OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José María Soro Bergua

José María Soro Bergua (Catalunya, 1936) va ser un jugador de bàsquet i entrenador català.
Mesurava 1,87 metres d'alçada. Els seus primers contactes amb el basquetbol foren al col·legi La Salle i a l'Hispano Francès, on entrenava en solitari. Recomanat per Miquel Carreras ingressà en el Centre Catòlic de Sants en categoria juvenil. L'any següent fitxà pel CE Laietà a segona divisió del campionat català. També jugà un any al Picadero JC i un altre al FC Barcelona. La temporada 1956-57 fitxà pel CB Orillo Verde, club amb el que disputà la primera lliga espanyola. En total jugà cinc temporades al club de Sabadell, i a continuació retornà al Picadero, on jugà sis temporades i fou campió de Copa el 1964.
Va ser dos cops internacional amb la selecció espanyola de bàsquet l'any 1958 contra les seleccions de Bulgària i França. El seu treball a la companyia Transmediterranea li impedí disputar més partits internacionals.
Un cop retirat fou entrenador a CB Ripollet, CB Hospitalet i CN Sabadell.

## Referències

* 1 2 «El I España Bulgaria» (en castellà). Mundo Deportivo, 16-02-1958 [Consulta: 13 maig 2022].
* 1 2 3 4 5 6 7 «José María Soro: Un gancho terrorífico» (en castellà). Mundo Deportivo, 29-12-1985 [Consulta: 13 maig 2022].
* ↑ Diario Español (Tarragona) - 29/09/1954, Pàgina 6 de 8
# Josep Maria Vidal Turón

Josep Maria Vidal Turón (Barcelona, 1945 - 2010) va ser un traductor teatral i un guionista de televisió català.
Nascut a Barcelona el 1945. Després d'un anys dedicats a la docència, inicià la seva activitat televisiva el 1976, tot creant el primer programa infantil en llengua catalana Terra d'escudella, guardonat amb el premi Ondas de 1977. Posteriorment, va escriure, dirigir o/i realitzar nombrosos programes de TV de gèneres diversos (infantils, dramàtics, musicals, magazins, concursos) entre els quals destaquen Planeta imaginari i Barri Sèsam.
Des de 1979 i paral·lelament a aquesta activitat, va desenrotllar una intensa activitat com a traductor de textos teatrals (francesos, sobretot) al català.

## Traduccions teatrals

* El somni d'Èdip de Franco Passatore. (1979)
* Els peixos de colors de Jean Anouilh.
* Espàrtac de Bernard Joseph Saurin (accèssit al Premi Josep Maria de Sagarra) (1983)
* Freaks d'Ángel Alonso (1984)
* Un regust com de mel de Shelagh Delaney (1992)
* Les dones sàvies de Molière (Premi Josep Maria de Sagarra) (1993)
* La senyoreta Júlia d'August Strindberg, a partir de la versió francesa de Boris Vian.
* Ifigènia de Jean Racine (1997)
* Un afer reial, de Luis Santeiro (1998)
* Amadeus, de Peter Shaffer (1998)
* El Cid de Pierre Corneille (1998)
* Mals d'amor d'una gata francesa, d'Alfredo Arias i René de Ceccaty (1999/2000)
* Tartuf de Molière (1999/2000)
* Caos dempeus, de Véronique Olmi (2000)
* Fedra de Jean Racine (2001)
* L'Eixelebrat, o els contratemps, de Molière (2002)
* Sallinger, de Bernard-Marie Koltès (2002)
* Van Gogh d'Ever Blanchet (2002)
* Estimada Helena Serguèievna de Liudmila Razumòvskaia (2002)
* L'Escola de les dones de Molière (2003)
* Britànic, de Jean Racine (2003)
* Boris Vian, constructor d'Imperis, de Boris Vian (2003)
* Arran d'un bosquet, de Jean-Michel Ribes (2004)
* Batalles, de Jean-Michel Ribes i Roland Topor (2004)
* El misantrop de Molière (2004)
* Hilda, de Marie N'diaye (2005)
* Cyrano de Bergerac d'Edmond Rostand (2005)
* L'Avar de Molière (2005)
# Josep Mañé i Baleta

Josep Mañé i Baleta (Esplugues de Llobregat, 1896 - Esplugues de Llobregat, abril del 1985) va ser un batlle franquista d'Esplugues l'any 1945. Va succeir Melcior Llavinés i Roca i el va succeir Gaietà Faura i Rodon. També va ser president de L'Avenç, un centre cultural d'Esplugues, i "jefe del Movimiento" a Esplugues.

## Biografia

Josep Mañé era constructor, tot i que va començar com a paleta. Va participar activament en la vida social d'Esplugues, arribant a ser president de L'Avenç. El 1939 va ser "jefe local del Movimiento" a Esplugues, càrrec que va ocupar durant 13 anys. Va ser primer tinent d'alcalde de l'Ajuntament d'Esplugues entre 1941 i 1945, any en què va ocupar l'alcaldia per poc temps. Li agradava la música (tocava instruments musicals, com el contrabaix i el fiscorn) i la pintura. Es va casar amb Maria Segura Telló (1879 - 4 d'abril del 1973), amb qui va tenir tres fills, Josep Maria, Adelaida i Concepció. Va morir a Esplugues a l'abril o maig de 1985.

## Referències

* ↑ Memoria de XXV años de paz española 1939-1964. Esplugues de Llobregat: Ajuntament d'Esplugues, 1964, p. 65.
* 1 2 «Presidents de L'Avenç». Crònica de la Vida d'Esplugues, 618-619, novembre-desembre 2002, pàg. 7.
* ↑ «Información de la Fiesta Mayor». Crònica de la Vida d'Esplugues, 8, 01-09-1950, pàg. 5.
* ↑ «Noticiario oficial. Información local». Crònica de la Vida d'Esplugues, 17, 01-05-1951, pàg. 5.
* 1 2 «Necrològiques. Josep Mañé i Baleta». Crònica de la Vida d'Esplugues, 421-422, Juliol-agost 1985, pàg. 7.
* 1 2 3 4 «Un encuentro de Pascual Juan Lloret con José Mañé Baleta». Crònica de la Vida d'Esplugues, 294-295, octubre-novembre 1974, pàg. 8-9.
* ↑ Juan i Lloret, Pasqual «Personatges espluguins. Josep Sutorras i Fortuny». Crònica de la Vida d'Esplugues, 559-560, gener-febrer 1997, pàg. 20.
* ↑ Català i Soler, Josep «Necrològiques. Josep Mañé, un bon pare». Crònica de la Vida d'Esplugues, 421-422, Juliol-agost 1985, pàg. 7.
* ↑ «Necrológica». Crònica de la Vida d'Esplugues, 276, 01-04-1973, pàg. 7.
# Josep Mayans Serra

Josep Miquel Mayans i Serra (Eivissa, 1969) és un polític pitiús que va ser diputat al Parlament de les Illes Balears per Formentera sota les sigles de l'AIPF. El 30 d'octubre de 2010 anuncià que a final de legislatura deixaria la política activa per discrepàncies amb el president del PP, José Ramón Bauzá.
La seva formació és d'enginyer agrònom i entrà en política el 2003. Durant la VI legislatura ha estat vicepresident del Consell Insular d'Eivissa i Formentera a més de portar la cartera d'Agricultura, Pesca i Medi Ambient.

## Referències

* ↑ El diputat per Formentera del PP, Pep Mayans, deixa la política per discrepàncies amb Bauzá (castellà)

## Enllaços externs

* Blog de Josep Mayans
# Juan Ángel Rodríguez

Juan Ángel Rodríguez (1687, Medina del Campo - † 24 de juny de 1742, Manila) fou un religiós trinitari espanyol, arquebisbe de Manila, Filipines, entre el 1737 i el 1742.

## Biografia
### Religiós trinitari

Juan Rodríguez entrà a l'Orde Trinitari i després de la seva formació universitària en teologia feu de canonge a diverses catedrals d'Espanya, ensenyà a les universitats de Salamanca i Alcalà de Henares. Més tard fou nomenat confessor de Diego Morcillo Rubio de Auñón, arquebisbe de Lima. Rodríguez era conegut per la seva sinceritat, pietat, humilitat i atenció.

### Arquebisbe de Manila

Arribà el 17 d'abril del 1731 a Lima i poc després, el 17 de desembre del 1731, fou nomenat arquebisbe de Manila, però hagué de romandre a Lima fins al 2 de gener del 1736. El 17 d'abril del 1736 Rodríguez partí des d'Acapulco fins a Samar (Filipines), on arribà el 30 d'agost del mateix any. Després d'un mes de viatge arribà el 4 d'octubre a Cáceres, on el 25 de novembre del 1736 rebé l'ordenació episcopal de mans del bisbe Felipe de Molina. Finalment el 26 de gener del 1737 arribà a Manila.
Durant el seu temps com a arquebisbe, introduí el cant gregorià, prohibí les processons nocturnes i reformà molts dies de festa.

## Referències

* 1 2 3 Blair, E. H., Robertson, J. A. (1903) The Philippine Islands, 1493-1803, The Arthur H. Clark Company, Cleveland, Vol 51, p. 310.
# Juan Ángel Albín Leites

Juan Angel Albín Leites (Salto, Uruguai, 17 de juliol de 1986) és un futbolista uruguaià que juga com a Centrecampista ofensiu.

## Trajectòria

Va debutar a la Primera Divisió uruguaiana amb el Nacional de Montevideo a la temporada 2003-04, jugant per al club uruguaià fins a la temporada 2005-06. En Nacional tuvo 64 partidos e hizo 24 goles. A la temporada 2006-07 va ser traspassat al Getafe Club de Fútbol on va jugar 13 partits., A la temporada 2007-08 va jugar 29 partits, marcant set gols i donant dues assistències. El 23 de maig de 2011, el Getafe anuncià el seu traspàs al RCD Espanyol. En gener de 2013 fou cedit sis mesos al Nacional i després marxà al Petrolul Ploiești fins 2015, que s'incorporà al Veracruz.

## Palmarès

| Títol | Club | País | Any |
| Campionat uruguaià de futbol | Nacional | Uruguai | 2004 |
| Campionat uruguaià de futbol | Nacional | Uruguai | 2005 |
| Campionat uruguaià de futbol | Nacional | Uruguai | 2006 |
| Copa Catalunya | RCD Espanyol | Catalunya | 2010-2011 |

## Referències

* ↑ «Albín fires Getafe into last eight». UEFA.com, 12-03-2008 [Consulta: 13 abril 2016].
* ↑ (castellà) Albin a l'Espanyol www.getafecf.com
* ↑ «Albín, operado y tres meses KO» (en castellà). Mundo Deportivo, 13-09-2011 [Consulta: 7 febrer 2012].
* ↑ «Juan Angel Albin a semnat cu FC Petrolul Ploieşti» (en romanian). Petrolul Ploiești, 06-09-2013 [Consulta: 23 setembre 2013]. Arxivat 27 de setembre 2013 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-09-27. [Consulta: 14 març 2017].
* ↑ «Juan Ángel Albín es refuerzo de nuestro equipo» (en castellà). Tiburones Rojos, 16-12-2014 [Consulta: 17 desembre 2014]. Arxivat 18 de desembre 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-12-18. [Consulta: 14 març 2017].

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
# Juan Muñoz (escultor)

Juan Muñoz (Madrid; 16 de juny de 1953 - Eivissa; 28 d'agost de 2001) fou un escultor espanyol.

## Biografia

Es va formar al Croydon College i a la Croydon School of Art and Design de Londres, i al Pratt Graphic Center de Nova York, ciutat on va treballar com a assistent de Mario Merz i on va entrar en contacte amb Richard Serra, que va influir-lo molt. Des de la seva primera exposició, a la galeria Fernando Vijande de Madrid el 1984, la seva obra es va poder veure en galeries, centres i museus internacionals, fet que el va consolidar com un dels artistes europeus més reconeguts. Juan Muñoz va dur a terme una revisió del llenguatge escultòric contemporani amb la incorporació d'una renovada condició figurativa i narrativa. Amb un important component conceptual, sovint les seves figures expressen el buit comunicatiu i la manca de referents en la societat de finals de segle xx.
A partir dels anys noranta, Muñoz va iniciar la producció d'obres narratives que enllaçaven la tradició amb la contemporaneïtat. Situant grups de figures humanes lleugerament inferiors a la mida real en entorns arquitectònics poc habituals incitava l'observador a interactuar. Les seves obres al·ludeixen a la història de la cultura a través de referents i temes propers al manierisme i al barroc. A més de l'obra escultòrica, destaquen els seus dibuixos i textos, així com les creacions radiofòniques, algunes emeses per la BBC. L'any 2000 va rebre el Premio Nacional de Artes Plásticas de España i va inaugurar Double Bind a la Tate Modern de Londres. Només Louise Bourgeois havia estat convidada a transformar la gran Sala de les Turbines. Poc abans d'inaugurar una retrospectiva al Hirshhorn Museum de Washington i en el punt més àlgid de la seva carrera, va morir sobtadament als 48 anys.

## Exposicions

S'han celebrat destacades exposicions de la seva obra en institucions com el CAPC Musée d'art contemporain de Bordeus (1987), l'Irish Museum of Modern Art de Dublín (1994), el Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía de Madrid (1996), l'Stedelijk Museum de Gant (2000) i la Tate Modern de Londres (2000 i 2008), entre moltes d'altres. La seva obra forma part de nombroses col·leccions com la del MoMA de Nova York, el Hirshhorn Museum and Sculpture Garden de Washington, el Neues Museum Weserburg de Bremen, l'Stedelijk Museum de Gant, la Tate Gallery de Londres i el MACBA de Barcelona.

## Referències

* ↑ Redacció. «Juan Muñoz, 20 años sin el poeta del espacio» (en castellà). RTVE, 21-05-2021. [Consulta: 15 abril 2024].
* ↑ Pulido, Natividad. ««Double Bind»: el testamento artístico de Juan Muñoz se exhibe por vez primera en España» (en castellà). Abc, 20-10-2017. [Consulta: 15 abril 2024].
* ↑ «Juan Muñoz». web. MACBA. Arxivat de l'original el 27 d’abril 2015. [Consulta: 20 abril 2015].
* ↑ López, Ianko. «Juan Muñoz: reivindicación del artista madrileño que el mundo amó» (en castellà). El País, 08-02-2023. [Consulta: 15 abril 2024].
# Kanjamalai

Kanjamalai és una muntanya al districte de Salem a Tamil Nadu Fou coneguda per les seves mines de magnetita. Fou la principal mina de la Porto Novo Iron Company, que va fundar Porto Novo a l'inici del segle xix però feu fallida i l'explotació va quedar molt de temps aturada. Al peu de la muntanya hi ha el temple de Siddharkovil.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Kaixtiliaix III

Kaixtiliaix III o Kaštiliaš III va ser un rei cassita de Babilònia, Accàdia, Khana i altres regions. Va succeir al seu pare Burnaburiaix I. Va regnar a la primera meitat del segle xv aC.
El nom de Kaixtiliaix III es troba a una anomenada Llista sincrònica de reis, que no deixa clar si realment va regnar, i indica que era germà d'Ulamburiaix, i d'aquest se sap segur que va ser rei.

## Referències

* ↑ Brinkman, J. A. Materials and studies for Kassite History: vol. I. Chicago: The Oriental Institute of the University of Chicago, 1976, p. 312-313.
# Kamimuria tibialis

Kamimuria tibialis és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: el Japó (Hokkaido i Honshu) i Rússia (l'illa de Kunaixir, les illes Kurils).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Pictet, F.J., 1841. Histoire naturelle générale et particulière des insectes névroptères 1:217.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:285, 295.
* Klapálek, 1907. Rozpr. Ceské. Akad. 16(31):13.
* Klapálek, 1912. Cas. ces. Spol. ent. 9(2):84-110.
* Otsuki & Iwakuma, 2008. Aquatic Insects 30(16):29-41.
* Sivec, Stark & Uchida, 1988. Scopolia 16:33.
* Sivec & Stark, 2008. Illiesia 4(12):137.
* Walker, 1852. Catalogue of the specimens of neuropterous insects in the collection of the British Museum 1:151.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1977. Entomol. Basil. 2:116.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 10 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Perlidae Species Listing (anglès)
* Designation of a neotype for Kamimuria tibialis (Pictet, 1841), and k. uenoi kohno, 1947, spec. propr., stat. n. (Plecoptera, Perlidae) (anglès)
* External features of the developing embryo of the stonefly, Kamimuria tibialis (Pictet) (Plecoptera, Perlidae) (anglès)
# Kamimuria zwicki

Kamimuria zwicki és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a l'Àsia oriental.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bill P. Stark & Ignac Sivec, 2008. Illiesia 4 (1): 1-10.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Juan Larrea Celayeta

Juan Larrea Celayeta (Bilbao, 1895 - Córdoba, Argentina, 1980) fou un poeta i pensador.

## Biografia

Neix el 13 de març de 1895 a Bilbao. A través de Gerardo Diego i Vicente Huidobro, el jove Larrea queda fascinat per la poesia, on busca una sortida a la realitat mediocre que li envolta. Encara que té una vida relativament esplaiada com arxiver i bibliotecari, el seu descontentament amb l'entorn i amb si mateix li duu a emprendre una doble fugida: primer a París, on abandona el castellà com llengua de creació i adopta el francès. Crea allí, al costat del seu amic César Vallejo, la revista Favorables París Poema.
La segona fase de la seva fugida li durà al Nou Món, a estudiar cultures precolombines. El 1932 abandona la creació poètica. Després de la Guerra Civil, s'exilia definitivament a Amèrica i emprèn una obra assatgística, on destaquen els seus estudis sobre César Vallejo, Vicente Huidobro, el surrealisme, el Guernica de Picasso i Machu Picchu. La vida de Larrea és una successió de coincidències significatives, a la manera de l'atzar objectiu surrealista. Va interpretar els accidents de la mateixa (i de la societat en el seu conjunt) com la manifestació d'una voluntat o necessitat superior, que feia necessària una enorme crisi material i espiritual (manifestada en les avantguardes i les dues Guerres Mundials).

## Referències

* ↑ «Juan Larrea Celayeta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Klímovo (Leningrad)

* Per a altres significats, vegeu «Klímovo».
Klímovo (en rus: Климово) és un poble de l'óblast de Leningrad, a Rússia, pertany al districte rural de Boksitogorski. El 2017 tenia 23 habitants.
# Katie Colclough

Katie Colclough, (Grantham, Lincolnshire, 20 de gener de 1990) és una ciclista britànica ja retirada, que combinava tant el ciclisme en pista com la ruta. Va guanyar diferents campionats del món i d'Europa en ambdues disciplines.

## Palmarès en pista

* 2008
** Campiona d'Europa sub-23 en Persecució per equips (amb Elizabeth Armitstead i Joanna Rowsell)
* 2010
** Campiona d'Europa en Persecució per equips (amb Laura Trott i Wendy Houvenaghel)
* 2011
** Campiona d'Europa sub-23 en Persecució per equips (amb Danielle King i Laura Trott)

### Resultats a la Copa del Món

* 2008-2009
** 1a a Manchester, Melbourne i Copenhaguen, en Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 2012
** Vencedora d'una etapa a la Gracia Orlová
* 2013
** Campiona del Món en contrarellotge per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Katie Couric

Katherine Anne "Katie" Couric (7 de gener de 1957) és una periodista nord-americana que es va fer coneguda com la copresentadora del programa Today de la NBC. El 2006, va fer un publicitat canvi de la NBC a la CBS i el 5 de setembre de 2006 es va convertir en la primera presentadora dona única en un programa de notícies d'una de les tres cadenes de televisió principals dels Estats Units. Fins a juny de 2011 va ser la presentadora i editora de CBS Evening News, havent reemplaçat Bob Schieffer el 5 de setembre de 2006. Schieffer va ser el presentador interí després de la partida de Donen Rather el 9 de març de 2005. Couric va deixar el lloc de presentadora de CBS Evening News al maig de 2011 i fou reemplaçada per Scott Pelley a partir del 6 de juny.

## Biografia
### Carrera
#### Today, a NBC

De 1991 a 2006, Katie Couric va presentar la revista Today, l'emissió matinal de la cadena americana NBC.

#### CBS Evening News, a CBS

El 5 de setembre de 2006, esdevé la primera dona a presentar un gran informatiu del vespre sola, el CBS Evening News, en una cadena nacional americana. El presenta fins al juny de 2011.
Katie Couric des de llavors destaca per les seves entrevistes sense giragonses i sense complexos, sobretot amb la colíder de John McCain a l'elecció presidencial americana de 2008, Sarah Palin.
Katie Couric serà l'única dona a presentar en solo un dels informatius televisats més mirats al món fins al desembre de 2009, data en la qual Diane Sawyer esdevé la presentadora d'ABC World News.
Al mes de maig 2011, Couric anuncia en el transcurs d'una edició del seu informatiu que abandonarà CBS per anar a la xarxa ABC on animarà una revista d'informació.

### Rànquing

L'any 2007, és classificada com la 63a dona més poderosa al món per la revista Forbes.

### Aparicions a films i de les sèries

A l'episodi 9 de la temporada 11 de South Park « Gros Caca », la unitat per mesurar els excrements humans és el « Katie Couric », al·lusió evident a la periodista.
Va posar també la seva veu al personatge Katie Current al film L'Espantataurons.
Fa el seu propi paper a Will and Grace (temporada 5 episodi 8)
El 6 de febrer de 2011 apareix en un episodi de Glee on fa el seu propi paper. Confessa llavors ser una verdadera GLEEK.
L'any 2014, apareix a la sèrie Pawn Stars, a l'episodi Chum-Parazzi (temporada 12 - episodi 16). Compra un objecte de la botiga per un import de 12.000 dòlars.
L'any 2016, apareix al film Sully, on entrevista Tom Hanks interpretant el pilot Chesley Sullenberger en la seva emissió, com l'havia fet realment, l'any 2009, després de la seva gesta.

## Referències

* ↑ «Katie Couric». Encyclopædia Britannica [Consulta: 26 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Katie Couric - Lloc web oficial
* Katie Couric en The Colbert Report el 22 de març de 2007
# Katie Johnson

Bessie Kate Johnson, coneguda com a Katie Johnson (Clayton, Sussex, 18 de novembre de 1878 – Elham, Kent, 4 de maig de 1957), va ser una actriu anglesa.
Va debutar en un escenari el 1894 i en la pantalla gran el 1932. El 1908, es va casar amb l'actor Frank Goodenough Bayly (1873 – 1923, Newcastle upon Tyne. Es va consagrar el 1955, als 76 anys, amb la seva actuació en El quintet de la mort, que li va merèixer el premi BAFTA el 1956.

## Filmografia

| After Office Hours (1932) A Glimpse of Paradise (1934) Laburnum Grove (1936) Dusty Ermine (1936) Sunset in Vienna (1937) Marigold (1938) Gaslight (1940) Freedom Ràdio (1941) Jeannie (1941) The Black Sheep of Whitehall (1942) Talk About Jacqueline (1942) He Snoops to Conquer (1944) Tawny Pipit (1944) Love Letters (1945) | I See a Dark Stranger (1946) The Years Between (1946) Meet Me at Dawn (1947) The Shop at Sly Corner (1947) Death of an Angel (1952) I Believe in You (1952) Lady in the Fog (1952) Three Steps in the Dark (1953) Delavine Affair (1954) The Rainbow Jacket (1954) Out of the Clouds (1955) John and Julie (1955) El quintet de la mort (The Ladykillers) (1955) How to Murder a Rich Uncle (1957) |

## Referències

* ↑ «Biografia de Katie Johnson» (en anglès). The New York Times.
* ↑ Johnson on the British Film Institute website
* ↑ «BFI Film & TV Database BAYLY, Frank G». Arxivat de l'original el 2014-01-14. [Consulta: 30 setembre 2015].
* ↑ «Filmografia de Katie Johnson» (en anglès). The New York Times.

## Enllaços externs

* Katie Johnson a l'Screenonline del British Film Institute (anglès)
# Kornić

Kornić és un poble de Croàcia que es troba a l'illa (i municipi) de Krk, al Comtat de Primorje – Gorski Kotar. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1503. El 2021 tenia 500 habitants.

## Referències

* ↑ «Split-Dalmacija (Croatia): Settlements in Municipalities» (en anglès), 26-11-2022. [Consulta: 10 febrer 2024].