OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Montsec d'Ares

El Montsec d'Ares és el sector central de la Serra del Montsec, que separa la Conca de Tremp, al Pallars Jussà, de la vall d'Àger, a la Noguera. El seu punt més alt és Sant Alís a 1.676 msnm. Està compresa entre els rius Noguera Pallaresa i la Ribagorçana, que excaven els congostos dels Terradets i de Mont-rebei, respectivament, i el separen del Montsec de Rúbies (a l'est) i del Montsec d'Estall (a l'oest). Ocupa uns 20 km de llarg per 10 d'ample, i té una altitud sostinguda entre els 1.500 i els 1.650 m.
El Montsec d'Ares té més de 180 coves i cavitats amb forts desnivells, guarda al seu sòl importants jaciments fossilífers. El vessant nord del Montsec d'Ares, ja a la comarca del Pallars Jussà, destaca per la important presència de patrimoni arquitectònic medieval visible en el terme de Sant Esteve de la Sarga, com Alsamora i Castell de Mur.
El vol lliure té un ampli espai reservat a la vall d'Àger, i ben a prop, a Corçà, un petit embarcador ens convida a visitar el pantà amb canoes. La qualitat del cel del Montsec ha fet realitat la presència del Parc Astronòmic Montsec, a prop d'Àger, un espai que permet l'apropament del visitant al cel, la natura i la història del Montsec.

## Vegeu també

* Canal de Moror
* Picó de Coscolla
* Observatori Astronòmic del Montsec

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Espuri Postumi Albí Pàulul (cònsol 174 aC)

Espuri Postumi Albí Pàulul (llatí: Spurius Postumius A. f. A. n. Albinus Paullulus), va ser un magistrat romà membre de la gens Postúmia, una antiga família romana d'origen patrici.
Era germà d'Aulus Postumi Albí i de Luci Postumi Albí. Es creu que va obtenir el sobrenom de Paullulus ('petitó') perquè era petit d'estatura, i això permetia distingir-lo dels seus germans. Va ser pretor a Sicília l'any 183 aC i cònsol el 174 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 91.
# Espuri Postumi Albí Regil·lensis

Espuri Postumi Albí Regil·lensis (llatí: Spurius Postumius Albinus Regillensis) va ser tribú amb potestat consolar l'any 394 aC. Pertanyia als Postumi Albí, una de les branques principals de la gens Postúmia, d'origen patrici.
Va dirigir la guerra contra els eques, i inicialment va ser derrotat però finalment els va derrotar completament. L'any 380 aC va ser nomenat censor.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita. V, 26, 28
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 91.
# Ettore Tito

Ettore Tito (Castellammare di Stabia, 17 de desembre de 1859 - Venècia, 26 de juny de 1941) va ser un artista italià conegut per les seves pintures sobre la vida contemporània i els paisatges de Venècia, ciutat on havia passat gran part de la seva vida, i la regió circumdant. Va estudiar a l'Acadèmia de Belles Arts de Venècia, on va ser acceptat als 12 anys. A l'Acadèmia va estudiar principalment amb Pompeo Marino Molmenti i es va graduar als 17 anys. Des de 1894 a 1927 va ser professor de pintura a la mateixa institució. Tito va realitzar múltiples exposicions i va ser guardonat amb el Gran Premi en pintura de l'Exposició Universal de San Francisco el 1915. El 1926 va passar a ser membre de la Accademia d'Italia.
Nombroses pintures de Tito es mantenen en col·leccions privades, entre les quals la més notable és la col·lecció Antonveneta. Aquelles permanentment exposades en museus inclouen:
* La pescheria vecchia a Venezia, (1887), Galleria nazionale d'arte moderna e contemporanea, Roma
* Breezy Day in Venice, (1891), Museum of Fine Arts, Boston
* Autunno, (1897), Ca' Pesaro, Galleria internazionale d'arte moderna, Venezia
* Sulla laguna, (1897), Ca' Pesaro, Galleria internazionale d'arte moderna, Venezia
* Chioggia (1898), Museo d'Orsay, Parigi
* L'onda, (1902), Museo de Arte Italiano, Lima
* La nascita di Venere, (1903), Ca' Pesaro, Galleria internazionale d'arte moderna, Venezia
* Dopo la pioggia a Chioggia, (1905), Galleria d'arte moderna Ricci Oddi, Piacenza
* L'amazzone, (1906), Raccolte Frugone, Museo Villa Grimaldi Fassio, Genova
* Baccanale, (1906), Galleria d'Arte Moderna, Milano
* Pagine d'amore, (1907), Raccolte Frugone, Museo Villa Grimaldi Fassio, Genova
* Amore e le Parche, (1909), Galleria d'Arte Moderna, Palermo
* Il bagno, (1909), Museu d'Orsay, Parigi
* Le dune, (1909), Galleria d'arte moderna, Firenze
* La gomena, (1909), Galleria nazionale d'arte moderna e contemporanea, Roma
* Laguna (1910), Raccolte Frugone, Museo Villa Grimaldi Fassio, Genova
* Oxen Plowing, (1911), Brooklyn Museum, New York
* Le ninfe, (1911), Galleria d'arte moderna Ricci Oddi, Piacenza
* Autunno, (1914), Galleria nazionale d'arte moderna e contemporanea, Roma
* Autoritratto, (1919), Galleria degli Uffizi, Firenze
* L'aria e l'acqua, (1922), Art Gallery of New South Wales, Sydney
* Ritratto della Marchesa Malacrida (1926) Ca' Pesaro, Galleria internazionale d'arte moderna, Venezia

## Referències

* ↑ «Tito, Ettore» (en italià). Treccani, la cultura italiana. [Consulta: 1r novembre 2015].
* ↑ Mazzato (2007) p. 31.
* ↑ Reale Accademia d'Italia (1942) p. 59
# Eucràtida

Eucràtida va ser el nom d'una dinastia grega de Bactriana anomenada així pel rei Eucràtides I que de vegades portava per sobrenom "el Gran", el primer sobirà i fundador. En parla l'historiador Justí.
Avui dia encara resulta molt dificultós assignar els noms dels reis a les dinasties gregues de Bactriana i l'Índia i hi ha diversos reis que podrien pertànyer a aquesta branca, encara que no es pot afirmar amb seguretat. S'acostuma a incloure en aquesta dinastia a Eucràtides II i a Menandre I.

## Referències

* ↑ Justí. Historiarum Philippicarum, XLI, 6
* ↑ Will, Edouard. Histoire politique du monde hellénistique: 323-30 av. J.-C., vol. II. París: Seuil, 2003, p. 351, 401. ISBN 9782020603874.

## Vegeu també

* Regne grec de Bactriana
* Regne Indogrec
# Levi's Stadium

El Levi's Stadium és un estadi de futbol americà situat a la ciutat de Santa Clara (Califòrnia), Estats Units. Es troba dins de l'àrea metropolitana de San Francisco. Es va inaugurar a l'agost de l'any 2014 i es fa servir principalment per als partits de local dels San Francisco 49ers de la National Football League.
A més, serà seu de la final de la Pacific-12 Conference i el San Francisco Bowl de futbol americà universitari a partir de l'any 2014, a més d'un partit anual dels San Jose Earthquakes de la Major League Soccer.
Per la seva banda, s'utilitzarà per a un partit amistós de futbol entre Mèxic i Xile el 6 de setembre, un partit de la National Hockey League el 2014, un partit de la National Hockey League entre San Jose Sharks i Los Angeles Kings el 2015, l'espectacle de lluita lliure professional WrestleMania 31 el 2015, i la Super Bowl 50 el 2016.
La seva capacitat oficial és de 71.139 espectadors, i pot ampliar-se a 77.456 per a esdeveniments especials. L'estadi és de cel obert i compta amb gespa natural, 2.500 metres quadrats de sostre verd, 1.800 metres quadrats de panells solars, i un sistema de reciclat d'aigua per a reg i banys. L'empresa de vestimenta Levi Strauss & Co. és el patrocinador titular de l'estadi.

## Referències

* ↑ mercurynews.com. «49ers' kick off move to Santa Clara with far-from-traditional groundbreaking».
* ↑ stadiumdb.com. «stadiums/usa/levis stadium».
* ↑ Misra, Tanvi. «The Host City Always Loses the Super Bowl» (en anglès). Bloomberg, 05-02-2016. [Consulta: 12 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del Levi's Stadium
# Agustín González de Amezúa y Mayo

Agustín González de Amezúa y Mayo (Madrid, 30 d'agost de 1881 - ibídem, 10 de juny de 1956) va ser un crític literari i historiador espanyol. El seu llinatge provenia de Villoslada de Cameros, La Rioja. Va ser cavaller divisero hijodalgo del Solar de Tejada.

## Biografia

Doctor en dret per la Universitat Central. Va exercir l'advocacia i va donar conferències en la Reial Acadèmia de Jurisprudència i Legislació, de la qual va ser membre de mèrit i professor doctíssim. Després es va lliurar de ple a la recerca i a la crítica literària sota el magisteri de Marcelino Menéndez Pelayo, Cristóbal Pérez Pastor i Francisco Rodríguez Marín. La Reial Acadèmia Espanyola va concedir la medalla d'or a la seva edició crítica de El casamiento engañoso y Coloquio de los perros, de Miguel de Cervantes.
Fou membre de la Reial Acadèmia Espanyola des de 1929, membre electe de la Reial Acadèmia de la Història el 19 de juny de 1942, va prendre possessió el 16 de febrer de 1944 i va arribar a dirigir-la. Va ser a més president de la Societat de Bibliòfils Espanyols i Secretari de l'Arxiu Històric Espanyol, així com president de l'Institut d'Estudis Madrilenys. Va acumular una impressionant biblioteca particular. El 1951 va marxar a Mèxic en representació de la Reial Acadèmia Espanyola per presidir el Congrés d'Acadèmies Hispanoamericanes corresponents de l'Espanyola, en fou nomenat president i va dur a terme una tasca important. És el pare de Clara María González de Amezúa i de Ramón González de Amezúa.

## Obras

* La batalla de Lucena y el verdadero retrato de Boabdil, 1915.
* El marqués de la Ensenada, 1917.
* Fases y caracteres de la influencia de Dante en España,
* Juan Rufo y el apotegma en España
* Las primeras Ordenanzas municipales de Madrid.
* Menéndez Pelayo y la ciencia española.
* La novela cortesana, 1929.
* Epistolario de Lope de Vega Carpio, 1935-1947, cuatro vols.
* Antonio de Torquemada, 1943.
* Isabel de Valois, reina de España: (1546-1568), Madrid: Ministerio de Asuntos Exteriores. Dirección General de Relaciones Culturales, 1949, 3 vols.
* Más honras frustradas de Lope de Vega, 1933.
* Cómo se hacía un libro en nuestro Siglo de Oro, 1945.
* Cervantes. creador de la novela corta española Madrid, 1956, 2 vols.

## Referències

* ↑ Don Agustín González de Amezúa falleció el domingo en Madrid, ABC, 12 de juny de 1956
* ↑ Agustín González de Amezúa y Mayo al web de la RAE
# Kalama

Kalama és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 1.783 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kalama tenia 1.783 habitants, 732 habitatges, i 502 famílies. La densitat de població era de 301,9 habitants per km².
Dels 732 habitatges en un 29,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,2% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 23,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 27,4% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.152 $ i la renda mediana per família de 45.347 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.058 $ mentre que les dones 25.521 $. La renda per capita de la població era de 19.592 $. Aproximadament el 10,5% de les famílies i el 13,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kalama». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kalama». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Canis nehringi

Canis nehringi és una espècie extinta de mamífer carnívor de la família dels cànids que visqué a Sud-amèrica durant el Plistocè. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina. Era més petit que el llop gegant, amb un pes estimat de 30 kg, tot i que és possible que en realitat fossin una mateixa espècie. Devia caçar rosegadors de mida mitjana a gran i altres mamífers mitjans, com ara armadillos, camèlids, cérvols i pècaris. Actuant en grup, hauria estat capaç d'abatre fins i tot camèlids grossos i gliptodontins menuts, preses un ordre de magnitud més grosses que C. nehringi.

## Referències

* 1 2 Defler, 2019, p. 271.
* 1 2 Fariña, Vizcaíno i De Iuliis, 2013, p. 280.
* ↑ Prevosti, 2010, p. 472.
* ↑ Fariña, Vizcaíno i De Iuliis, 2013, p. 281 i 282.

## Bibliografia

* Defler, T. History of Terrestrial Mammals in South America: How South American Mammalian Fauna Changed from the Mesozoic to Recent Times (en anglès). Springer, 2019. DOI 10.1007/978-3-319-98449-0. ISBN 978-3-319-98448-3.
* Fariña, R. A.; Vizcaíno, S. F.; De Iuliis, G. Megafauna: Giant Beasts of Pleistocene South America (en anglès). Indiana University Press, 2013. ISBN 978-0-253-00719-3.
* Prevosti, F. J. «Phylogeny of the large extinct South American Canids (Mammalia, Carnivora, Canidae) using a "total evidence" approach» (en anglès). Cladistics, 26, 5, 2010, pàg. 456-481. DOI: 10.1111/j.1096-0031.2009.00298.x.
# Místics espanyols

Els místics espanyols són figures importants en la Contrareforma dels segles XVI i XVII a Espanya. L'objectiu d'aquest moviment era reformar estructuralment l'Església i renovar-la espiritualment. Els místics espanyols van tractar d'expressar en paraules la seva experiència d'una comunió mística amb Crist.   Aquests escriptors van tenir una forta influència en el desenvolupament de la llengua espanyola i es diu que van marcar el començament de l'Edat d'Or de la literatura espanyola Al començament d'aquest període, el llenguatge era considerat com a ordinari, però al final, la llengua havia aconseguit el que s'anomena "el gran estil barroc espanyol", que en certes formes (especialment en l'educació formal de les cartes) segueix influint en l'ús de l'espanyol fins a l'actualitat.
A més de ser exemples de santedat cristiana i les principals figures de la literatura espanyola, els místics espanyols també eren reals reformadors de l'Església. Els seus escrits van inspirar una recerca religiosa de Déu basada en el desig més que una obligació i el legalisme medieval, i tres d'ells va passar a fundar o reformar els ordes religiosos que desenvolupen el seu treball a través de diversos continents i segles.
Entre els seus representants podem citar:
    * Santa Teresa d'Àvila
       * El Castillo Interior
       * Camino de Perfección
    * Sant Joan de la Creu (poeta)
       * Nit fosca de l'ànima
       * Subida del Monte Carmelo
    * Sant Ignasi de Loiola
       * Exercicis espirituals
       * Autobiografia
    * Sant Francesc de Borja
    * Fray Luis de León (poeta)
    * Venerable Maria de Jesús d'Ágreda
       * Mística ciudad de Dios
    * Fernando de Herrera (poeta)
    * Luis de Góngora (poeta)

## Referències

* ↑ # 933798.hook Spanish literature mystical writings Encyclopædia Britannica, consultat el 13 d'octubre del 2012
# Agustín González

Agustín González és el nom dels següents personatges:
* Agustín González Acilú (Altsasu, Navarra, 1929), compositor i professor de música espanyol
* Agustín González Martínez (Linares, 1930 - Madrid, 2005), actor espanyol
* Agustín González de Amezúa y Mayo (Madrid, 1881 - 1956), crític literari i historiador espanyol
# Almarza de Cameros

Almarza de Cameros és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Mitjana, a la subcomarca de Camero Nuevo.

## Comunicacions

Situada sobre la LR-245, a la qual es pot accedir des de la N-111 (que segueix la Vall de l'Iregua), o des del Camero Viejo, a través del port de La Rasa. Un autobús diari (de dilluns a divendres) enllaça la localitat amb Logronyo.

## Economia

Basada en la ramaderia. En la dècada de 2000, s'ha tractat de fomentar el turisme, amb la construcció de dues cases rurals.

## Turisme

A part de les dues cases rurals esmentades, el poble inclou en el seu terme la Finca Ribabellosa, gestionada per l'Organisme Autònom Parcs Nacionals, que inclou instal·lacions esportives (frontó, pistes de ténis i futbol) així com diverses rutes de senderisme. Altres camins de senderisme que passen pel terme municipal són la Ruta Romana (en realitat, medieval) de l'Iregua i la La Cañada Real Soriana Oriental.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Wikirioja
# Aldo Montano (tirador d'esgrima, 1978)

* No s'ha de confondre amb Mario Aldo Montano o Aldo Montano (tirador d'esgrima, 1910).
Aldo Montano (Liorna, 18 de novembre de 1978) és un esportista italià que competeix en esgrima, especialista en la modalitat de sabre.
Va participar en cinc Jocs Olímpics d'Estiu, entre els anys 2004 i 2020, i hi va obtenir en total cinc medalles: or i plata a Atenes 2004, en les proves individual i per equips (juntament amb Giampiero Pastore i Luigi Tarantino); bronze a Pequín 2008, en la prova per equips (amb Diego Occhiuzzi, Luigi Tarantino i Giampiero Pastore); bronze a Londres 2012, per equips (amb Diego Occhiuzzi, Luigi Tarantino i Luigi Samele), i plata a Tòquio 2020, per equips (juntament amb Enrico Berrè, Luca Curatoli i Luigi Samele).
Va guanyar 12 medalles en el Campionat Mundial d'Esgrima entre els anys 2002 i 2019, i 11 medalles en el Campionat d'Europa d'esgrima entre els anys 2002 i 2019.
Prové d'una família de reeixits tiradors: el seu pare, Mario Aldo, va ser campió olímpic i bicampió mundial; el seu avi Aldo, dues vegades subcampió olímpic i pentacampió mundial, i els seus oncles Mario Tullio, Carlo i Tommaso, també medallistes olímpics i mundials.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2004 | Atenes ( Grècia) | 1 | Sabre individual |
| 2004 | Atenes ( Grècia) | 2 | Sabre per equips |
| 2008 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 3 | Sabre per equips |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 3 | Sabre per equips |
| 2020 | Tòquio (Japó Japó) | 2 | Sabre per equips |
| Campionat del món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2002 | Lisboa ( Portugal) | 2 | Sabre per equips |
| 2003 | l'Havana ( Cuba) | 3 | Sabre individual |
| 2005 | Leipzig ( Alemanya) | 2 | Sabre per equips |
| 2007 | Sant Petersburg ( Rússia) | 2 | Sabre individual |
| 2007 | Sant Petersburg ( Rússia) | 3 | Sabre per equips |
| 2009 | Antalya ( Turquia) | 2 | Sabre per equips |
| 2010 | París ( França) | 2 | Sabre per equips |
| 2011 | Catània ( Itàlia) | 1 | Sabre individual |
| 2011 | Catània ( Itàlia) | 3 | Sabre per equips |
| 2015 | Moscou ( Rússia) | 1 | Sabre per equips |
| 2018 | Wuxi ( R.P. de la Xina) | 2 | Sabre per equips |
| 2019 | Budapest ( Hongria) | 3 | Sabre per equips |
| Campionat d'Europa ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2002 | Moscou ( Rússia) | 2 | Sabre per equips |
| 2003 | Bourges ( França) | 2 | Sabre per equips |
| 2005 | Zalaegerszeg ( Hongria) | 1 | Sabre individual |
| 2009 | Plòvdiv ( Bulgària) | 1 | Sabre per equips |
| 2010 | Leipzig ( Alemanya) | 1 | Sabre per equips |
| 2011 | Sheffield ( Regne Unit) | 1 | Sabre per equips |
| 2013 | Zagreb ( Croàcia) | 1 | Sabre per equips |
| 2015 | Montreux ( Suïssa) | 2 | Sabre per equips |
| 2017 | Tbilisi ( Geòrgia) | 2 | Sabre per equips |
| 2018 | Novi Sad ( Sèrbia) | 2 | Sabre per equips |
| 2019 | Düsseldorf ( Alemanya) | 3 | Sabre per equips |

## Referències

* ↑ «Aldo Montano». Base de datos de la FIE (anglès)
* ↑ «Fencing World Championships (1921-2011)». Pàg. del Comitè Olímpic dels Estats Units (anglès)
# Alina Talai

Alina Henadzeuna Talai (Belarús, 14 de maig de 1989) és una atleta belarussa, especialista en la prova de 100 m barres, amb la qual ha aconseguit ser medallista de bronze mundial en 2015.

## Carrera esportiva

En el Mundial de Pequín 2015 va guanyar la medalla de bronze en els 100 m barres, quedant després de la jamaicana Danielle Williams i l'alemanya Cindy Roleder.

## Referències

* ↑ «Alina Talay». [Consulta: 21 novembre 2017].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Alina Talai
# Alejandro Revuelta Candón

Alejandro Revuelta Candón (Cadis, 1 d'octubre de 1975) és un exfutbolista andalús, que ocupava la posició de porter.

## Trajectòria

Va ser fitxat pel CD Logroñés a la campanya 94/95, per disputar la primera divisió.
Eixe any els riojans van ser cuers de la classificació, i l'andalús va acabar sent el quart porter de l'equip, tot romanent inèdit.
A la campanya 97/98 disputa la Segona Divisió a les files del Xerez CD.

## Referències

* 1 2 «Revuelta». Base de Dades Històrica de Futbol. [Consulta: 16 octubre 2022].
# Al-Mussabbihí

Al-Àmir al-Mukhtar Izz-al-Mulk Abu-Abd-Al·lah al Mussabbihí, conegut com Al-Mussabbihí, fou un historiador de l'Egipte fatimita de família originària d'Haran però nascut a Al-Fustat el 4 de març de 977 i mort a la mateixa ciutat l'abril/maig del 1030.
Tot i ser un sunnita àrab fou militar quan aquestos eren quasi tots turcs, negres, eslaus o daylamites. Va ocupar alguns càrrecs menors i després fou nomenat al front de l'administració general central.
Dels seus llibres només es conserva un volum al Monestir de l'Escorial amb un capítol (el quart) de la història d'Egipte que abasta els anys 1023 a 1025. La seva obra és citada per alguns autors però hauria desaparegut aviat, ja que al cap de pocs anys de la seva mort deixa de ser esmentada per altres historiadors.

## Referències

* Enciclopedia de l'Islam, VII, 650 a 651
# Al-Musaddar

Al-Musaddar (àrab: المُصَدّر, al-Muṣaddar) és una vila palestina al centre de la Franja de Gaza, part de la governació de Deir al-Balah a l'est de Deir al-Balah, al sud del camp de refugiats de Maghazi i a l'oest de la frontera amb Israel. En el cens de 1997 tenia 1.277 habitants. Al-Musaddar tenia 1,840 habitants en 2006 segons l'Oficina Central d'Estadístiques de Palestina (PCBS).

## Referències

* ↑ «Al-Musaddar». ésAdir. [Consulta: 15 octubre 2023].
* ↑ Musaddar Profile Arxivat 2023-10-19 a Wayback Machine.. Jerusalem Media and Communications Center (JMCC). 2009-02-09.
* ↑ Projected Mid -Year Population for Deir al-Balah Governorate by Locality 2004-2006. Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS).
# Alkoven

Alkoven és una localitat del districte d' Eferding, a l'estat d'Alta Àustria, Àustria, amb una població estimada a principis de l'any 2018 de 5961 habitants.
Està ubicada a la zona centre-nord de l'estat, a poca distància de Linz —la capital de l'estat— i del riu Danubi.

## Història

El Castell de Hartheim d'estil renaixentista es troba a Alkoven. Va esdevenir notori com un dels centres d'assassinats del nazisme, ja que hi va tenir lloc el programa d'assassinat Acció T4.

## Referències

* ↑ Citypopulation.de Estadístiques del districte d'Eferding. Consultat el 24 de juliol de 2018.
* ↑ «Memorial Site Hartheim Castle» (en anglès britànic). [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ Breggin, Peter R. «Psychiatry's role in the holocaust» (en anglès). International Journal of Risk & Safety in Medicine, 4, 2, 01-01-1993, pàg. 133–148. DOI: 10.3233/JRS-1993-4204. ISSN: 0924-6479.

## Enllaços externs

* Alkoven - Lloc web oficial