OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de pel·lícules espanyoles del 2009

Llista de pel·lícules produïdes a Espanya el 2009.

## 2009

| Títol | Director | Repartiment | Gènere | Notes |
| 2009 |||||
| Los abrazos rotos | Pedro Almodóvar | Penélope Cruz, Blanca Portillo, José Luis Gómez, Lluís Homar, Tamar Novas, Ángela Molina, Lola Dueñas, Carlos Leal, Rubén Ochandiano | Thriller | |
| Agora | Alejandro Amenábar | Rachel Weisz, Max Minghella | Drama històric | |
| Planet 51 | Jorge Blanco | Dwayne Johnson, Jessica Biel, Gary Oldman | Animació | |
| Manolete | Menno Meyjes | Adrien Brody, Penélope Cruz, Santiago Segura, Ann Mitchell | Biogràfica | |
| REC 2 | Jaume Balagueró i Paco Plaza | Manuela Velasco, Leticia Dolera, Juli Fábregas | Terror | |
| Guerrilla | Steven Soderbergh | Benicio del Toro, Demián Bichir, Catalina Sandino Moreno, Rodrigo Santoro, Carlos Bardem, Jordi Mollà, Rubén Ochandiano | Biogràfica | |
| Celda 211 | Daniel Monzón | Luis Tosar, Carlos Bardem, Antonio Resines, Marta Etura, Luis Zahera | Acció | |
| Map of the Sounds of Tokyo | Isabel Coixet | Rinko Kikuchi, Sergi López | Drama | Va participar en el Festival de Cinema de Cannes 2009 |
| Tetro | Francis Ford Coppola | Maribel Verdú, Vincent Gallo, Carmen Maura, Rodrigo De la Serna, Klaus Maria Brandauer, Leticia Brédice | Drama | |
| El mal ajeno | Óskar Santos Gómez | Belén Rueda, Eduardo Noriega, Angie Cepeda, José Ángel Egido, Carlos Leal, Clara Lago | Drama | Produïda per Alejandro Amenábar i escrita per Daniel Sánchez Arévalo |
| Fuga de cerebros | Fernando González Molina | Mario Casas, Amaia Salamanca, Alberto Amarilla, Canco Rodríguez, Gorka Lasaosa, Pablo Penedo, Antonio Resines, Loles León, Alex Angulo, Mariano Peña, David Fernández | Comèdia | |
| Spanish Movie | Javier Ruiz Caldera | Carlos Areces, Joaquin Reyes, Alexandra Jiménez, Silvia Abril, Leslie Nielsen, Eduardo Gómez, Juana Cordero, Carmen Ruiz, Michelle Jenner, Laia Aida | Paròdia | |
| El cónsul de Sodoma | Sigfrid Monleón | Jordi Mollà, Bimba Bosé, Àlex Brendemühl | Biogràfica | |

## Enllaços externs

* Pel·lícules espanyoles de 2009 Arxivat 2013-01-03 at Archive.is segons la Internet Movie Database.
# Llança de Fuchai

La Llança de Fuchai (吳王夫差矛) és suposadament la llança del Rei Fuchai de Wu, l'arxirival del Rei Goujian de Yue. Va ser desenterrada a Jiangling, Hubei el novembre del 1983. La inscripció en ella és un tipus d'escriptura utilitzada només en els estats de Wu, Yue, i Chu dia 鸟虫文 o escriptura d'ocells i cucs, una variant de l'escriptura de segell. La inscripció reflecteix el model de text de l'espasa del Rei Goujian, exceptuant el canvi del nom del propietari i el tipus d'arma. En aquest cas, el text diu:, "吴王夫差自作用矛" o "(Pertanyent a) Rei Fuchai de Wu feta pel seu ús personal, aquesta llança."

## Vegeu també

* Espasa de Goujian

## Enllaços externs

* xinhuanet: 吴王夫差矛 Arxivat 2017-01-10 a Wayback Machine. (xinès)
# Lluca

Lluca és una partida del Poble Nou de Benitatxell, localitat situada a la comarca de la Marina Alta (País Valencià).

## Descripció física

Aquesta partida està situada al nord del terme municipal de Benitatxell. Dista uns dos quilòmetres del centre de la població. Les edificacions que hi ha a Lluca són bàsicament de dos tipus: cases de camp aïllades -moltes d'elles amb els tradicionals riuraus- i urbanitzacions de recent construcció.

## Dades històriques

En aquesta partida es va trobar un collar d'or de procedència grega que en l'actualitat està dipositat en el Museu Nacional. Hui es conserven encara els vestigis d'una torre àrab i un cementeri. A les darreries del segle xv, Lluca era un municipi independent al qual els Reis Catòlics havien concedit carta-pobla. A través de la documentació històrica, se sap que l'any 1698 Lluca ja era un despoblat.
# Moixè Alshich

Moixè Alshich (en hebreu: משה אלשיך) també conegut pel sobrenom de Alshich HaKadoix (Edirne, 1508 - Safed, 1593) va ser un rabí, un místic, i un reconegut cabalista otomà, així com un predicador i un comentarista de la Bíblia hebrea, la Tanakh. Alshich va viure al segle xvi. El seu pare era Hayim Alshich. Moixè es va mudar a Safed, a on va esdevenir un deixeble del Rabí Yossef Qaro. Els seus alumnes van incloure al Rabí Haim Vital i el Rabí Yom Tov Tzahalon. Alshich va morir a Safed en 1593.
Només alguns rabins van rebre el títol de HaKadoix (Sant) en la història jueva. Juntament amb Alshich hi ha els rabins: Isaïes Horowitz (Shelah HaKadoix), Isaac Lúria (Arizal HaKadoix) i Haim ibn Attar (Ohr HaChaim HaKadoix), tots ells eren figures il·lustres del seu temps. S'han donat diverses raons sobre per què Alshich va rebre el títol Hakadoix. Els seus comentaris sobre la Torà i Neviïm han estat molt difosos, i són llegits fins al dia d'avui, especialment per la seva forta influència com exhortacions pràctiques a la vida virtuosa.

## Referències

* ↑ «Rabbi Moshe Alshich» (en anglès). Habad Lubavitx, 17-01-2019.
# Isla Gomera

L'Isla Gomera, anomenat també Naranjito, era un vaixell de càrrega a vapor espanyol construït el 1918, i enfonsat el 1946 davant del Cap de Palos. Construït a les drassanes de Cadis el 1918 amb el nom de Nadir, es tractava d'un vaixell de càrrega a vapor de 50 metres d'eslora i 665 tones de càrrega, de la sèrie IR. Inicialment, el Nadir va ser usat per la mateixa drassana per al transport de material de construcció des d'Anglaterra. El 1926 tota la sèrie IR és adquirida per una filial de CAMPSA, i reconvertida per al transport de petroli, passant el vaixell a ser rebatejat com a Magurio. I finalment el 1935 és venut a un armador privat, sent de nou reanomenat, aquesta vegada a Isla de Gomera, i destinat al transport de mercaderies en l'àmbit estatal.
El vaixell va sortir de Cartagena en direcció cap a Barcelona en les primeres setmanes d'abril de 1946, transportant un carregament de taronges. La nit del 13 al 14 d'abril de 1946, l'Isla Gomera naufragà a causa d'una via d'aigua a la part de babord del buc. La mar picada va provocar un desplaçament de la càrrega que va fer que el vaixell xoqués, i es va enfonsar ràpidament a menys d'una milla del port del cap de Palos. Els tripulants van ser rescatats.

## Referències

* ↑ ECHEVARRIETA - SERIE "IR"
* ↑ ISLA DE LA GOMERA CARGO - VRAQUIER 1918-1946

## Enllaços externs

* Isla Gomera / Naranjito - Club de Buceo Islas Hormigas, Cabo de Palos, Cartagena, Murcia
* Buceo en Cabo de Palos: La inmersión en ”El naranjito”
* Isla de la Gomera. Pecio “el naranjito”
# Ratpenats llenguallargs

* No s'ha de confondre amb Macroglossinae.
Els ratpenats llenguallargs (Macroglosussinae) són una subfamília de ratpenats de la família dels pteropòdids. Es compon de deu espècies repartides en quatre gèneres diferents.

## Taxonomia

El nom original d'aquesta subfamília era «Macroglossinae», nom que també designava una subfamília de lepidòpters esfíngids, essent un cas clar d'homonímia:
* Macroglossinae Harris, 1839 - subfamília de lepidòpters.
* Macroglossinae Gray, 1866 - subfamília de quiròpters.
Donat que el nom de Harris és més antic, i aplicant el principi de prioritat, el nom de Gray va ser canviat a Macroglosussinae per Almeida, Simmmons i Giannini (2020); aquest és el nom vàlid per a anomenar la subfamília de ratpenats.

## Referències

* ↑ «ITIS - Report: Macroglossusinae» (en anglès americà). [Consulta: 24 maig 2024].
* ↑ «BioLib - Macroglossinae» (en anglès). [Consulta: 24 maig 2024].
* ↑ «Macroglossinae Gray, 1866» (en anglès). ITIS.
* ↑ Almeida, F. C., Simmons, N. B., & Giannini, N. P. (2020). A species-level phylogeny of Old World fruit bats with a new higher-level classification of the family Pteropodidae. American Museum Novitates, 2020(3950), 1-24.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Joan II del Vienès

Joan II de la Tour du Pin (nascut vers el 1280 - mort el 5 de març de 1319 a Pont de Sorgues, prop d'Avinyó) va ser delfí del Vienès de vers 1307 a 1318. Era fill d'Humbert I de la Tour du Pin, delfí de Vienès i senyor de la Tour-du-Pin, i d'Anna de Borgonya, delfina del Vienès.

## Biografia

L'obra política principal d'aquest delfí fou la de jalonar la frontera delfino-savoiana de viles noves fortificades per reforçar la seva defensa. Joan II volia utilitzar la treva entre el Delfinat i Savoia per reforçar una frontera que no estava fins aleshores defensada més que per arbres. Aquesta política és idèntica a la practicada pels reis d'Anglaterra a Aquitània a la mateixa època. Va intentar atreure-hi, per concessions de terres apressades al bosc i per drets d'ús per la construcció de cases, habitants que a canvi, en les cavalcades, estarien a feble distància de proteccions, si bé haurien de participar en el manteniment de les seves muralles per resistir a les incursions savoianes. Atorgant franquícies a aquestes viles, va atreure i fixar als habitants sobre el terreny, participant així en la defensa del territori.
És en aquesta època que les viles de La Buissière i Avalon foren cenyides d'una muralla formant així una vila castral. Aquest mur fou finançat pels burgesos mateixos que pagaren un cànon en espècie dita vingtain que fou llevat per primera vegada el 1310. La carta de franquícia de La Buissière fou concedida a la mateixa època per aquest delfí entre 1308 i 1315. Avalon va rebre la seva carta de franquícia l'agost de 1313 poc després que la vila hagués estat incendiada pels savoians, ja que no estava defensada més que per una palissada de fusta. Joan II va anar sovint a La Buissière i Avalon en el transcurs del seu regnat, de manera versemblant per verificar l'avançament dels treballs de fortificació.
Va morir el 5 de març de 1319 en el camí de tornada d'una visita a la cort del Papa a Avinyó, a Pont de Sorgues, petita vila a una llegua (uns 5 km) d'Avinyó.

## Matrimoni i fills

Es va casar el 1296 amb Beatriu d'Hongria, filla de Carles Martell, rei titular d'Hongria, i de Clemència d'Habsburg. Van tenir dos fills:
* Guigó VIII (1309 † 1333), delfí del Vienès;
* Humbert II (1312 † 1355), delfí del Vienès.

## Enllaços externs

* L'atelier des dauphins
* Genealogia
| Precedit per: Anna | Delfinat del Vienès 1307-1318 | Succeït per: Guigó VIII |
# Los Gallardos

Los Gallardos és una localitat de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2006 tenia 2.182 habitants. La seva extensió superficial és de 35 km² i té una densitat de 89,0 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 10′ N, 1° 56′ O. Està situada a una altitud de 132 metres i a 80 quilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.761 | 1.738 | 1.700 | 1.798 | 1.897 | 2.067 | 2.252 | 2.583 | 2.887 | 3.126 |
# Los Fernández de Peralvillo

Los Fernández de Peralvillo és una pel·lícula mexicana dramàtica del director mexicà Alejandro Galindo estrenada en 1954. Va obtenir el Premi Ariel a la millor pel·lícula. La pel·lícula es basa en una obra de Juan H. Durán i Casahonda. Protagonitzada per Sara García, Victor Parra, i David Silva.

## Sinopsi

Un jove venedor d'electrodomèstics importats, oriünd del barri de Peralvillo, ven treballosament la seva mercaderia de porta en porta. Desesperat per la seva precària situació i al capdavant d'una família nombrosa presa l'oportunitat que li ofereix un antic company per a unir-se a una societat mercantil en la qual escalarà ràpidament, en bona part gràcies a negocis bruts dels quals aquesta societat serveix de tapadora.

## Repartiment

* David Silva - Roberto
* Víctor Parra - Mario
* Sara García - Doña Chita
* Andrés Soler - Don Pancho
* Rebeca Iturbide - Martha
* Salvador Quiroz

## Premis

Los Fernández de Peralvillo va rebre sis premis i nominacions als Premis Ariel.
| Any | Premi | Categoria | Nominat | Resultat |
| 1955 | Ariel | Millor pel·lícula | Millor pel·lícula | Guanyador |
| 1955 | Ariel | Millor Director | Alejandro Galindo | Guanyador |
| 1955 | Ariel | MillorActor | Victor Parra | Guanyador |
| 1955 | Ariel | Millor actor de quatre | Andrés Soler | Nominat |
| 1955 | Ariel | Millor actriu | Leonor Llausás | Guanyador |
| 1955 | Ariel | Millor guió original | Juan Durán y Casahonda | Guanyador |
| 1955 | Ariel | Millor guió adaptat | Marco Aurelio Galindo | Guanyador |
| 1955 | Ariel | Millor edició | Gloria Schoemann | Nominat |
| 1955 | Ariel | Millor so | Manuel Topete | Nominat |

## Referències

* ↑ Los Fernández de Peralvillo a sensacine.mx
* ↑ Los Fernández de Peralvillo del sitio Youtube. Consultado el 15-11-13.
* ↑ «Los Fernández de Peralvillo (1954)» (en castellà). [Consulta: 27 març 2020].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «FilmAffinity» (en castellà). [Consulta: 27 març 2020].
# Lluïsa d'Orleans (princesa de les Dues Sicílies)

Lluïsa d'Orleans, princesa de les Dues Sicílies (Canes 1882 - Sevilla 1958). Princesa d'Orleans amb el tractament d'altesa reial descendent de la qual és el rei Joan Carles I d'Espanya.
Nascuda a Canes el dia 24 de febrer de 1882, sent filla del príncep Felip d'Orleans i de la princesa-infanta Maria Isabel d'Orleans. Lluïsa era neta per via paterna del príncep Ferran Felip d'Orleans i de la duquessa Helena de Mecklenburg-Schwerin i per via materna ho era del príncep Antoni d'Orleans i de la infanta Lluïsa Ferranda d'Espanya.
Casada el 16 de novembre de 1907 a Wood Norton al comtat anglès de Norfolk amb el príncep Carles de Borbó-Dues Sicílies, viudu de la infanta Maria de la Mercè d'Espanya, i fill del príncep Alfons de Borbó-Dues Sicílies i de la princesa Maria Antonieta de Borbó-Dues Sicílies. La parella s'instal·là a Madrid i tingueren els següents fills:
* SAR el príncep Carles de Borbó-Dues Sicílies, nat a Madrid el 1908 i mort en acció a Elgoibar el 1936.
* SAR la princesa Maria dels Dolors de Borbó-Dues Sicílies, nada a Madrid el 1909 i morta a Madrid el 1996. Es casà amb el príncep polonès August Czartoryski i posteriorment es casà amb Carlos Chias Osorio.
* SAR la princesa Maria de la Mercè de Borbó-Dues Sicílies, nada a Madrid el 1910 i morta a Lanzarote el 2000. Es casà amb el príncep Joan d'Espanya, comte de Barcelona.
* SAR la princesa Maria de l'Esperança de Borbó-Dues Sicílies, nada a Madrid el 1914 i morta a la localitat sevillana de Villamanrique de la Condesa el 2005. Es casà el 1944 a Sevilla amb el príncep Pere Gustau del Brasil.
Lluïsa partí a l'exili italià l'any 1931 al costat del seu marit. Establerts entre Roma i Suïssa, Lluïsa no pogué tornar a Espanya fins a l'any 1939.
Des de 1939 i fins a la seva mort visqué ininterrompudament a Sevilla.
# Lluïsa d'Àustria-Toscana

Lluïsa d'Àustria-Toscana, princesa hereva de Saxònia (Salzburg 1870 - Brussel·les 1947). Arxiduquessa d'Àustria, princesa d'Hongria, de Bohèmia i de Toscana amb el tractament d'altesa imperial i reial. Es casà en el si de la casa reial de Saxònia.
Nascuda a la ciutat de Salzburg el dia 2 de setembre de 1870, sent filla del gran duc Ferran IV de Toscana i de la princesa Alícia de Borbó-Parma. Lluïsa era neta per via paterna del gran duc Leopold II de Toscana i de la princesa Antonieta de Borbó-Dues Sicílies i per via materna del duc Carles II I de Parma i de la princesa Lluïsa de França.
Exiliada a Àustria, després de l'expulsió definitiva d'Itàlia de l'any 1870, la família gran ducal de la Toscana es refugià en el si de la Cort de Viena.
El dia 21 de novembre de 1891, l'arxiduquessa Lluïsa contragué matrimoni amb el príncep i després rei Frederic August III de Saxònia, fill del rei Jordi I de Saxònia i de la infanta Maria Anna de Portugal. La parella s'establí a Dresden i tingué set fills:
Extremadament popular al seu país d'acollida, Saxònia, les dificultats d'integració de l'arxiduquessa Lluïsa a la cort de Dresden i els problemes per seguir l'etiqueta de la princesa crearen nombrosos problemes en el si de la família reial. Les disputes constants entre Lluïsa i el seu sogre, el rei Jordi I de Saxònia, i la passivitat del seu marit, el rei Frederic August III de Saxònia, feren que l'any 1902, Lluïsa abandonés Saxònia sense els seus fills però embarassada de mesos i amb el professor de les criatures.
Molts foren els rumors sobre una possible relació extramatrimonial entre Lluïsa i el professor, el francès André Giron, fins i tot s'ha especulat sobre una més que possible paternitat del professor sobre la princesa Mònica de Saxònia.
Finalment, la cort saxona, en una més que sorprenent decisió, facilità el divorci entre Lluïsa i Frederic August l'any 1903. En els termes del divorci, Lluïsa renunciaria a tots els drets sobre els seus fills, enviaria a la seva filla petita a Dresden on seria educada a la Cort; i a canvi, rebria una important compensació econòmica. També s'estipulà que el gran duc Ferran IV de Toscana atorgaria a la seva filla el comtat de Motignoso.
Mesos després de la fugida de Dresden, Lluïsa separà la seva vida de la de Giron i començà una relació amb el cantant d'òpera d'origen italià Enrico Toselli. La relació acabà amb matrimoni celebrat a Londres l'any 1907. Cinc anys després es divorcià d'Enrico Toselli.
El dia 23 de març de 1947 morí a la capital de Bèlgica, Brussel·les, a l'edat de 76 anys, essent enterrada al Castell de Sigmaringen.
# Louise Blanchard Bethune

Louise Blanchard Bethune (comtat de Seneca i Waterloo, 21 de juliol de 1856 - Buffalo, 18 de desembre de 1913), nascuda Jennie Louise Blanchard, fou la primera americana arquitecta professional.
La família Blanchard es va mudar a Buffalo quan Louise era una nena. Diplomada per la Buffalo High School —Hutchinson Technical High School—, l'any 1874 començà la seva carrera d'arquitecta el 1876 com a dissenyadora per a l'arquitecte d'origen anglès Richard A. Waite. El 1881 va obrir el seu propi gabinet d'arquitectura a Buffalo, i esdevingué així la primera americana arquitecta professional. Poc després es va casar amb el també arquitecte Robert Béthune. Louise i Robert van treballar plegats sota el nom de «Béthune, Béthune & Fuchs». Varen ser dels primers als Estats Units a concebre una estructura de formigó amb bastidor d'acer. La majoria de les comandes que van rebre eren construccions industrials, comercials, escolars i públiques a la regió de Buffalo, encara que Louise va dissenyar també residències privades. Fou la primera dona membre de l'American Institute of Architects i fou nomenada Fellow l'any 1889. La seva obra més destacada és l'Hotel Lafayette a Buffalo, acabat l'any 1904.

## Referències

* ↑ «Louise Blanchard Bethune» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 13 maig 2021].
* ↑ Neglecting a Grand Old Lady: Can Buffalo's Lafayette Hotel be Saved ? article de Carla Blank, 13-09-2008, CounterPunch.
* ↑ Louise Blanchard Bethune: Architect Extraordinaire and First American Woman Architect, Practiced in Buffalo, New York (1881-1905) Arxivat 2013-12-25 a Wayback Machine.de Johanna Hays, Auburn, AL: Auburn University, 2007.
# Lun Zhi

Lun Zhi :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 倫直 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 伦直 |
    En aquest nom xinès, el cognom és Lun.
Lun Zhi (mort el 238 EC) va ser un assessor del senyor de la guerra Gongsun Yuan durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Lun va acabar sent executat per criticar el pla de Gongsun Yuan de revoltar-se contra l'estat de Cao Wei. Els descendents de Lun van rebre títols de noblesa atorgats pel general de Cao Wei Sima Yi després que ell pacificà Liaodong.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes
# Lusigny-sur-Ouche

Lusigny-sur-Ouche és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 80 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lusigny-sur-Ouche era de 80 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 83 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 31 eren segones residències i 14 estaven desocupats. 82 eren cases i 1 era un apartament. Dels 38 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 4 en tenien dues, 7 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lusigny-sur-Ouche el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 12 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 52 persones, 42 eren actives i 10 eren inactives. De les 42 persones actives 38 estaven ocupades (21 homes i 17 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 10 persones inactives 3 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa immobiliària i 2 d'empreses de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lusigny-sur-Ouche a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lusigny-sur-Ouche a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Lola Cueto

María Dolores Velázquez Rivas, coneguda pel seu pseudònim artístic "Lola" Cueto (Azcapotzalco, 2 de març de 1897 – Mèxic D.F., 24 de gener de 1978) va ser una escriptora, dramaturga, pintora, impressora, dissenyadora de marionetes, i marionetista mexicana. Va ser molt coneguda pel seu treball en el teatre infantil, creant jocs, titelles i companyies de teatre, per realitzar peces amb finalitats educatives. Cueto va prendre el seu cognom del seu espòs Germán Cueto, amb qui va tenir dues filles, una de les quals va anar l'artista, dramaturga i titellaire Mireya Cueto. La major part de l'interès artístic de Cueto estava relacionat amb artesanies i art folklòric mexicà, i la creació de pintures sobre el tema o la creació d'obres tradicionals com a tapissos, paper picat, joguines tradicionals mexicans.

## Referències

* ↑ «Mireya Cueto dedicó su amor a la literatura y el teatro infantil». Informador.mx. 27 d'abril de 2013. Consultat el 27 d'abril de 2013.
# Lusiana

Lusiana (cimbri Lusaan) és un municipi italià, dins de la província de Vicenza. Fou un dels municipis de la Federació de les Set Comunes, on hi vivien membres de la minoria alemanya dels cimbris, tot i que ja no parlen la seva llengua. L'any 2007 tenia 2.833 habitants. Limita amb els municipis d'Asiago, Conco, Lugo di Vicenza, Marostica i Salcedo.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Virgilio Boscardin | Llista cívica |

## Personatges il·lustres

* Sonia Gandhi