaciones para la docencia en la URJC]» (en castellà). [Consulta: desembre 2019].
* ↑ «[https://www.dellemc.com/es-es/collaterals/unauth/customer-profiles-case-studies/h16080-dell-emc-rey-juan-carlos.pdf Rompiendo con la tradición para un mejor futuro en TI]» (en castellà). [Consulta: desembre 2019].
* ↑ «MyApps | Universitat Pompeu Fabra». [Consulta: 29 novembre 2019].
* ↑ «myApps, acceso integral en la nube a aplicaciones de docencia» (en castellà). [Consulta: 29 novembre 2019].
* ↑ «Dell flexiLabs: Manual de Usuario» (en castellà). [Consulta: novembre 2019].
# Mohamed Camara

Mohamed Camara (nascut l'any 1983 a Bamako) és un fotògraf de Mali.
S'ha especialitzat a les fotos preses a les cases, utilitzant els objectes de la vida diària (com les mosquiteres) com a element principal de la decoració de les seves fotos.
La seva primera exposició va ser el 2002 a París, a la Galeria Pierre Brullé en el marc del mes de la foto. També ha exposat a Lausanne en 2003 i a Bamako en el marc de les Trobades africanes de la fotografia de l'any 2003.
Va ser un dels fotògrafs de l'exposició Bamako 03 del CCCB entre el 30 de gener i el 28 de març de 2004. A l'octubre de 2004, algunes desenes de les seves fotografies així com un vídeo fan marxada de l'exposició Untitled a la Tate Modern de Londres.

## Referències

* ↑ «Mohamed Camara : de l'œuvre à l'artiste». Mac Val. [Consulta: 17 agost 2011].
* ↑ Valérie Oddos. «Le Mois de la photo dans les galeries». France 2. Arxivat de l'original el 3 de desembre 2010. [Consulta: 17 agost 2011].
* ↑ Bamako 03. Barcelona: CCCB, 2003 [Consulta: 21 octubre 2016].
* ↑ «Untitled: Mohamed Camara». Tate online. Arxivat de l'original el 28 d’agost 2011. [Consulta: 17 agost 2011].
# Beguda isotònica

Una beguda isotònica és aquella beguda rehidratant o beguda esportiva amb gran capacitat de rehidratació. Inclou en la seva composició baixes dosis de sodi, normalment en forma de clorur de sodi o hidrogencarbonat de sodi, sucre o glucosa i, habitualment, potassi i altres minerals. Aquests components ajuden a l'absorció de l'aigua, que és vital per al bon funcionament del cos humà i de l'ésser viu. Cal no confondre-la amb les begudes energitzants, ni amb les begudes estimulants, ja que no contenen substàncies estimulants. Són begudes que reposen les substàncies perdudes durant l'activitat física.

## Referències

* ↑ «Beguda isotònica». Terminologia de les curses populars. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 4 maig 2019].
# L'Ouragan

L'Ouragan (L'huracà) és una òpera composta el 1901 per Alfred Bruneau sobre un llibret d'Émile Zola.

## Enregistrament

* Gisele Desmoutiers, Camille Mauranne, Berthe Monmart, Pierre Gianotti, Nadine Sauterreau, Orchestre de la Ràdio Lyrique de Paris, Eugene Bigot 1957

## Referències

* ↑ Richard Taruskin On Russian Music 2008- p267 0520942809 "The Bruneau-Zola operas were Messidor (1897), L'Ouragan (1901), and L'Enfant roi (1905). L'Ouragan was given in Moscow in a Russian translation in 1905."
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1989

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1989 es disputaren al final d'agost de 1989 a Chambèri, França.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Masculines |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Greg Lemond Estats Units | 6h 45' 59" | Dmitri Kónixev Unió Soviètica | m. t. | Sean Kelly Irlanda | m. t. |
| Cursa en línia masculina amateur | Joachim Halupczok Polònia | - | Eric Pichon França | - | Christophe Manin França | - |
| Contrarellotge per equips masculins | RDA Mario Kummer Maik Landsmann Jan Schur Falk Boden | - | Polònia Zenon Jaskuła Joachim Halupczok Marek Leśniewski Andrzej Sypytkowski | - | Unió Soviètica Iuri Manúilov Viktor Klimov Evgueni Zagrebelny Oleg Galkin | - |
| Femenines |||||||
| Cursa en línia femenina detalls | Jeannie Longo França | 1h 56' 41" | Catherine Marsal França | + 4' 05" | Maria Canins Itàlia | m. t. |
| Contrarellotge per equips femenins | Unió Soviètica Nadesja Kibardina Tamara Poliakova Laima Zilporite Natalya Melekhina | - | Itàlia Monica Bandini Roberta Bonanomi Maria Canins Francesca Galli | - | França Valérie Simonnet Cécile Odin Catherine Marsal Nathalie Cantet | - |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | França | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 2 | Unió Soviètica | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | Polònia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 | Estats Units | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | RDA | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | Itàlia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 7 | Irlanda | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 5 | 5 | 5 | 15 |

## Referències

* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1989 - Hommes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 23 setembre 2013].
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1989 - Femmes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 23 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 23 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, 100 km Contrarreloj por Equipos, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 23 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Contrarreloj por Equipos, Elite (F)» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 23 setembre 2013].
# Codi ATC N03

El codi ATC N03, descrit com Antiepilèptics, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup N03 és part del grup anatòmic N Sistema nerviós.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QN03...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## N03A Antiepilèptics

    N03A A Barbitúrics i derivats
    N03A B Derivats de l'hidantoïna
    N03A C Derivats de l'oxazolidina
    N03A D Derivats de la succinimida
    N03A I Derivats de la benzodiazepina
    N03A F Derivats de la carboxamida
    N03A G Derivats dels àcids grassos
    N03A X Altres antiepilèptics

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code N03». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QN03». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Percocypris tchangi

Percocypris tchangi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Salween i Mekong al Vietnam.

## Referències

* ↑ Chu Y.-T., 1935. Comparative studies on the scales and on the pharyngeals and their teeth in Chinese cyprinids, with particular reference to taxonomy and evolution. Biol. Bull. St. John's Univ. Shanghai Núm. 2. i-x + 1-225.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Pellegrin, J. & Chevey, P., 1936. Poissons nouveaux ou rares du Tonkin et de l'Annam. Bulletin de la Société Zoologique de France v. 61: 375-379.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Freshwater fishes of northern Vietnam. A preliminary check-list of the fishes known or expected to occur in northern Vietnam with comments on systematics and nomenclature. Environment and Social Development Unit, East Asia and Pacific Region. El Banc Mundial. Freshwater Fish. Vietnam (BOOK), juny: i-iii + 1-123 + 1-18.
* ↑ Vidthayanon, C. i M. Kottelat, 1995. First record of Abbotina rivularis (Cyprinidae: Gobioninae) from the Mekong Basin. Jap. J. Ichthyol. 41(4):463-465.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Trinity College

«Trinity College» té aquests significats:
* Al Regne Unit:
** Trinity College (Cambridge)
** Trinity College (Glenalmond), situat a Glenalmond (Perthshire, Escòcia)
** Trinity College (Oxford)
** Trinity College (Carmarthen, Gal·les)
* Irlanda:
** Trinity College (Dublín)
* Estats Units:
** Trinity College, Universitat Duke
** Trinity College (Connecticut)
** Trinity College (Florida)
** Trinity College (Vermont):
** Trinity Christian College (Illinois)
** Trinity College and Seminary, situat a Newburgh (Indiana)
** Trinity College, antic nom de la Trinity University (Washington, DC) fins a 2004
** Trinity College and University, antic nom de la Bronte International University, a l'estat de Delaware
* Austràlia:
** Trinity College (Melbourne)
* Canadà:
** Universitat de Trinity College, situada a Toronto (Ontario)
** Trinity College School, situada a Port Hope (Ontario)
# Aioina

Aioina o Aioina Kamui, també escrit Aiona o Ae-oina, és un personatge cabdal de la mitologia ainu, heroïficat i deïficat per alguns. És el primer ancestre dels ainus, l'epònim del poble en qüestió i l'únic ésser humà que adoren com a déu.
Segons la llegenda, Aioina va ser enviat del cel a la terra per Kamui, el creador, com a missatger. La seva missió era ensenyar als humans les arts de la caça i la cuina. Va fer món i va contraure matrimoni amb dones d'arreu, la qual cosa explica la semblança física d'alguns estrangers amb els ainus. Quan va tornar del viatge, havent conviscut amb els ainus, els déus van notar que feia pudor a humà, així que el van rebutjar i el van obligar a baixar novament a la terra fins que es desprengués de la roba que duia, la causant de la fortor. Així doncs, les seves sabates es van convertir en els primers esquirols. També se li atribueix la creació de les serps. Amb tot, algunes versions difereixen de la general i asseguren que Aioina va néixer a la terra com a fill de l'esperit d'un arbre i d'un fenomen natural, com ara un tro o el sol.
S'han escrit poemes èpics de milers de versos amb un extens vocabulari sobre les seves proeses. A partir d'això, els contacontes professionals en detallaven la història en sessions que duraven tota la nit per a perpetuar-ne el record. A mitjan segle xx, les dones del poble ainu feien una dansa que representava l'arribada d'Aioina a la terra. D'aquesta figura ve el nom dels ainus, originalment «Aioina rak guru» (lit. ‘persones que fan olor d'Aioina’), que es va anar escurçant fins a arribar a l'actual.

## Referències

* 1 2 Transactions of the Asiatic Society of Japan (en anglès). Asiatic Society of Japan, 1889, p. 20 [Consulta: 5 juliol 2023].
* 1 2 3 Muñoz González, Yolanda «Ainu Moshir y Kamui Moshir. La Cosmovisión Religiosa Del Pueblo Ainu.» (PDF) (en castellà). Estudios de Asia y Africa, 33, 1, 1998, pàg. 116-117 [Consulta: 4 juliol 2023].
* 1 2 3 Mallette, Dan «Ainu» (PDF) (en anglès). Pourquoi Stories. Trinity University, 2013, pàg. 23 [Consulta: 4 juliol 2023].
* 1 2 3 Sutherland, I. L. G. «THE AINU PEOPLE OF NORTHERN JAPAN.» (en anglès). The Journal of the Polynesian Society. Universitat de Canterbury, 57, 3, 1948, pàg. 203-226. Arxivat de l'original el 11 d’abril 2021 [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ Batchelor, John. «Ainu Creation Beliefs» (en anglès). TOTA. [Consulta: 5 juliol 2023].
# Mohamed Emara

Mohamed Emara (àrab: محمد عمارة) (governació d'Al-Daqahliyah, 10 de juliol de 1974) fou un futbolista egipci de la dècada de 1990.
Fou internacional amb la selecció d'Egipte.
Pel que fa a clubs, destacà a Al Ahly i Hansa Rostock.

## Referències

* ↑ Mohamed Emara - International Appearances
* ↑ Mohamed Emara a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Emara, Mohamed» (en alemany). kicker.de. [Consulta: 16 abril 2011].
# Begudes alcohòliques coreanes

La cultura coreana té gran varietat de begudes alcohòliques tradicions alcohòliques, moltes de les quals són anomenades terme sino-coreà ju (hangul: 주; hanja: 酒).
En Jewang ungi, un llibre d'història escrit en 1287 durant la Dinastia Goryeo, apareix un mite quant a l'origen de les begudes alcohòliques. Una vegada hi havia un rei que gaudí usant l'alcohol per a temptar una dona a voler tenir molts fills. Quan el seu fill va nàixer, li van dir Sul. La paraula sul (hangul: 술), referint-se a les begudes alcohòliques, ve d'una combinació de les paraules "su" (hangul: 수; hanja: 水) i "bul" (hangul: 불), significant "aigua" i "foc", respectivament. És a dir, l'"aiguafoc" es va originar a partir de l'ebullició de líquid. Cal assenyalar que es tracta d'etimologia popular, en el millor cas.

## Vegeu també

* Soju

## Referències

* ↑ «History of Korean Alcohol» (en anglès). Life in Korea. [Consulta: 18 juny 2008].

## Enllaços externs

* Traditional Korean alcohol
* Sool Tradicional coreà (coreà)
# La Basseta (Hortoneda de la Conca)

La Basseta és un llac que es troba a 1.805,5, just al límit dels antics municipis de Baén i Hortoneda de la Conca, i dels actuals de Baix Pallars i Conca de Dalt, pertanyents a les comarques de, respectivament, Pallars Sobirà i Pallars Jussà. La Basseta és, doncs, a la partió administrativa dels termes municipals i comarques esmentats.
És a l'extrem sud-est de les Emprius, lleugerament al nord-oest del Roc dels Quatre Alcaldes, gairebé al peu del Camí de Taús.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Companyia de Fusellers Guardaboscos Reials

La Companyia de Fusellers Guardaboscos Reials va ser una companyia militar catalana, de caràcter fix. Tenia per comesa protegir diferents espais privats reials, a les proximitats de Madrid. Es crea a similitud a la que existia a França.

## Origen

El rei Carles III d'Espanya era un entusiasta caçador i per vetllar que no li fossin furtades peces de caça, llenyes o altres béns, a les finques de titularitat reial del seu ús, va fer la Reial Ordre de 27 de juliol de 1761 que manava formar una unitat militat específica per a aquesta comesa, la Companyia de Fusellers Guardaboscos Reials. Aquest encàrrec se li va efectuar a Jaime Miguel de Guzmán-Dávalos i Spínola, marquès de la Mina, en la seva condició de Capità General de Catalunya.
Es tractava d'una unitat d'elit, la procedència dels efectius era de l'Arma d'infanteria on eren seleccionat, entre altres coses, per alçada (com a mínim de cinc peus i quatre polzades d'alçada) i avalats per persones de referència, amb la premissa que fossin naturals de Catalunya, i procedents d'un dels dos regiments existents a Catalunya.

## Vestuari

Similar al de les Esquadres de Catalunya.
El seu uniforme consistia en barret acanalat rivetejat de galó de plata, gambeto de drap turquí amb collarí. Voltes i folre grana, xucla i calçons grana, mocador de seda, botes i botins de vedell, blancs i flexibles.

## Activitat

Al gener de l'any 1762, la Companyia es va desplaçar a la localitat d'Aravaca, on tenien la seva caserna, i repartits en petits destacaments van iniciar a efectuar les seves comeses als boscos reals, casa Reial i del Reial Patrimoni, fonamentalment a la custòdia dels boscos reals del Pardo i la Casa de camp.
Eren sotmesos al fur militar, i tenien com a missió:
* La vigilància i persecució dels malfactors en els boscos reals, amb la custòdia i guarda dels boscos i muntanyes reals respecte a la caça, pesca, llenya i sembrats.
* Seguretat personal, efectuant el servei de policia i seguretat de la família reial espanyola quan eren presents al bosc reial.
L'any 1782 va arribar a tenir 96 efectius. Cada efectiu havia de disposar de cavall propi.

## Finalització

L'activitat finalitza l'any 1830 i per la Reial Ordre de 18 d'octubre de 1851 es desfà la Companyia als 88 anys de la seva existència.

## Referències

* ↑ Martínez Ruiz, Enrique. Protección y seguridad en los sitios reales desde la Ilustración al liberalismo (en castellà). Alicante: Universidad de Alicante, 2010, p. 378. ISBN 9788497170895.
* ↑ «1784. La compañía de Guardabosques reales | Los Ejércitos del Rey» (en castellà). Los Ejércitos del Rey. Arxivat de l'original el 2017-07-22 [Consulta: 12 maig 2017]. Arxivat 2017-07-22 a Wayback Machine.
* ↑ «COMPAÑÍA DE GUARDABOSQUES REALES» (en castellà). ASOCIACIÓN 2 DE MAYO DE MINIATURISTAS MILITARES DE MADRID., 10-04-2009. Arxivat de l'original el 2016-08-05. [Consulta: 4 juny 2016].
* ↑ Martínez Ruiz, Enrique «Los guardabosques reales: inicio de su funcionamiento y la dotación de equipo». Espacio, tiempo y forma, 1994, pàg. 19.
# Percolació

La percolació és un procés físic crític que descriu per a un sistema, una transició d'un estat cap un altre.
En física, química i ciència dels materials, la percolació tracta dels moviments i filtració dels fluids a través de materials porosos.
En matemàtica existeix la teoria de la percolació que és un estudi probabilísitc que s'ha aplicat a la física, ciència dels materials, geografia i economia entre d'altres.
En edafologia la percolació és l'escorrement de l'aigua dins el sòl sota l'efecte de la gravetat. La Llei de Darcy descriu el vincle entre l'alçada de l'aigua i la velocitat de percolació, per exemple en el cas d'una aigua de superfície que alimenta una capa freàtica.
L'ecologia del paisatge s'interessa per la capacitat de les espècies i els individus per desplaçar-se per l'espai cosa que necessita mesurar la connectivitat ecològica i taxes de migració o dispersió associades a comportaments complexes i clima.
En la vida quotidiana una de les formes de prendre begudes de cafè o el te és a través de la percolació on el solvent és l'aigua, la substància permeable el cafè molt i els constituents solubles els compostos químics que donen el color, el gust i l'aroma.

## Referències

* Harry Kesten, What is percolation? Notices of the AMS, May 2006.
* Muhammad Sahimi. Applications of Percolation Theory. Taylor & Francis, 1994. ISBN 0-7484-0075-3 (cloth), ISBN 0-7484-0076-1 (paper)
* Geoffrey Grimmett. Percolation (2. ed). Springer Verlag, 1999.
* D.Stauffer and A.Aharony. Introduction to Percolation Theory

## Enllaços externs

* Percolation et économie : Modèles de percolation et apports de la percolation à la théorie économique
# Tomás Giménez Bernabé

Tomás Giménez Bernabé (Monòver, 1877- ? 1968) fou alcalde de l'Hospitalet de Llobregat de 1923 a 1930, durant la Dictadura de Primo de Rivera.
Originari de Monòver, no se sap quan va arribar a l'Hospitalet. Era propietari d'una serradora de marbre, situada a la vora del Canal de la Infanta, l'aigua del qual utilitzava com a força motriu.
Membre d'Unión Patriótica, el 1923 fou nomenat alcalde de l'Hospitalet de Llobregat. Com a fet destacat durant el seu mandat, el 15 de desembre de 1925 Alfons XIII va concedir el títol de ciutat a l'Hospitalet, i en agraïment, el 17 d'octubre de 1926 va fer fill adoptiu de l'Hospitalet Miguel Primo de Rivera Orbaneja. Va fer projecte de l'eixample de l'Hospitalet amb l'arquitecte Ramon Puig i Gairalt i tembé va urbanitzar la plaça del Repartidor. Va deixar l'alcaldia quan va caure Primo de Rivera.
A les eleccions municipals franquistes de 1948 va formar part d'una de les candidatures independents a l'alcaldia com a representant del terç familiar, però no fou escollit.
Juntament amb Just Oliveras i Prats i Ramon Solanich Riera, és dels pocs alcaldes de l'Hospitalet de Llobregat que tenen un carrer dedicat al municipi.

## Referències

* 1 2 Hospitaletencs d'ahir
* ↑ Xinosa recupera una placa commemorativa
* ↑ Dictadura de Primo de Rivera
* ↑ Diversos Autors. El franquisme al Baix Llobregat, 2001, p. 22. ISBN 9788484152378.
# Aiora (desambiguació)

«Aiora» té aquests significats:
* Geografia:
** Aiora (barri de València), barri de l'est de la ciutat de València inclòs al districte de Camins al Grau
* Patrimoni:
** Palauet d'Aiora, conjunt arquitectònic situat al barri homònim de la ciutat de València
* Transports:
** Estació d'Aiora, estació del metro de València servint la línia 5
# Mohamed Diab Al-Attar

Mohamed Diab Al-Attar (àrab: محمد دياب العطار, Muḥammad Diyāb al-ʿAṭṭār) (Alexandria, 17 de novembre de 1927 - 30 de desembre de 2016), conegut com a Ad-Diba, fou un futbolista egipci de la dècada de 1950.
Fou internacional amb la selecció d'Egipte amb la qual participà en els Jocs Olímpics de 1948 i 1958.
Pel que fa a clubs, destacà a Al-Ittihad Alexandria Club.
Com a àrbitre participà en la Copa Àfrica de 1968 i a la Copa del Golf de 1972 i als Jocs Olímpics de 1976.

## Referències

* ↑ «Mohamed Diab El Attar». World Referee, 20-02-2011. [Consulta: 8 novembre 2016].
* 1 2 صبرى, عمرو. «ar:تقرير : الديبة .. الاودائماً» (en àrab). Al-Ittihad Alexandria Club, 03-10-2014. Arxivat de l'original el 30 de març 2020. [Consulta: 8 novembre 2016].
* ↑ «ar:الحكام» (en àrab). Gulf Cup of Nations, 2016. Arxivat de l'original el 9 de novembre 2016. [Consulta: 8 novembre 2016].