OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bangul

El bangul, també anomenat «muryeong», «mudangbangul» o «yoryeong», és un instrument de percussió de Corea.
El bangul consisteix en un conjunt de picarols que té un paper important en els ritus xamànics. Té la funció de símbol de l'estatus i la funció del xaman dins la cerimònia.
Normalment consta de set petites campanes o picarols enllaçats a un mànec.

## Referències

* ↑ «Korean Traditional & Folk Instrument Information Site - Jeollabuk-do» (en anglès). [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ Eolssigu! The sounds of Korea (en anglès, català, castellà). Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 2017, p. 102. ISBN 9788491560371.
* ↑ 1951-, Pratt, Christina,. An encyclopedia of shamanism. Nova York, N.Y.: Rosen Pub. Group, 2007. ISBN 9781404211407.
# Plesiolebias glaucopterus

Plesiolebias glaucopterus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil (Mato Grosso).

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Apogon darnleyensis

Apogon darnleyensis és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És una espècie marina.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia (Queensland).

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 «Apogon darnleyensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Antoni Cardona Torres

Antoni Cardona Torres (Sant Antoni de Portmany, 1911) és un empresari turístic eivissenc. Als 18 anys es trasllada a Eivissa on s'inicia en l'ofici de forner a Ca's Corpet. Compleix el servei militar a Menorca, i en el viatge d'Eivissa a Maó, via Barcelona, assisteix a l'Exposició Universal, una cita que el va convertir en un innovador, i d'on prengué idees per a implementar-les en els seus establiments. Des de llavors, cada any, acudeix a la Fira de Mostres de Barcelona per estar al corrent de les últimes iniciatives en el sector.
Una vegada finalitzada la seva formació militar, torna a Eivissa per iniciar el seu propi negoci de forn, on introdueix tota mena de millores contractant la maquinària més moderna i introduint idees observades fora de l'illa. El 1945 inicia els treballs de construcció de l'Hotel San Antonio, amb la novetat d'incloure diverses habitacions amb bany privat i un cuiner professional de reconegut prestigi. Segueix innovant amb la creació d'excursions en taxi a diferents parts de l'illa i amb la creació de la sala de festes Illa Blanca que, amb la col·laboració d'Alfonso Rivero, va ser un referent nocturn de l'illa.
A finals dels 50 inicia la construcció de l'Hotel Florida, el primer hotel de l'illa amb bany i telèfon en totes les habitacions. Després arribarien els hotels S'Estanyol, San Rem, Els Pins. Funda amb altres socis l'agència de viatges Portus Magnus. El 2006 va rebre el Premi Ramon Llull.

## Referències

* http://www.caib.es/sites/diaillesbalears/ca/d/premis_ramon_llull_2006-52253/
# Ardumanish

Ardumanish fill de Vahauka, va ser un noble persa esmentat a la inscripció de Behistun com un dels sis nobles que junt amb un setè, Darios després Darios I el Gran de Pèrsia, van matar l'usurpador Smerdis de Pèrsia (522 aC).
La llista la dona Heròdot amb altres noms: Intafernes o Vindaframa, Otanes, Gòbries o Gaubaruva, Hidarnes I o Viclarna, Megabazos o Bagabucsa, Anafes I i Darios I) i després hi va ser introduït un Aspatines perquè era un important dignatari; aquest Aspatines seria en realitat Ardumanish. Apareix esmentat com a portador de l'arc de Darios. Ctèsies l'anomena Barisses.

## Referències

* ↑ Lecoq, P. «Ardumanis». Encyclopaedia Iranica. [Consulta: 24 abril 2024].
# Arduí

Arduí és el nom dels següents personatges:
* Arduí d'Ivrea, marquès d'Ivrea, rei d'Itàlia
* Arduí Glaber, marquès de Torí
# Ardàtov (Mordòvia)

Ardàtov (erzya: Орданьбуе, Ordańbuje; rus: Арда́тов) és una ciutat de la República de Mordòvia, a Rússia, segons el cens del 2020 tenia 8.294 habitants.

## Referències

* ↑ «Электронная карта». Arxivat de l'original el 2021-01-22. [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ «Темников, город - Темниковский район - Мордовия - Россия». tochka-na-karte.ru. [Consulta: 14 maig 2019].
# Arnuero

Arnuero (Arnueru en Càntabre) és un nucli i municipi de la costa oriental de Cantàbria, a 43 km de Santander. Limita al nord amb el Mar Cantàbric, a l'est amb Noja i Argoños, al sud amb Meruelo i Escalante i a l'oest amb Bareyo. Com totes les localitats de la seva zona fins no fa molt temps la seva base econòmica va ser la ramaderia i l'agricultura.

## Localitats

* Arnuero (Capital).
* Castillo Siete Villas.
* Isla e Isla Playa.
* Soano.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2005 |
| 1.565 | 1.664 | 2.007 | 1.974 | 2.117 | 2.103 | 2.151 | 1.937 | 1.802 | 1.848 | 1.783 | 1.956 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 25 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PP | 988 | 71,65% | 7 |
| PSOE | 198 | 14,36% | 1 |
| PRC | 165 | 11,97% | 1 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PP | 963 | 64,11% | 8 |
| PRC | 224 | 14,91% | 2 |
| PSOE | 187 | 12,45% | 1 |

## Referències

* ↑ «Comarca municipiu / municipio». [Consulta: 11 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Ajuntament d'Arnuero
* Ecoparc de Trasmiera
# Arsendescloizita

L'arsendescloizita és un mineral de la classe dels arsenats, que pertany al grup de l'adelita-descloizita. Va rebre el seu nom per Paul Keller i Pete J. Dunn l'any 1982 per ser l'anàleg arsenat de la descloizita.

## Característiques

L'arsendescloizita és un arsenat hidroxilat de plom i zinc, de fórmula química PbZn(AsO₄)(OH). Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Forma rossetes de cristalls tabulars {001}, de fins a 0,5 mil·límetres; també pot ser mamil·lar. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'arsendescloizita pertany a «08.BH: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: thadeuïta, durangita, isokita, lacroixita, maxwellita, panasqueiraïta, tilasita, drugmanita, bjarebyita, cirrolita, kulanita, penikisita, perloffita, johntomaïta, bertossaïta, palermoïta, carminita, sewardita, adelita, austinita, cobaltaustinita, conicalcita, duftita, gabrielsonita, nickelaustinita, tangeïta, gottlobita, hermannroseïta, čechita, descloizita, mottramita, pirobelonita, bayldonita, vesignieïta, paganoïta, jagowerita, carlgieseckeïta-(Nd), attakolita i leningradita.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari en dipòsits polimetàl·lics hidrotermals oxidats. Sol trobar-se associada a altres minerals com: tennantita, calcocita, wil·lemita, mimetita, quars o goethita. Va ser descoberta l'any 1982 a la mina Tsumeb, al Tsumeb, Namíbia.

## Referències

* ↑ «Arsendescloizite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 desembre 2015].
* ↑ «Arsendescloizite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 5 desembre 2015].
* ↑ «Adelite-Descloizite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 desembre 2015].
# Arnulf Rainer

Arnulf Rainer (Baden, Àustria, 8 de desembre de 1929) és un pintor austríac reconegut internacionalment pel seu art informal abstracte.
Arnulf Rainer va nàixer el 8 de desembre de 1929. Fou un pintor austríac que va destacar durant la segona meitat del segle XX com a pintor d'art abstracte. A principis dels anys 50 del segle passat, va fundar amb altres artistes el col·lectiu Hundsgruppe, que va rebre una gran influència del surrealisme. Aquest grup d'artistes sols va fer una exposició, la qual va tindre un fatal desenllaç, amb Rainer cridant al públic i descontent pel discurs inicial que havia donat Ernest Fuchs.
És en aquest moment quan l'artista decideix començar una sèrie d'obres anomenades les Pintures Ceges, les quals realitzava amb els ulls embenats. Per a ell la disciplina no calia tindre-la, i es va dedicar a abandonar les escoles d'art a les que accedia.
És un artista que comparteix característiques i principis amb altres, però no encaixa en ningun grup establert. És basava en els sentiments, per a ell, l'important és el cos; els materials i tècniques amb les quals s'anava a executar l'obra li eren assumpts secundaris.
A la dècada dels 70, va realitzar una obra conjunta amb Dieter Roth anomenada Arte Mezclado y Separado.
Al llarg de la seua carrera artística, la seua producció ha evolucionat notablement, va començar amb unes pintures pràcticament negres, però deixant alguns espais en blanc, fins que realitza unes sobrepintures que anuncia l'ús posterior de les fotografies per a pintar sobre elles. En aquestes últimes l'artista exagera les expressions i els sentiments i fa inclús gestos ridículs. S'anomenen Face Farces, en aquestes la pintura potencia el poder de les fotografies amb colors, generalment, rojos, grocs, blancs o negres que imiten figures.
# Arnulf I

Arnulf I és el nom dels següents personatges:
* Arnulf (bisbe de Roda), bisbe de Roda (1023-1067)
* Arnulf I el Dolent (~886 - 937), duc de Baviera (909 -914 i 919 -937) i marcgravi de Nordgau
* Arnulf (bisbe de Girona)
* Arnulf I de Baviera o Arnulf de Caríntia (850 - 899), marcgravi de Caríntia, rei de la França Oriental, rei de Lotaríngia i emperador d'Occident, de la dinastia Carolíngia
# Arthroleptis reichei

Arthroleptis reichei és una espècie de granota que viu a Malawi i Tanzània.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Howell, K. & Poynton, J.C. 2004. Arthroleptis reichei. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Aromatne (Bakhtxissarai)

* Per a altres significats, vegeu «Aromatne».
Aromatne (en (ucraïnès): Ароматне, en rus: Ароматное, Aromàtnoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 872 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai.

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
# Aromatne (Bilohirsk)

* Per a altres significats, vegeu «Aromatne».
Aromatne (en (ucraïnès): Ароматне, en rus: Ароматное, Aromàtnoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.772 habitants. Pertany al districte de Bilohirsk.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Anghar

Anghar o Anghad fou un petit estat tributari protegit a l'agència de Rewa Kantha, presidència de Bombai, un dels tres del grup anomenat Dorka Mehwas. La seva situació era: 23° 55′ 40″ N, 72° 13′ 30″ E﻿ / ﻿23.92778°N,72.22500°E﻿ / 23.92778; 72.22500.
Tenia una superfície d'uns 9 km². Els ingressos s'estimaven el 1882 en 600 lliures. Estava dominat per sis caps que pagaven un tribut al Gaikowar de Baroda. Els tres sobirans del Dorka Mehwa el títol de patel; els altres dos eren Dodka i Raeka. Anghar era el més gran amb una mica més de 8 km². Els ingressos s'estimaven em 500 lliures. Pagava tribut al Gaikwar de Baroda. La població del Dokar Mehwas (Mehwasi) el 1881 era de 4.576 habitants repartida entre els tres estats.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Armand Marrast

Armand Marie François Pascal Marrast (Sent Gaudenç, Alta Garona, 5 de juny de 1801 - París, 12 d'abril de 1852) fou un polític francès. Va militar en l'oposició liberal durant la Restauració francesa, va prendre part en la Revolució de 1830, i va participar en el moviment republicà sota la Monarquia de Juliol. Va ser Alcalde de París durant 1848.

## Biografia

Va treballar com a professor a Ortès i de retòrica a Sent Sever, sent posteriorment nomenat mestre al Liceu Louis-le-Grand, on coneix Pierre Laromiguière, catedràtic de la Facultat de les Lletres de París, qui li confia la supervisió de l'Escola Normal Superior de París.
En 1825 es converteix en Doctor en lletres amb la tesi de literatura Éclaircissements sur cette question : Est-ce aux poètes ou aux prosateurs qu’appartient la gloire d'avoir le plus contribué à former et à perfectionner la langue française ?. La tesi en llatí es titulava : Dissertatio de veritate.
En 1829 comença a impartir conferències en l'Ateneu, i debuta com a periodista en el recentment llançat periòdic La Tribune des départements, convertint-se posteriorment en el redactor cap. En el si d'aquest periòdic es gestarà la Conspiració de la Fayette, organització paramilitar d'estudiants i obrers comandada pel seu amic Louis-Adolphe Robin-Morhéry, que exerceix un important paper en el desenvolupament de la Revolució de 1830, en la que Marrast participa activament.
Per mitjà de La Tribune manifesta la seva oberta oposició a la política de Lluís Felip I de França durant la Monarquia de Juliol, motiu pel qual rep una ordre de deportació el 29 de gener de 1936. Es refugia en Anglaterra, tornant en juny de 1937 gràcies a l'amnistia declarada el 8 de maig en ocasió del matrimoni del Duc d'Orleans. Al seu retorn aconsegueix l'adreça del diari republicà Le National.
Amb motiu de la Revolució de 1848, en la que participa activament, és nomenat membre del Govern provisional que s'estableix.
El 6 de març del mateix any es converteix en Alcalde de París, oposant-se a les mesures democràtiques. Diputat en l'Assemblea Nacional, s'uneix a la política de repressió que es va mantenir després de les jornades de juny de 1848. Al juliol del mateix any presideix l'Assemblea. Després d'aquests esdeveniments, va participar activament en la redacció de la Constitució francesa de 1848, promulgant-la el 12 de novembre en la Plaça de la Concòrdia de París.
Es va retirar de la vida política després del seu fracàs en les eleccions a l'Assemblea Legislativa de 1849. Va morir el 12 d'abril de 1852 en la misèria, i oblidat per tots.

## Retrat

* David d'Angers, Profil, medalló, bronze, 1848, Museu de la Vie romantique, Paris

## Referències

* ↑ Paris : impr. de A. Béraud, in-4, 25 p., 1826
* ↑ Parisiis : typ. A. Béraud, in-4, 17 p., 1826
# Asteroide de tipus X

Els asteroides del grup X arreplega diversos tipus amb espectres similars, però probablement, composicions molt diferents.

## Classificació Tholen

En la Classificació Tholen el grup X conté els tipus:
* Tipus E
* Tipus M, el grup més gran
* Tipus P
Atès que en aquest esquema l'albedo és crucial per discriminar entre els tipus anteriors, es van assignar alguns objectes per als quals la informació de l'albedo no estava disponible un tipus X. Un exemple d'això és (50) Virgínia.

## Classificació SMASS

La Classificació SMASS no fa servir albedo, però diversos tipus espectrals es distingeixen en base de característiques espectrals que eren massa subtils com per ser visible en l'enquesta ECAS de banda ampla utilitzat per l'esquema Tholen. El grup X conté els tipus:
* Nucli tipus X que conté els asteroides amb els espectres més "típic"
* Tipus Xe d'asteroides les espectres dels quals contenen una banda moderadament àmplia d'absorció al voltant de 0,49 micres. S'ha suggerit que això indica la presència de troilita (FeS). Existeix certa correlació entre aquest grup i el Tholen de tipus E.
* Xc- i els asteroides de tipus Xk, que contenen una gran característica espectral convexa en l'interval de 0,55 micres a 0,8 micres (és a dir, augment del flux en aquest rang). Aquests espectres tendeixen a ser intermedi entre el nucli tipus X i el tipus C i el tipus K.
A més de la de tipus Xe, no hi ha una correlació significativa entre la divisió en aquests tipus SMASS i la Tholen tipus E, tipus M, i tipus P.

## Vegeu també

* Classificació espectral dels asteroides
* Asteroide de tipus S

## Referències

* S. J. Bus and R. P. Binzel Phase II of the Small Main-belt Asteroid Spectroscopy Survey: A feature-based taxonomy, Icarus, Vol. 158, pp. 146 (2002).
# Apogon rubrimacula

Apogon rubrimacula és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Salomó, Nova Caledònia, la Gran Barrera de Corall, Papua Nova Guinea i Fidji.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J. E. & M. Kulbicki. 1998. Two new cardinalfishes (Perciformes: Apogonidae) of the Apogon cyanosoma complex from the western Pacific, with notes on the status of A. wassinki Bleeker. Rev. Fr. Aquariol. Núms. 1-2: 31-39.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Apogon schlegeli

Apogon schlegeli és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al nord-oest del Pacífic.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bleeker, P. 1854. Nieuwe nalezingen op de ichthyologie van Japan. Verh. Batav. Genootsch. Kunst. Wet. v. 26: 1-132, Pls. 1-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Anna (pel·lícula de 2015)

Anna és una pel·lícula colombo-francesa de 2015, escrita i dirigida per Jacques Toulemonde i protagonitzada per Juana Acosta.
La pel·lícula va ser preseleccionada per a representar a Colòmbia en la 89a edició dels premis Oscar, però va ser seleccionada finalment Alias María.

## Sinopsi

Anna (Juana Acosta) és una jove colombiana que viu a París amb el seu fill de 8 anys, separada del seu marit francès. Un dia decideix emportar-se al petit al seu país natal contra la voluntat del pare, acompanyada del seu actual parella, Bruno.

## Repartiment

* Kolia Abiteboul com Nathan.
* Juana Acosta com Anna.
* Bruno Clairefond com Bruno.
* Fabrice Colson
* Augustin Legrand com Philippe.

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Nominat(s) | Resultat |
| 2016 | Premis Macondo | Millor pel·lícula | Millor pel·lícula | Nominada |
| 2016 | Premis Macondo | Millor guió | Jacques Toulemonde | Guanyador |
| 2016 | Premis Macondo | Millor actriu principal | Juana Acosta | Guanyadora |
| 2016 | Premis Macondo | Millor direcció de fotografia | Paulo Pérez | Guanyador |
| 2016 | Premis Macondo | Millor muntatge | Mauricio Lleras | Nominada |
| 2016 | Premis Macondo | Millor disseny de vestuari | Claire Daguerre | Nominada |
| 2017 | Premis Goya | Millor pel·lícula iberoamericana | Millor pel·lícula iberoamericana | Nominada |
| 2017 | Premis Platino | Millor interpretació femenina | Juana Acosta | Nominada |

## Referències

* ↑ «Anna». Arxivat de l'original el 16 de setembre de 2016. [Consulta: 13 març 2017].
* ↑ «Academia Colombiana de Artes y Ciencias Cinematográficas - Timeline - Facebook». [Consulta: 13 març 2017].
* ↑ «'Siempreviva' y 'Anna' lideran las nominaciones en los Premios Macondo», 02-11-2016. [Consulta: 15 març 2017].
* ↑ «Ganadores de la quinta edición de los premios Macondo», 21-11-2016. [Consulta: 15 març 2017].
* ↑ «La película colombiana 'Anna', nominada a los Premios Goya». [Consulta: 14 desembre 2016]. (castellà)
# Astyanax lineatus

Astyanax lineatus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu de La Plata.

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Perugia, A. 1891. Appunti sopra alcuni pesci sud-americani conservati nel Museo Civico di Storia Naturale di Genova. Ann. Mus. Civ. Stor. Nat. Genova (Ser. 2a) v. 10: 605-657.
* ↑ «Astyanax lineatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Azpelicueta, M. de las M., A. Almirón i J.R. Casciotta 2002. Astyanax paris: a new species from the río Uruguay basin of Argentina (Characiformes, Characidae). Copeia (4):1052-1056.
* Cordiviola de Yuan, E. i C. Pignalberi de Hassan 1985. Fish population in the Paraná River: lentic environments of Diamante and San Pedro areas (Argentine Republic). Hydrobiologia 127:213-218.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* López, H.L., R.C. Menni i A.M. Miguelarena 1987. Lista de los peces de agua dulce de la Argentina. Biología Acuática Núm. 12, 50 p. (Instituto de Limnología "Dr. Raul A. Ringuelet").
* López, H.L., A.M. Miquelarena i R.C. Menni 2003. Lista comentada de los peces continentales de la Argentina. ProBiota Serie Técnica y Didáctica Núm. 5, 87p.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez 2005. Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. Miscelánea 14:311-354.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.