OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Modoald de Trèveris

Modoald de Trèveris o Romoald (Brabant Flamenc?, entre 584 i 590 - Trèveris, Alemanya, 12 de maig del 645 o 648), fou un bisbe de Trèveris de 614 o 626 a la seva mort i un sant de l'Església catòlica. La seva festa se celebra el 12 de maig.

## Biografia

Pertanyia probablement a una família de la noblesa franca instal·lada a la regió de Trèveris. El seu lligam amb els carolingis és probablement erroni. Entre 614 i 620 va esdevenir bisbe de Trèveris: les llistes episcopals d'aquesta ciutat el col·loquen entre Sabaude i Numerià. En el transcurs dels anys 626-627, va participar en el concili de Clichy.
Fou durant el seu episcopat que els arnulfians i els pipínides van esdevenir les famílies més poderoses d'Austràsia. L'homicidi de Crodoald de la casa dels agilolfings, a instància de sant Arnulf de Metz i de Pipí de Landen, va tenir lloc a Trèveris el 624 o 625. Hi ha lloc a creure que Modoald també estava del costat dels arnulfians i dels pipínides, com també els reis austrasians als que donava suport, Dagobert I i Sigebert III. Fou igualment un conseller bastant influent de Dagobert.
Malgrat tot, no va aconseguir donar al bisbat de Trèveris importància política, contràriament al que passava amb el bisbat de Colònia (Alemanya). Va aconseguir, però, apartar el comte de Trèveris que els merovingis havien instal·lat i que feia ombra al poder episcopal. El seu suport va ser recompensat amb diversos privilegis reials; tanmateix els documents que testificaven privilegis donats per Dagobert a Modoald van ser després falsificats: van ser una de les bases sobre les quals es va edificar la influència temporal dels bisbes de Trèves.
# Brandon (Vermont)

Brandon és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 1.684 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brandon tenia 1.684 habitants, 718 habitatges, i 463 famílies. La densitat de població era de 228,1 habitants per km².
Dels 718 habitatges en un 28,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,9% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 35,5% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 27,1% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.609 $ i la renda mediana per família de 44.514 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.382 $ mentre que les dones 22.159 $. La renda per capita de la població era de 23.705 $. Entorn del 6,8% de les famílies i el 12,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brandon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brandon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.

## Enllaços externs

* Brandon - Lloc web oficial
# Haneda

Haneda (羽田) és un chōchō o barri del districte especial d'Ōta, Japó. En el passat també fou part del municipi homònim amb classificació de vila.

## Geografia

El barri de Haneda es troba localitzat a la part sud-est del districte especial d'Ōta. Al nord, dividit per l'N-131, limita amb els barris de Higashi-Kōjiya i Haneda-Asahi chō, ambdós part d'Ōta. Cap a l'est, dividit pel riu Ebitori, limita amb el barri de Haneda-kūkō, també a Ōta i on es troba l'Aeroport Internacional de Tòquio. Al sud, el riu Tama el separa de la ciutat de Kawasaki, a la prefectura de Kanagawa. Cap a l'oest, separat per una carretera industrial, limita amb els barris de Hon-Haneda i Haginaka, també a Ōta.
La línia Keikyū-Aeroport passa, pel nord del barri, d'est a oest; l'autopista metropolitana travessa el barri de nord a sud cap a Kanagawa. L'urbanisme del barri està format per l'àrea comercial de l'estació de tren, els edificis residencials que voregen la carretera principal i els unifamiliars, factories i instal·lacions pesqueres.

### Sub-barris

El barri compta amb sis sub-barris:
* Haneda 1 chōme (羽田一丁目)
* Haneda 2 chōme (羽田二丁目)
* Haneda 3 chōme (羽田三丁目)
* Haneda 4 chōme (羽田四丁目)
* Haneda 5 chōme (羽田五丁目)
* Haneda 6 chōme (羽田六丁目)

## Història

La zona de Haneda fou, des de l'era Heiji (segle XII), un llogaret de pescadors a la badia de Tòquio. Ja a l'era Meiji, la zona prosperà com a lloc religiós amb la construcció del santuari d'Inari-Anamori. Després de la restauració Meiji, l'1 de maig de 1889 es creà el poble de Haneda com a part del ja desaparegut districte d'Ebara, a l'antiga prefectura de Tòquio. El ferrocarril arribà al poble l'any 1902 de la mà del Ferrocarril Elèctric Exprés de Tòquio-Yokohama. El 4 d'octubre de 1907 el poble de Haneda assolí la categoria legal de vila. L'1 d'octubre de 1932, tot el districte d'Ebara fou absorbit per l'actualment desapareguda ciutat de Tòquio, integrant Haneda en el recentment creat districte urbà de Kamata. Quan després de la Segona Guerra Mundial els districtes d'Ōmori i Kamata es fussionaren en el nou districte d'Ōta, Haneda va integrar-se a aquest com a part de Kamata que era. Cap a la dècada del 1960, l'activitat tradicional de la zona, la pesca, va deixar d'existir degut a la contaminació de les aigues de la badia.

## Transport
### Ferrocarril

* Ferrocarril Elèctric Exprés de Tòquio-Yokohama (Keikyū)
** Ōtorii - Anamori-Inari

### Carretera

* Autopista Metropolitana de Tòquio (Shuto)
* N-131
* TK-311

## Referències

* ↑ https://www.post.japanpost.jp/cgi-zip/zipcode.php?pref=13&city=1131110&id=48973
* ↑ https://minchizu.jp/tokyo/t-ota.html
* ↑ https://www.mapion.co.jp/address/13111/40/
* ↑ Només un accés es troba al barri de Haneda
# Joaquim III de Constantinoble

Joaquim III de Constantinoble (en grec Ιωακείμ Γ') va ser Patriarca de Constantinoble de l'any 1878 al 1884 i del 1901 a 1912.
Va néixer a Istanbul l'any 1834 va rebre una molt bona educació. Va ampliar estudis a Viena i després va servir com a diaca a la Catedral patriarcal de Sant Jordi (1858-1861) i com a protosincel·le de Joaquim II. L'any 1878 va ser elegit patriarca de Constantinoble i durant el seu primer patriarcat va posar ordre a l'administració de l'Església i va millorar la seva situació financera. L'any 1880 va fundar la impremta del Patriarcat i la revista Veritat. Dos anys més tard va construir un edifici per la Gran Escola de la Nació, al districte de Fener i va finançar diverses escoles i institucions benèfiques. Quan va cessar, es va quedar inicialment a Constantinoble (1884-1889) i després se'n va anar al Mont Atos (1889-1901).
Durant el seu segon mandat, que es va iniciar l'any 1901, va resoldre alguns conflictes que l'Església Ortodoxa tenia amb l'Església Búlgara i la Sèrbia, i va enviar diverses cartes encícliques per resoldre conflictes teològics.

## Referències

* ↑ «Joachim III» (en anglès). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 18 agost 2023].
# Cal Riuet

Cal Riuet és una masia situada al municipi de Navès, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 1.099.
# Dagombes

El Dagombes són grup ètnic de Ghana que viuen al regne tradicional del país Dagbon, sovint anomenat també Dagomba a Ghana del Nord. Són aproximadament 825.736 (2002). Habiten la Regió del nord en el que s'anomena Regne de Dagbon en l'espars de la regió de sabana sota el cinturó sahelià, conegut com el Sudan. Parlen la llengua dagomba o dagbani que pertany al subgrup Mossi-Dagbani dels llenguatges Gur. Hi ha al voltant de un milió de parlants de la llengua. Els dagombes estan històricament relacionats als mossis. El More/Mossi ara tenen la seva pàtria a Burkina Faso. La pàtria del dagombes és anomenada Dagbon i cobreix aproximadament 20.000 km².

## Referències

* ↑ "World Map - People Group Name: Dagomba" Arxivat 2013-09-09 a Wayback Machine..
# Modra

Modra (en llatí Modra, en grec antic Μόδρα) era una petita ciutat que segons Estrabó estava situada a la Frígia Epicteta a les fonts del riu Gallus a la frontera amb Bitínia.
Estrabó parla de ἐκ Μόδρων, i deixa suposar que no era una ciutat sinó un districte. Però se sap per Constantí Porfirogènit que el districte es deia Modrene i no Modron.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Modra». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 6 maig 2021].
# Brunyiment (ceràmica)

El brunyiment és una tècnica decorativa que en terrissa consisteix a fregar la superfície argilenca d'una peça ceràmica fins a aconseguir una aparença polida i lluent, i amb una certa suavitat tàctil. Usat des del bronze final com a tècnica de retoc, es troba en moltes cultures diverses de l'antiguitat.

## Eines o brunyidors

Les eines per fregar la superfície d'una peça són molt variades: el dit del terrisser, un pal de fusta, pedres, llavors, objectes de plàstic, ossos... i es poden alternar o intercanviar al llarg del procés fins a obtenir l'efecte desitjat. També poden usar-se com a brunyidors recursos com «mitja canya, badanes, una bola de cristall o metall... però sempre sense angles ni ressalts».

## Tècnica

El brunyiment es pot realitzar quan la peça està humida, en estat de duresa de cuir o quan ja està seca. Alguns artesans consideren que l'efecte del poliment s'aconsegueix millor en la segona opció per:[5]
* Quan la peça està acabada de fer es pot deformar per la pressió exercida o la simple manipulació.
* Quan la peça està totalment seca és propensa a esquerdar-se amb la pressió de les eines, sobretot si té les parets fines.
* L'estat ideal per al brunyiment de la peça és l'anomenat «moment de duresa de cuir», quan el fang o argila no estan tan tous com per deformar-se però no són tan fràgils com per esquerdar-se durant el procés.

## Detalls i recomanacions

Alguns especialistes terrissers proposen aquests trucs, observacions o recomanacions:[5]
* El brunyiment pot disminuir de lluentor després d'una crema en forn elèctric.
* La pressió exercida amb l'eina s'ha de fer-se amb molta sensibilitat, observant sempre la part on es brunyeix, la forma general de la peça, com se sosté la peça amb el cos del ceramista o amb l'ajut d'una superfície tova.
* És recomanable brunyir en una sola direcció.
* El microscopi ha descobert que les partícules argilenques tenen forma hexagonal i plana, l'eina de poliment ordena les partícules que estan en moltes direccions en la superfície de la peça.
* Convé evitar barrejar el procés de brunyiment i l'encerat o poliment amb cera.
* El brunyiment manual artesà no pot aspirar a aconseguir l'acabat dels processos o tractaments industrials, però dona a la peça més personalitat.

## Referències

* ↑ «La terrissa de Tartessos». artehistoria. Arxivat de l'original el 25 de setembre de 2013. [Consulta: 6 maig 2018].
* ↑ Fatás y Borrás, 1993, p. 57.
* ↑ Caro Bellido, 2008, p. 56.

## Bibliografia

* Caro Bellido, Antonio. Diccionario de términos cerámicos y de alfarería. Cádiz: Agrija Ediciones, 2008. ISBN 84-96191-07-9.
* Fatás Cabeza, Guillermo; Borrás. Diccionario de Términos de Arte. Madrid: Anaya, 1993. ISBN 84-7838-388-3.
* Fernández Chiti, Jorge. Curso práctico de cerámica, artística y artesanal. Tomo 1. Buenos Aires: Ediciones Condorhuasi, 1980.
* Carmen Padilla Montoya, Equipo Staff, Paloma Cabrera Bonet, Ruth Maicas Ramos. Diccionario de materiales cerámicos. Madrid: Subdirección General de Museos. Ministerio de Educación, Cultura y Deporte. Secretaría General Técnica. Centro de Publicaciones, 2002. ISBN 84-36936-388.
# Hans-Joachim Koellreutter

Hans-Joachim Koellreutter (Friburg de Brisgòvia, 2 de setembre de 1915 - São Paulo, 13 de setembre de 2005) fou un compositor, pedagog musical i musicòleg brasiler d'origen alemany.
Koellreutter va néixer a Friburg, Alemanya i va viure al Brasil des de 1937, on es va convertir en un dels músics més influents del país. Al Brasil, Koellreuter va ensenyar a molts compositors destacats, entre ells, Gilberto Mendes, Cláudio Santoro, Antonio Carlos Jobim, Denis Mandarino, Jayme Amatnecks, entre d'altres.
Va portar la teoria de la música atonal al Brasil, creant el grup "Musica Viva" i inflant el debat entre els "nacionalistes" i els "serialistes". Mentre que el primer grup creia en l'ús de material folklòric per al desenvolupament de les seves composicions, els segons creien que l'enfocament més racional de l'escola europea era el camí cap a obres realment contemporànies. Aquest debat va tenir un paper central en els desenvolupaments estètics de la música clàssica brasilera al llarg del segle xx.

## Referències

* "Advanced Studies (Scielo)". Irene Tourinho (portuguès). Accedit 27 març 2012.
* "Academia Brasileira de Letras" (portuguès). Accedit 3 juny 2016.
* "Encyclopedia Músicos do Brasil" (portuguès). Accedit 6 juny 2012.
* A Musica Classica Brasileira Hoje, Editora Folha de Sao Paulo, 2007.
* "Koellreutter ressuscita, um dias após a morte, no Festival Cultura". Folha Online (portuguès). Accedit 5 juny 2012.
# Josefa Pastor Brotons

Josefa Pastor Brotons (Elx, c. 1900 - segle XX) fou una militant comunista valenciana.
Josefa Pastor Brotons fou militant del Partit Comunista i consellera municipal de l'Ajuntament d'Elx des de l'1 de juny de 1938 fins al final de la Guerra Civil. Com a consellera va participar en la comissió de Festivitats i Espectacles. Ingressà a l'Ajuntament amb la també militant comunista Gregoria Lozoya Lag, en substitució de dos companys del partit que foren incorporats al front, fet que, en el cas de la ciutat d'Elx, fou habitual tant en el Partit Comunista com en el Partit Socialista, ja que el grup municipal de la CNT no va arribar a nomenar cap dona. Perquè les dones ocuparen càrrecs polítics només quan els seus companys de partit es veien obligats a marxar als fronts de guerra després de ser mobilitzats, però no abans.
Josefa Pastor fou empresonada el 6 de març de 1939 a conseqüència del cop de Casado, junt amb la major part dels dirigents comunistes il·licitants (Jacinto Alemañ, Francisco Antón, Apolo Barrios, Pedro Belmonte, Antonio Moll, Luis Crespo i Gregoria Lozoya). La mediació del governador civil d'Alacant, el socialista il·licità Manuel Rodríguez Martínez, va fer possible que recobraren la llibertat uns dies més tard i pogueren així marxar a l'exili en el vapor Stanbrook, el 28 de març de 1939. A partir d'aquell moment, i com ocorre amb tants i tants exiliats, desconeixem si va morir en l'exili o si va poder tornar a la seua ciutat natal.

## Referències

* 1 2 3 «Josefa Pastor Brotons». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Cabañas del Castillo

Cabañas del Castillo és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 528 | 523 | 522 | 521 | 497 | 477 |

## Vegeu també

* Estela de Solana de Cabañas
# Xenotoca eiseni

Xenotoca eiseni és una espècie de peix de la família dels goodèids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total i les femelles 7.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima temperat (15 °C-32 °C) i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Hubbs, C. L. & C. L. Turner, 1939. Studies of the fishes of the order Cyprinodontes. XVI. A revision of the Goodeidae. Misc. Publ. Mus. Zool. Univ. Mich. Núm. 42: 1-80, Pls. 1-5.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Rutter, C. M., 1896. Notes on fresh water fishes of the Pacific slope of North America. II. The fishes of Rio Yaqui, Sonora, with the description of a new genus of Siluridae. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 6: 255-262.
* 1 2 3 4 «Xenotoca eiseni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.
* ↑ Fitzsimons, J.M., 1974. Morphological and behavioral intermediacy in hybrids of two species of goodeid fishes (Cyprinodontiformes: Osteichthyes) from Mexico. Copeia (4):848-855.
* ↑ Jelks, H.L., S.J. Walsh, N.M. Burkhead, S. Contreras-Balderas, E. Díaz-Pardo, D.A. Hendrickson, J. Lyons, N.E. Mandrak, F. McCormick, J.S. Nelson, S.P. Platania, B.A. Porter, C.B. Renaud, J.J. Schmitter-Soto, E.B. Taylor i M.L. Warren, Jr., 2008. Conservation status of imperiled North American freshwater and diadromous fishes. Fisheries 33(8): 372-407.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* AquaBase Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. (francès)
* Sexual selection constrained by internal fertilization in the livebearing fish Xenotoca eiseni (anglès)
# Diari (desambiguació)

«Diari» té aquests significats:
* Diari, periòdic informatiu que es publica cada dia.
* Diari personal, quadern on s'escriuen els esdeveniments viscuts durant tot el dia, incloent-hi reflexions personals
* Diari de bord o Quadern de bitàcola, document on el capità d'un vaixell apunta tots els detalls que van ocorrent durant el viatge.
# Moenkhausia crisnejas

Moenkhausia crisnejas és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Crisnejas (Perú).

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. 1903. New genera of South American fresh-water fishes, and new names for old genera. Smithson. Misc. Collect. v. 45: 144-148.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. & Myers, G. S. 1929. The American Characidae (Part 5, and incl. Supplement by G. S. Myers, pp. 516-550). Memoirs of the Museum of Comparative Zoology v. 43 (pt 5): 429-558, Pls. 57, 63, 70-74, 81-83, 94.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Eldragonita

L'eldragonita és un mineral de la classe dels sulfurs. Va ser anomenada en honor de la mina El Dragón, on va ser descoberta.

## Característiques

L'eldragonita és un selenur de fórmula química Cu₆BiSe₄(Se₂). Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.

## Jaciments

Va ser a la mina El Dragón, a la província d'Antonio Quijarro (Departament de Potosí, Bolívia). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Eldragónite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Jonchèiras

Jonchères és un municipi francès situat al departament de la Droma i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 37 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Jonchères era de 37 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 17 eren l'habitatge principal de la família, 23 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 41 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 17 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 6 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 6 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Jonchères el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 25 persones, 15 eren actives i 10 eren inactives. De les 15 persones actives 14 estaven ocupades (9 homes i 5 dones) i 1 aturada (1 home). De les 10 persones inactives 3 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa d'informació i comunicació i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un guixaire pintor.
L'any 2000 a Jonchères hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Jonchères a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Jonchères a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.