OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luci Cassi Longí (cònsol 107 aC)

Luci Cassi Longí (llatí: Lucius Cassius Q. F. Q. N. Longinus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Càssia, i de la família dels Cassi Longí, que eren d'origen plebeu. Era fill de Quint Cassi Longí i net de Quint Cassi Longí, cònsol l'any 164 aC.
L'any 111 aC va ser pretor i enviat a Numídia per portar a Jugurta a Roma sota promesa de salconduit. Jugurta no creia en la promesa del senat, però Longí va donar la seva pròpia paraula, que donada la seva reputació, va ser més apreciada pel rei que la del senat. L'any 107 aC va ser cònsol amb Gai Mari i va rebre com a província la Gàl·lia Narbonense amb ordes de lluitar contra els cimbres. Però el mateix any va morir durant la Guerra Cimbria a la batalla de Burdigala, mentre lluitava contra els tigurins al territori dels al·lòbroges.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 799.
# Majin Tantei Nōgami Neuro

Majin Tantei Nōgami Neuro (魔人探偵脳噛ネウロ, Detectiu privat dimoni Nougami Neuro) és un manga sobre un detectiu sobrenatural creat per Yūsei Matsui. Se serialitza actualment en la revista Weekly Shonen Jump. La sèrie va ser adaptada en dos Drama CD i en un anime per l'estudi Madhouse.

## Argument

La sèrie tracta d'un dimoni, anomenat Neuro Nogami, que s'alimenta de misteris, i ve a la terra a la recerca de nous misteris perquè diu que els del món demoníac són molt simples i no satisfan la seva enorme gana. Per ocultar la seva identitat com a dimoni, obliga a Yako Katsuragi, una estudiant de secundària, a convertir-se en detectiu, a canvi que li resolgui el misteri de l'assassinat del seu pare, així que mentre ell resol els casos fent-se passar pel seu assistent, Yako va adquirint habilitats per analitzar i comprendre millor que ningú la psicologia humana.

## Anime

    Vegeu també: Episodis Majin Tantei Nōgami Neuro
L'anime es va començar a emetre el 10 d'octubre del 2007, i és produït pels estudis Madhouse.
* Cançó d'obertura: DIRTY per ナイトメア (Nightmare).
* Cançó de tancament: Kodoku no Hikari (孤独のヒカリ, La llum de la soledat) per Seira Kagami (加賀美セイラ Kagami Seira).

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de l'anime (japonès)
# Majjat

Majjat (en àrab مجاط, Majjāṭ; en amazic ⵎⵊⵊⴰⵟ) és una comuna rural de la província de Chichaoua, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 13.258 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Malick Sidibé

Malick Sidibé (1936-14 d'abril de 2016) va ser un fotògraf malià, conegut pels seus treballs en blanc i negre documentant la cultura popular a Bamako, principalment durant la dècada de 1960 i 1970.
Va néixer a Soloba i va completar els seus estudis en dibuix i joieria a l'Escola d'Artesans Sudanesos, actualment coneguda com l'Institut Nacional de les Arts, a Bamako. Va entrar en contacte amb la fotografia el 1955, en conèixer al francès Gérard Guillat-Guignard, conegut com a Gégé la pellicule (Gégé rodet) quan aquest va sol·licitar un decorador per al seu estudi de Bamako i l'escola de Sidibé el va enviar a ell, ja que era un dels seus dibuixants més destacats. Es va quedar com a aprenent de Gégé i el 1958 va obrir el seu propi estudi, el Studio Malick, a Bamako, especialitzant-se en fotografia documental i centrant-se principalment en la joventut de la capital de Mali. En la dècada de 1970 es va centrar en els retrats d'estudi.
En 2009 va rebre el premi PHotoEspaña Baume et Mercier a la seva trajectòria professional en l'àmbit de la fotografia.

## Referències

* ↑ Ollier, Briggite. Malick Sidibé, bleu lavande (en francès). Bèlgica: Les Éditions de l'Oeil, 2011. ISBN 978-2-35137-132-9.
* ↑ El País. 15 d'abril de 2016.
* ↑ Fotògrafs de la A a la Z. Madrid: Taschen. p. 368.
* ↑ Història general de la fotografia (2a edició).
# Malacomys edwardsi

Malacomys edwardsi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Costa d'Ivori, Ghana, Guinea, Libèria, Nigèria i Sierra Leone. Els seus hàbitats naturals són les selves humides de plana i els matollars humits. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. Aquest tàxon fou anomenat en honor del paleontòleg francès Alphonse Milne-Edwards.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Malacomys edwardsi. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 8 març 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 278. ISBN 978-0801893049.
# Malá nad Hronom

Malá nad Hronom és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. Compta amb una població de 394 habitants (2022).

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1523.

## Referències

* 1 2 «Malá nad Hronom». en.mapy.cz. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». citypopulation.de. [Consulta: 7 agost 2022].
# Luis Magrinyà

Luis Magrinyà (Palma, 1960) és un escriptor i traductor espanyol. Resideix a Madrid des de 1982, va cursar estudis de filosofia, lletres i fotografia. Ha realitzat traduccions i ha estat lexicògraf i editor.

## Obres

* 1993, Los aéreos, cuentos
* 1995, Belinda y el monstruo, colección de cuentos
* 2000, Los dos Luises, novela
* 2005, Intrusos y huéspedes, novela
* 2010, Habitación doble, novela

## Premis

* 2000, Premi Herralde pels dos Lluïsos.
* 2011, Premi Altres Veus, Altres Àmbits per Habitació doble.

## Referències

* Luis Magrinyà en Anagrama
* Entrevista a Luis Magrinyà
* El Mirall de la Crítica, Luis Magrinyà i "Els dos Lluïsos"
# Maider Fernández Iriarte

Maider Fernández Iriarte (Sant Sebastià, 1988) és una educadora i cineasta basca.

## Trajectòria

Després de diplomar-se en Educació Social per la Universitat del País Basc, va cursar els estudis superiors en Realització de Televisió, Cinema i Vídeo i posteriorment va obtenir el Màster en Documental de Creació per la Universitat Pompeu Fabra. Va treballar com a tècnica audiovisual al Centre Internacional de Cultura Contemporània Tabakalera. Ha estat professora de Fotografia a Donostia Kultura i ha impartit tallers de cinema documental. Els seus treballs han estat reconeguts i exhibits en nombrosos festivals i centres d'art, com el Festival de Cinema de Sant Sebastià, Festival de Cinema Europeu de Sevilla, FICXixón, Zinebi, DA2, IVAM, FIC Urugay o L'Alternativa.
El 2019 va estrenar el seu primer llargmetratge documental, Las letras de Jordi, sobre el pelegrinatge al Santuari de Lorda d'una persona amb paràlisi cerebral que es comunica per mitjà d'un cartró amb lletres. La pel·lícula es va presentar al 67è Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià, dins de la secció de cineastes novells.

## Filmografia

* Las letras de Jordi (2019)
* Amor siempre (2018)
* Gure Hormek (2016, Las chicas de Pasaik)
* La chica de la luz (2016, Las chicas de Pasaik)
* Historia de dos paisajes (2016)
* Errautsak (2014, Zinergentziak#14, Zinebi)
* Agosto sin ti (2014, Las chicas de Pasaik)
* Encuentros (2014, Las chicas de Pasaik)
* Irudi mintzatuen hiztegi poetikoa (Aitor Gamentxo, Maria Elorza, Maider Fernández, 2012)

## Referències

* ↑ «A veces se generan incomodidades cuando ruedas una película sobre personas con diversidad funcional», 25-09-2019. [Consulta: 25 gener 2020].
* 1 2 «Maider Fernández Iriarte». [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ «Quería hablar sobre la necesidad de comunicarnos», 24-09-2019. [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ Loureda, Carlos. «‘Las letras de Jordi’, voces que se escuchan y palabras que se leen. O sea, todo lo contrario de hoy en día». Fotogramas, 24-09-2019. [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ «Amor sempre (Maider Fernández Iriarte) - L'Alternativa Paral·leles». [Consulta: 25 gener 2020].
# Mallotus villosus

Mallotus villosus o capelí és una espècie de peix de la família Osmeridae, l'única del gènere Mallotus, un petit peix oposat al nord de l'oceà Atlàntic i l'oceà Àrtic. Els capelins viuen a tres-cents metres de profunditat. Apareixen en la moneda de 10 corones d'Islàndia. La fresa del capelí (Masago) és considerada com un producte d'alt valor, sobretot al Japó. És combinat amb wasabi i venut com a «caviar de wasabi».

## Referències

* ↑ «Mallotus villosus, Capelin : fisheries» (en anglès). Fishbase. [Consulta: 16 novembre 2022].
# Malloussa

Malloussa (en àrab ملوسة, Mallūsa; en amazic ⵎⵍⵍⵓⵙⴰ) és una comuna rural de la província de Fahs-Anjra, a la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.250 persones. Limita al nord amb la comuna d'Al-Ksar es-Seghir; a l'est, amb la comuna d'Anjra; al sud, amb la comuna de Jouamaa; i a l'oest, amb les comune de Laaouama i Al Bahraoyine

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Komeda (cràter)

Komeda és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 54 km de diàmetre. Porta el nom del compositor polonès Krzysztof Komeda (1931- 1969), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2012.

## Referències

* ↑ «Komeda». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, Dec 19, 2012. [Consulta: 10 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Oak Creek (Wisconsin)

Oak Creek és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2009 tenia 33.946 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oak Creek tenia 28.456 habitants, 11.239 habitatges, i 7.530 famílies. La densitat de població era de 383,9 habitants per km².
Dels 11.239 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,4% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 35,4% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 8,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.779$ i la renda mediana per família de 63.381$. Els homes tenien una renda mediana de 43.935$ mentre que les dones 31.443$. La renda per capita de la població era de 23.586$. Aproximadament l'1,2% de les famílies i el 3,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oak Creek» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oak Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rasa del Cal Sant

La Rasa de Cal Sant és un torrent afluent per la dreta del Cardener a la Vall de Lord.

## Descripció

Neix a 1.521 msnm a uns 200 metres per sota de la urbanització del Port del Comte. De direcció predominant cap a les 2 del rellotge, s'escola pel vessant de llevant de la Serra de Querol (al massís del Port del Comte) al nord de l'indret conegut com la Clota. En la seva davallada, deixa a l'esquerra les masies de Cal Sant, Ca l'Andal i l'antiga masia de Ca l'Estevet i a la dreta la masia de Cal Culrodó. Després de passar entre els Monells (al nord)i el Bosc del Pasqual (al sud), desguassa al Cardener uns 80 metres aigües avall del Molí de Dalt.

## Municipis que travessa

Tot el seu recorregut el realitza pel terme municipal de la Coma i la Pedra.

## Xarxa hidrogràfica

La Rasa de Cal Sant no té cap afluent. La longitud total de la seva xarxa, per tant, és la de la rasa.

## Perfil del seu curs

Perfil del curs de la Rasa del Cal Sant :
| metres de curs | 0 | 250 | 500 | 750 | 1.000 | 1.250 | 1.415 |
| Altitud (en m.) | 1.521 | 1.429 | 1.370 | 1.215 | 1.100 | 1.014 | 977 |
| % de pendent | - | 36,8 | 23,6 | 62,0 | 46,0 | 34,4 | 14,8 |
# Mobile Telephone Service

El Mobile Telephone Service (MTS), en català “servei de telèfon mòbil”, va ser un dels primers estàndards de telefonia mòbil. Havia de ser assistit per operadors en ambdues direccions, ja que si rebies una trucada d'un Telèfon fix la trucada era redirigida a un operador que era l'encarregat de redirigir la trucada al teu telèfon. Similarment, per fer una trucada, havies de parlar amb l'operador, que et demanava el teu número mòbil i el número que volies marcar, i establia la trucada immediatament entre les dues parts.
El servei va ser llançat per Bell (Actualment AT&T), i va ser usat per primera vegada a Saint Louis (Missouri) el 17 de juny de 1946. L'equip original pesava 80 lliures, i inicialment només hi havia tres canals per a tots els usuaris de l'àrea metropolitana, després van ser afegides més llicències fins a un total de 32 canals ocupant 3 bandes.
Addicionalment, aquest servei va ser usat per una gran quantitat de subscriptors de telefonia en molts llocs d'Amèrica del Nord. Després, aquest protocol va ser reemplaçat per l'IMTS.

## Vegeu també

* Telèfon de cotxe
* Global System for Mobile Communications
* Localització GSM

## Referències

* ↑ Maciej Stasiak; Mariusz Glabowski; Arkadiusz Wisniewski; Piotr Zwierzykowski. Modelling and Dimensioning of Mobile Wireless Networks: From GSM to LTE. John Wiley and Sons, 8 febrer 2011, p. 3–. ISBN 978-0-470-66586-2 [Consulta: 4 gener 2012].
# Maltignano

Maltignano és una localitat i comune italiana de la província de Ascoli Piceno, regió de les Marques, amb 2546 habitants.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució de Maltignano entre 1861 i 2001

## Vegeu també

* Terratrèmol d'Itàlia central de 2016

## Referències

* 1 2 Datos proporcionados por el Istituto Nazionale di Statistica. Datos demográficos Arxivat 2017-06-22 a Wayback Machine. (2009)
# Komba Yomba

Komba Yomba (Koidu, 24 d'agost de 1976) és un exfutbolista de Sierra Leone de les dècades de 1990 i 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Sierra Leone. Pel que fa a clubs, destacà a Diamond Stars FC.

## Referències

* ↑ Komba Yomba a National-Football-Teams.com (anglès)
# Ofioglòssides

Les ofioglòssides (Ophioglossidae) són una subclasse de plantes vasculars sense llavors de la classe Polypodiopsida (falgueres), segons la classificació consensuada el 2016 pel PPG. És equivalent a la classe Psilotopsida en classificacions anteriors, com ara la de Smith et al. (2006). La subclasse conté dos ordres, Psilotales i Ophioglossales, la relació dels quals va ser confirmada per estudis de filogenètica molecular. Conte 92 espècies.

## Característiques

Les psilotals tenen rizomes en lloc d'arrels reals, i les arrels d'Ophioglossales no tenen ni ramificacions ni pèls radiculars. Els gametòfits d'ambdós ordres són heteròtrofs i sovint subterranis, obtenint nutrients de les micorrizes en lloc de la llum. La fotosíntesi es produeix exclusivament a l'esporòfit.

## Taxonomia

Segons el Grup de Filogènia de Pteridofits (2016), les ofioglòssides són una de les quatre subclasses de Polypodiopsida (falgueres) i conté dos ordres, dues famílies, 12 gèneres i aproximadament 129 espècies.

## Filogènia

Les relacions entre els dos ordres, Psilotales i Ophioglossales, van ser confuses durant molt de temps i només van ser clarificades per estudis moleculars.
El cladograma següent mostra una probable relació filogènica entre la subclasse Ophioglossidae i les altres subclasses de Polypodiopsida. Les tres primeres subclasses, petites, de vegades es coneixen informalment com a falgueres eusporangiades, en contrast amb la subclasse més gran, Polypodiidae o falgueres leptosporangiades.
| Polypodiopsida | Equisetidae Ophioglossidae Marattiidae Polypodiidae |

## Referències

* 1 2 3 PPG I «A community-derived classification for extant lycophytes and ferns». Journal of Systematics and Evolution, 54, 6, 2016, p. 563–603. DOI: 10.1111/jse.12229.
* ↑ Smith, Alan R.; Kathleen M. Pryer; Eric Schuettpelz; Petra Korall; Harald Schneider «A classification for extant ferns». Taxon, 55, 3, 2006, pàg. 705–731. DOI: 10.2307/25065646. JSTOR: 25065646.
* ↑ «The number of known plants species in the world and its annual increase». Phytotaxa. Magnolia Press, 261, 3, 2016, p. 201–217. DOI: 10.11646/phytotaxa.261.3.1.
* ↑ Chase, Mark W.; Reveal, James L. «A phylogenetic classification of the land plants to accompany APG III». Botanical Journal of the Linnean Society, 161, 2, 2009, pàg. 122–127. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.01002.x.
# Rasa del Barranc (riu Fred)

La Rasa del Barranc és un torrent afluent per la dreta del riu Fred que fa tot el seu curs pel terme municipal de Lladurs. De direcció global cap a llevant, neix a l'Obaga de Carissols, a 535 m. a l'oest de la masia de Carissols. i el seu curs transcorre pel fons de la solana del Serrat de la Font Vella passant entre les masies de Carissols i Tentellatge (al nord) i la de Casanova de Serentill (al sud).
A partir del punt on desguassa al riu Fred, aquest farà de frontera entre el termes municipals de Lladurs (a ponent) i d'Odèn (a llevant) durant el que li resta de curs. Tant curs de la rasa com els terrenys circumdants que estan per sota de la cota dels 800 msnm, formen part del PEIN Ribera Salada. La seva xarxa hidrogràfica, que també transcorre íntegrament pel terme de Lladurs, està constituïda per nou cursos fluvials la longitud total dels quals suma 6.440 m.

## Referències

* ↑ Les coordenades del lloc on neix, segons el web la XRCC, són 42° 6′ 24.33″ N, 1° 23′ 40.00″ E﻿ / ﻿42.1067583°N,1.3944444°E﻿ / 42.1067583; 1.3944444
# Khlalfa

Khlalfa (àrab اخلالفة) és una comuna rural de la província de Taounate de la regió de Fes-Meknès. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 14.681 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Montrose (Mississipi)

Montrose és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 127 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Montrose tenia 127 habitants, 51 habitatges, i 37 famílies. La densitat de població era de 18 habitants per km².
Dels 51 habitatges en un 27,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,8% hi vivien parelles casades, en un 3,9% dones solteres, i en un 25,5% no eren unitats familiars. En el 25,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 20,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.792 $ i la renda mediana per família de 36.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.484 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 14.016 $. Entorn de l'11,5% de les famílies i l'11,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Montrose». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Montrose». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Manuel González González

Manuel González González (Beba, Mazaricos, 25 d'octubre de 1951) és un catedràtic de Filologia Romànica de la Universitat de Santiago de Compostel·la i actualment, director del Centro Ramón Piñeiro para a Investigación en Humanidades.
Es llicencià el 1974 amb la memòria A fala do Incio i es doctorà el 1980 amb la tesi O xugo e o carro: contribución ó estudio das denominacións dos apeiros de labranza en Galicia (inèdita).
Des del moment de la seva incorporació en la Universitat de Santiago, es dedicà a les investigacions dels problemes lingüístics i sociològics de Galícia, especialment en dialectologia i geografia lingüística, ja que fou coautor de l'Atlas Lingüístico Galego i col·laborà en l'Atlas Lingüístico de España e Portugal i l'Atlas Linguistique Roman.
Fou coordinador del Diccionario Manual da Lingua Galega (de 1991) i codirector, amb Constantino García, del Diccionario da Real Academia Galega (de 1997). En col·laboració amb Antón Santamarina Fernández fou responsable del Diccionario inverso da lingua galega (1990) i del Vocabulario ortográfico da lingua galega (VOLGa), la seva obra més rellevant.
Formà part de les comissions que redactaren les Bases prá unificación das normas lingüísticas do galego (1977) i les Normas Ortográficas e Morfolóxicas do Idioma Galego (1982 i 2003). Presidí la Comissió Tècnica que redactà el Plan Xeral de Normalización da Lingua Galega (PXNLG), aprovat en setembre de 2004.
Fins al 2005 dirigí l'Instituto da Lingua Galega (ILG).
Fou nomenat acadèmic numerari de la Real Academia Galega el 1992, institució de la que és secretari, alhora que dirigeix els seminaris de Sociolingüística i de Lexicografía de l'Acadèmia. Alhora, és director del Servizo de Terminoloxía de Galicia (Termigal) i del Centro Ramón Piñeiro para a Investigación en Humanidades (CIRP).
Des de 2009 és membre corresponent de la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans.

## Enllaços externs

* Biografia al web de la Real Academia Galega Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine.
# Mastí dels Alps

El Mastí dels Alps és una raça de gos molosoide extint, el progenitor del Santbernat, i un important contribuent als mastins moderns (a través dels gossos com el "Couchez"), així com amb altres races que es deriven d'aquestes races o estan estretament relacionades amb elles. M. B. Wynn va escriure: "El 1829, un gos atigrat gran llum de la raça mastí antic dels Alps, anomenat L'Ami, fou portat del convent de Sant Bernat, i exhibit a Londres i a Liverpool com el gos més gran a Anglaterra." William Cavendish, cinquè duc de Devonshire, que es creu que ha criat els mastins alpins a Chatsworth House. Els noms "Alpine Mastiff" i "Sant Bernat" s'utilitzen indistintament en el segle xix, encara que la varietat que es va mantenir en l'hospici del Gran Sant Bernat fou significativament alterada per la introducció d'altres races, com el Terranova i el Gran danès, i és aquesta raça composta que ara porta el nom de Santbernat. Inevitablement, aquests gossos de muntanya es van barrejar amb la població en general, i la varietat original es va reduir en la seva forma pura, malgrat que una raça rara, el "Cane Garouf" o "Patu", que es troba a la part dels Alps antigament habitada pel Mastí Alpí, també descendeix de la raça extinta.

## Referències

* The History of the Mastiff, M.B.Wynn, 1885. William Loxley.
* The Dog Book, vol2, James Watson, 1906. Doubleday, Page & Co.
* The American Book of the Dog, G.O.Shields, 1891, Rand McNally.
* http://www.moloss.com/brd/cd/c005/impfacts.html Arxivat 2009-02-28 a Wayback Machine. Retrieved on 2010-08-12
* The Practical Kennel Guide with Plain Instructions on How to Rear and Breed Dogs for Pleasure, Show and Profit, M. D. Gordon Stables, 1875, Vintage Dog Books, ISBN 978-1-4437-4077-7.
* Mastiffs, the Big Game Hunters, Their History, Development and Future, Col. David Hancock MBE. ISBN 0-9527801-3-5, 2000. Charwynne Dog Features Publishing.