OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isla Gorriti

Isla Gorriti és una illa de l'Uruguai que es troba al sud del departament de Maldonado, a pocs quilòmetres de la franja costanera de la ciutat de Punta del Este. D'acord amb la legislació uruguaiana i amb un tractat signat amb l'Argentina, l'illa es troba en aigües juridisccionals del Riu de la Plata.
L'Isla Gorriti té una extensió d'1,7 km de llarg, per 700 m en la seva part més ampla i 160 m en la seva part més estreta, i té 21 ha.

## Història

L'illa va ser reconeguda el 1516 per Juan Díaz de Solís. Més endavant, va ser albirada el 1527 per Diego García de Moguer, qui la va denominar Isla de las Palmas; també va ser albirada per Sebastián Gaboto. Va ser batejada en homenatge al comandant espanyol José Francisco Gorriti, cap de Montevideo durant la primera meitat del segle xviii, qui va fer aixecar en la mateixa una fortificació per a defensar el Riu de la Plata contra l'avanç dels portuguesos.
Actualment, és una reserva natural declarada Patrimoni Històric Nacional, i per aquest motiu no està permesa la construcció de cap tipus d'edificació.

## Referències

* ↑ (castellà) Informació i altres dades sobre Isla Gorriti
* ↑ "Uruguay", S.201 de Tim Burford

## Enllaços externs

* Informació sobre l'illa a puntaweb.com (castellà)
# Jenya Kazbekova

Jenya Kazbekova (Dniprò, 1996) és una esportista ucraïnesa que competeix en escalada esportiva i va ser campiona del món júnior d'escalada de dificultat el 2010. L'any 2022 va guanyar el 1r Open Sharma Series celebrat a Madrid en escalada en bloc.

## Referències

* ↑ https://www.digitalrock.de/egroupware/ranking/sitemgr/digitalrock/eliste.html#comp=1250&cat=20
* ↑ Mountain.ru: The Seriks (anglès)
* ↑ «Alberto Ginés, segundo en las Sharma Series de Boulder» (en castellà). RTVE, 14-05-2022. [Consulta: 17 maig 2022].
# Jenynsia maculata

Jenynsia maculata és una espècie de peix pertanyent a la família dels anablèpids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 7,3 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Caichaqui (conca del riu Salado a l'Argentina).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Jenynsia maculata» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Ghedotti, M.J., 2003. Family Anablepidae (four-eyed fishes, onesided livebearers and the white eye). P. 582-585. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Jan Stocklassa

Jan Stocklassa, nascut el 1965, és un diplomàtic suec anteriorment home de negocis.
Serví com a conseller de la delegació comercial sueca del Consell de Comerç Suec, a la secció comercial de l'ambaixada a Praga (República Txeca) del 1997 al 2003.
És l'autor de la novel·la Gripen av Prag, una ficció basada en les experiències de Stocklassa i l'emergència d'un vehicle aeroespacial supersònic xec el tracte per la construcció del qual havia implicat a Saab i BRitish Aerospace i s'hi havien mostrat signes de corrupció.
De llavors ençà ha servit a un nivell sènior a Boss Media, un proveïdor suec d'infraestructures de programari de joc en línia, i anteriorment com a cap de la divisió internacional de l'empresa de programari Svenska Spel.
El 2018 va ser publicat el seu llibre Stieg Larssons arkiv, i en anglès l'any següent, que fou traduït per Tara F. Chace, sota el títol The Man Who Played with Fire: Stieg Larsson's Lost Files and the Hunt for an Assassin. En català es traduiria com Stieg Larsson. El llegat. En el llibre Stocklassa presentaria un perfil biogràfic de l'escriptor de crims Stieg Larsson i investigaria l'assassinat d'Olof Palme, presentant les teories en què es va basar Larsson a la seva anterior recerca sobre l'extrema dreta a Suècia i les possibles connexions d'aquesta amb l'assassinat.

## Referències

* ↑ Tax, Vladimír «Business News». Radio Prague, 08-03-2001.
* ↑ «Maktspelet runt Gripen avslöjas» (en swedish). Corren.se, 24-02-2008. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-10-31. [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ Ulick, Adam «More CEO changes at top gaming companies». TightPoker, 09-05-2008. Arxivat 17 de juliol 2011 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-07-17. [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ Stocklassa, Jan (2018). Stieg Larssons arkiv: Nyckeln till Palmemordet. Stockholm: Bokfabriken.
* ↑ Stocklassa, Jan (2019). The Man Who Played with Fire: Stieg Larsson's Lost Files and the Hunt for an Assassin. Seattle: Amazon Crossing. ISBN 9781542092937
* ↑ «Ara Llibres | Catàleg | Stieg Larsson. El llegat». Arxivat de l'original el 2020-06-10. [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ «Är nyckeln till Palmemordet funnen» (en swedish). yle.fi, 08-11-2018.
# Jandro (desambiguació)

«Jandro» té aquests significats:
* Jandro, pel·lícula melodramàtica de 1963 dirigida per Juli Coll i Claramunt
* Jandro Lion, pseudònim d'Alejandro León Atienza (Madrid, 1980), policia nacional, youtuber i exportavoz de l'associació policial Jusapol
* Jandro (mag), nom artístic d'Alejandro López García (València, 1 d'abril de 1977), mag, actor, presentador de televisió, guionista, humorista i escriptor valencià
# Joana Serra (desambiguació)

Joana Serra és el nom dels següents personatges:
* Joana Serra (Perpinyà, 1985), filòloga, activista cultural i llibretera nord-catalana.
* Joana Serra López "Cartera" (Búger, 1908-1991), glosadora balear.
# Joana Santamans

Joana Santamans (Barcelona, 1977) és una pintora i il·lustradora catalana.
Tot i ser nascuda a Barcelona, on viu en l'actualitat, Joana Santamans va créixer a Esparreguera, a l'ombra de Montserrat i està molt lligada al paisatge d'els Hostalets de Pierola. En la seva obra plàstica es fa palesa aquesta combinació entre el cosmopolitisme del món urbà amb el contacte amb la natura.
Va cursar Disseny i Art a l'Escola EINA de Barcelona i es va seguir formant a Londres i Nova York. Després de treballar en diversos estudis de disseny es va poder establir pel seu compte. La seva participació en projectes molt diversos, l'han fet dominar un gran ventall d'estils diferents, des de la pintura mural, el graffiti i la il·lustració, fins a la pintura sobre tota mena de suport, especialment objectes trobats. Les seves obres s'han pogut veure en ciutats com Màlaga, Oporto, València o San Francisco.
L'any 2016 va presentar el seu primer llibre d'il·lustracions: VIDA. Bestiari il·lustrat per Joana Santamans, amb textos d'Ernest Santamans. El llibre inclou dibuixos d'uns 100 animals diferents, ordenats en quatre grups: ocells, papallones, altres insecte i criatures marines. Les seves obres ofereixen una mirada profunda a la natura que ens rodeja a tots i en especial a la figura femenina.

## Referències

* ↑ «Joana Santamans» (en català, castellà i anglès). joanasantamans.net. [Consulta: 12 setembre 2017].
* ↑ «MISCELANEA · Artista:Joana Santamans» (en castellà). Miscelanea. [Consulta: 12 setembre 2017].
* ↑ «VIDA. Bestiari il·lustrat per Joana Santamans» (en català i castellà). I read bridge. [Consulta: 12 setembre 2017].
* ↑ «Joana Santamans» (en anglès). Behance. [Consulta: 12 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de l'artista
# Jaume Cubells i Sanahuja

Jaume Cubells i Sanahuja (Barcelona, 1925 - 2007) és un escultor català.
Entre el 1945 i el 1952 viurà a França i quan torna a Barcelona entra a estudiar a l'Escola de Belles Arts de Barcelona. A més de viure a França passa llargues temporades a Finlàndia, la Gran Bretanya i Bèlgica fins al 1960 que torna a treballar a Catalunya.
Jaume començarà a fer obres molt abstractes i emprarà la fusta com a material. Més endavant afegirà com a materials el metall i les resines sintètiques. La seva obra actual es caracteritza per tenir trets esquemàtics i amb la inspiració de símbols.
Exposà en 1962 al Cercle Artístic de Sant Lluc i a la Galeria Belarte el 1963. El 1967 exposarà obra seva a Florència juntament amb un grup anomenat Intrarealism. A més, ha fet exposicions a Amberes i Brussel·les. El 1973 Cubells participa en la I Exposición Internacional de Escultura en la calle que tingué lloc a Santa Cruz de Tenerife. L'obra que participà en aquesta exposició és una obra sense títol feta amb formigó. Actualment podem veure aquesta obra al Parque García Sanabria.
Va morir d'un atac cardíac l'any 2007, part de la seva obra està dipositada a Valls, a càrrec de la seva amiga, la pintora Esperança Mialet Llagostera.

## Referències

* ↑ «Jaume Cubells i Sanahuja». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Alemán, Gilberto. Excmo. Ayuntamiento de Santa Cruz de Tenerife. El Parque Municipal García Sanabria (en castellà), 2006, p. 94 [Consulta: 10 juny 2013]. Arxivat 2012-06-21 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Parque municipal García Sanabria (castellà)
# Jaume Cussó i Maurell

Jaume Cussó i Maurell fou un empresari català. El 1898 va fundar la fàbrica de pianos Ortiz & Cussó, que des del 1904 s'anomenà Cussó Sociedad Franco-Hispano-Americana. Els seus pianos van guanyar alguns premis a l'Exposició Universal de Milà de 1906 i a l'Exposició Universal de Brusel·less de 1910, i foren utilitzats per compositors i autors com Enric Granados o Arthur Rubinstein.
En el primer quart del segle XX fou president del Banco Hispano-Africano. Durant la primera guerra mundial fou acusat d'estar a sou dels empresaris de l'Imperi Alemany i d'acceptar suborns d'aquests quan era cap del Consell d'Economia Nacional. A més, el 1916 fou enviat com a vocal de Foment del Treball Nacional a Melilla, Ceuta i Tetuan per estudiar possibilitats comercials i colonitzadores.
Fou president de Foment del Treball Nacional de febrer del 1918 a febrer del 1922 i pertanyia al sector més favorable a un enfrontament obert amb la CNT. És l'únic president de Foment que no té retrat en la seu de Foment del Treball. El 1922 el rei Alfons XII d'Espanya li va concedir el títol el títol de vescomte de Cussó.

## Referències

* ↑ -Los-pianos-de-Granados Los pianos de Granados] a mundoclasico.com
* ↑ Maria Dolors Garcia i Ramon i Perla Zusman: Una mirada catalana a l'Àfrica: viatgers i viatgeres dels segles XIX i XX, p. 71.
* ↑ Foment del Treball, història d'un poder fàctic
* ↑ Revista Hidalguia, número 264. Año 1997, p. 727.
# Jaume Desplà

Jaume Desplà (ca. 1357 - 25 de juny de 1423) va ser un notari i el primer arxiver de l'Arxiu del Regne de València.
Fou nomenat notari a València el 14 de febrer de 1382. A diferència del que era comú fins aleshores, quan els notaris eren normalment fills de notaris, Desplà no sembla que el seu parentesc es relacionés amb personatges pertanyents a classes acomodades. Tot al contrari, el seu pare, Bernat Desplà, era taverner. Desplà fou un escrivà amb una extensa cultura, però també un funcionari fidel.
Després de la creació de l'Arxiu del Regne de València el 13 de setembre de 1419, Desplà es va convertir en el primer a ocupar el càrrec d'arxiver de la institució. Desplà exercia, aleshores com a escrivà del Consell de la ciutat de València, un càrrec en el qual havia succeït a Bertomeu de Vilalba, qui encapçalà l'Escrivania municipal durant més de trenta anys, i que segurament exercí com un dels mestres de Desplà en aquest ofici. Anteriorment, el 1412, estigué a la vila de Casp com a escrivà de les sessions que s'hi succeïren per a triar un nou rei per a la Corona d'Aragó, a més de ser un dels subscriptors de la sentència final del 28 de juny. El càrrec d'escrivà del Consell, fins a la creació de l'Arxiu Reial, era el càrrec més important del Regne de Valencia a nivell de gestió documental.

## Referències

* 1 2 3 Campos Perales, Agustí «Jaume Desplà (c. 1357-1423), primer arxiver de l'Arxiu Reial de València». Afers: fulls de recerca i pensament, Vol. 34, Núm. 92, (Exemplar dedicat a: La República Mundial de les LLetres. Perspectiva des de la cultura catalana), 2019, pàg. 149-167. ISSN: 0213-1471 [Consulta: 15 juny 2019].
* ↑ Pons Alós, Vicente «Los notarios valencianos en época de Pedro IV y Juan I (1351-1389). Aproximación a su prosopografía». Estudis Histories i dels Documents dels Arxius de Protocols, Núm. 30, 2012, pàg. 31-86. ISSN: 0211-5425.
# Joan Vilà Moll

Joan Vilà Moll (Barcelona, 12 de gener de 1987) és un músic i compositor de cinema català.
Va començar els estudis de piano als 7 anys al Taller de Músics, l'Escola Àngel Soler i l'Escola Santa Anna. Entre els seus mestres hi ha els compositors Lluís Vergés i Soler, Roque Baños i Lucio Godoy. També va estudiar amb Conrad Pope al Hollywood Music Workshop, Orchestration for films de Viena. Ha treballat com a editor musical al programa Zona Zàping de TV3, però també en curtmetratges, espots publicitaris i llargmetratges com Quién Eres (2018), Capa Negra (2018), Blue Rai (2017), Verano Rojo (2017) o Barcelona, nit d'hivern (2015). Compagina la feina de músic amb la de docent de música a l'Escola Santa Anna de l'Eixample, on imparteix classes de piano, bateria i llenguatge musical.
Ha guanyat el premi 2018 Hollywood Music in Media Awards i els Jerry Goldsmith Awards 2018.
S'interessà pel món del cinema des de petit, fascinat per les pel·lícules de Walt Disney Pictures, somiava amb dedicar-se a la producció cinematogràfica. Però va ser determinant la influència de la pel·lícula Cadena Perpètua (1994), amb la música composta pel Thomas Newman, cosa que va fer que decidís ser compositor de cinema, perquè així explicaria les històries a través del llenguatge de la música. A més de ser pianista, és també bateria a un grup de punk rock català anomenat Magda.

## Referències

* ↑ «Joan Vilà, la punta del iceberg» (en castellà). Artur Score, Óscar Salazar. 30 de setembre del 2018.
* ↑ «Entrevista a la secció Gente Corriente» (en castellà). El Periódico, Mauricio Bernal. 01 de novembre del 2018.
* ↑ «Llista completa dels guanyadors de HMMA 2018» (en anglès). Hollywood Music in Media Awards, 15 novembre del 2018.
* ↑ «Entrevista a Julia en la Onda» Onda Cero, Julia Otero. 23 de novembre del 2018

## Enllaços externs

* «Entrevista a Catalunya vespre» Catalunya Ràdio, Kilian Sebrià. 15 de novembre del 2018.
# Jimmy Breslin

James "Jimmy" Breslin (17 d'octubre de 1928 – 19 de març de 2017) fou un periodista i autor americà, guanyador d'un premi Pulitzer. Fins que va morir, escrivia una columna per l'edició del diumenge del New York Daily News. Era l'autor de nombroses novel·les, i les seves columnes han aparegut sovint en diversos diaris de la seva ciutat natal, Nova York. Va ser el columnista del diari Newsday de Long Island fins que es va retirar el 2 de novembre de 2004, tot i que ocasionalment encara hi publicava peces. Era conegut per les seves columnes que oferien un punt de vista comprensiu amb la classe treballadora de Nova York.
Breslin va morir el 19 de març de 2017 als 88 anys. Encara no se sap la causa de la seva mort, però s'estava recuperant d'una pneumònia.

## Referències

* ↑ Barry, Dan «Jimmy Breslin, Legendary New York City Newspaper Columnist, Dies at 88». The New York Times, 19-03-2017 [Consulta: 19 març 2017].
* ↑ Barry, Dan. «Jimmy Breslin, Legendary New York City Newspaper Columnist, Dies at 88». The New York Times, 19-03-2017. [Consulta: 19 març 2017].
# Joan Colomar Escandell

Joan Colomar Escandell (Formentera 1865 - 1943), conegut com a Joan d'en Pep Pere, va ser batlle de Formentera del 1931 al 1935.
Emigrà de jove a Montevideo, on va fer de mariner. Retornà i es dedicà a pescar i a la feina de pagès. Va esdevenir cap de llista del cartel de la candidatura Aliança Republicana guanyadora a les eleccions municipals del 12 d'abril 1931. Resultà elegit batle de l'illa amb 6 vots a favor, 3 abstencions i 2 en contra.
Durant el seu mandat aconseguí una gran popularitat per les diverses actuacions realitzades, encaminades a superar l'endarreriment en què estava immersa l'illa: un pla insular d'escoles, i la construcció de les Escoles de Sant Francesc (ses Escoles Velles), el pla d'urbanització de la Savina seguint el model ordenat i quadrangular de les eixamples, l'ampliació del port, la construcció del nou edifici de l'Ajuntament (ajuntament Vell), la caserna de la Guàrdia Civil (actual centre Gabrielet) i el cementeri nou de Sant Francesc
Per motius de salut va haver de deixar el seu càrrec a la batlia de l'illa l'any 1935.

## Referències

* ↑ Viñarás y Domingo, Antonio-José. De la dictadura a la república: 1931 según el Diari de Ibiza (en castellà). Palma: Universitat de les Illes Balears, p. 210, 306-307.
* ↑ Diversos Autors. Feim memòria: La Segona República, la Guerra Civil i el Franquisme a Eivissa i Formentera. Fòrum per la Memòria d'Eivissa i Formentera, 2010. ISBN 9788461390540.
* ↑ VSF. «Colomar Escandell, Joan». A: Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, 2012.
# Joan II de Xipre

Joan II de Xipre (Nicòsia, 16 de maig del 1418 - Nicòsia, 28 de juliol del 1458) va ser rei de Xipre, i va mantenir els títols nominals dels desapareguts regnes d'Armènia i de Jerusalem, va ser també príncep titular d'Antioquia.

## Biografia

Fill del rei Janus de Xipre i de la seva segona esposa Carlota de Borbó-La Marca. El 3 de juliol del 1440 es va casar amb Amadea Paleòleg de Montferrat (1418 - 1440), filla del marquès Joan Jaume de Montferrat, sense descendència. La seva segona esposa, una parent llunyana de la primera, amb qui es va casar a Nicòsia el 3 de febrer del 1442 va ser Helena Paleòleg (1428 - 11 d'abril de 1458), filla de Teodor II Paleòleg, dèspota de Morea i de la seva esposa Cleòfa Malatesta. Teodor era un fill de l'emperador romà d'Orient Manuel II Paleòleg i d'Helena Dragaš i germà dels dos últims emperadors, Joan VIII i Constantí XI. Del seu segon matrimoni va tenir dues filles:
* Carlota
* Cleòfa, que va morir jove.
A la mort de Joan II, el seu únic fill supervivent legítim, Carlota, el va succeir en el tron. Durant el seu govern, Còricos, únic reducte xipriota a Anatòlia es va perdre contra els karamànides el 1448.
Joan tenia un fill il·legítim amb Marieta de Patres, Jaume, a qui va fer nomenar arquebisbe de Nicòsia sent encara molt jove (16 anys). Jaume va demostrar no ser l'arquebisbe ideal, i va ser desposseït del seu títol després d'assassinar el reial camarlenc. El seu pare finalment el va perdonar i va restaurar l'arquebisbat. Jaume i Helena eren enemics, que competien per la influència sobre Joan. Després que Helena va morir el 1458, semblava que Joan designaria com el seu successor a Jaume, però Joan va morir abans de poder fer-ho.
Ell era l'últim descendent home legítim directe de Ramon d'Antioquia o Poitiers, un fill de Guillem IX d'Aquitània.

## Referències

* ↑ John Morby, Dinastías del mundo: un manual cronológico y genealógico (Oxford, Oxfordshire, Reino Unido: Oxford University Press, 1989), página 173.
* ↑ Jirí Louda y Michael MacLagan, Líneas de sucesión: Heráldica de las familias reales de Europa, 2a edició (Londres, Regne Unit: Little, Brown and Company, 1999), quadre 116.
# Jordi Molet i Canal

Jordi Molet i Canal (Molins de Rei, 12 de gener de 1977) és un jugador d'hoquei sobre patins català, que actualment juga al RSC Cronenberg en la posició de davanter.

## Trajectòria

Molet s'inicià al món de l'hoquei al Col·legi Sant Miquel Arcàngel de Molins de Rei. Format a les categories inferiors del FC Barcelona, el seu primer equip a la divisió d'honor va ser el Noia, amb el qual guanyà una Copa de la CERS i una Copa del Rei. La temporada 1998-1999 fitxà pel Reus Deportiu, club en el qual jugaria dues temporades abans de fitxar pel Lleida Llista Blava. Posteriorment, el 2004 fitxà pel SHUM Maçanet, fins a l'estiu del 2006, quan tornà al Noia per una temporada.
La temporada 2007/2008 va fitxar novament pel Reus, amb el qual guanya el Campionat del Món de clubs de 2008, disputat a la mateixa ciutat de Reus, la Copa d'Europa de 2009 disputada a Bassano del Grappa (Itàlia) i la Copa Continental de 2009 on anotà un gol a la final contra el CH Mataró. L'any 2013 va demandar l'entitat per impagament després que no es complissin els compromisos econòmics establerts en el contracte. La temporada següent fitxà pel club alemany RSC Cronenberg, on actualment és jugador-entrenador i on ha guanyat dues Copes d'Alemanya, els anys 2015 i 2019, la última de les quals li va valer per a ser premiat com a Entrenador de l'Any a Alemanya. Fins al 2018 fou entrenador de la selecció masculina d'Alemanya, en substitució de Marc Berenbeck.
A nivell internacional participà com a jugador de la selecció catalana durant els anys 2007 i 2008, període que li permeté ser l'integrant de l'equip subcampió de la Copa Amèrica 2007, la Copa Amèrica 2008 i campió de la Golden Cup 2008.

## Palmarès
### CE Noia

* 1 Copa de la CERS (1997/98)
* 1 Copa del Rei (1998)

### Reus Deportiu

* 1 Campionat del Món de Clubs (2008)
* 1 Copa Intercontinental (2009)
* 1 Copa d'Europa (2009)
* 1 Copa Continental (2009)
* 1 Oklliga 2010-2011

### RSC Cronenberg

* 2 Copes alemanyes (2015 i 2019)

### Selecció catalana

* 1 Golden Cup (2008)

## Referències

* 1 2 «Jordi Molet i Canal». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Mateo, Llorenç. «El Reus s'emporta el Mundial de Clubs que organitzava dins dels actes del Centenari». [Consulta: 29 març 2022].
* ↑ Polo, José. «Jordi Molet denuncia al reus deportiu per impagament». ViuMolinsdeRei.com, 07-03-2013. [Consulta: 19 juny 2014].
* ↑ «Jepi Selva presentat al Reus, Jordi Molet se'n va al Cronenberg». Okcat.cat, 02-07-2013. [Consulta: 12 novembre 2014].
* ↑ «Ehrung für RSC-Trainer Jordi Molet» (en alemany), 30-01-2020. [Consulta: 29 març 2022].
* ↑ «Jordi Molet zum Trainer des Jahres in Wuppertal geehrt» (en alemany), 11-12-2020. [Consulta: 29 març 2022].
* ↑ «Jordi Molet deja de ser seleccionador alemán» (en castellà), 17-11-2018. [Consulta: 29 març 2022].
# John H. Hubbard

John Hamal Hubbard (6 d'octubre de 1945) és un matemàtic estatunidenc, conegut per les seves contribucions, juntament amb Adrien Douady, a l'estudi del conjunt de Mandelbrot, la connexitat del qual és un dels resultats més importants dels dos matemàtics.
Estudiant d'Adrien Douady, el 1973 es doctorà a la Universitat de París XI amb un Doctorat d'État; el seu treball de tesi, Sur les sections analytiques de la courbe universelle de Teichmüller, fou publicat per l'American Mathematical Society. Hubbard ha fet recerca en una varietat de camps d'investigació que s'estén des de l'anàlisi complexa fins a la geometria diferencial, amb especial èmfasi en la dinàmica complexa, d'on ha publicat nombrosos articles i llibres.
Actualment és professor de la Universitat Cornell i de la Universitat de la Provença.
# Joaquín Enrique Valerio Olivera

Joaquín Enrique Valerio Olivera (Badalona, 12 de gener de 1973) és un futbolista català, que juga com a porter.

## Trajectòria

Sorgit del planter del Reial Madrid, Valerio va ser el porter titular del filial a mitjans de la dècada dels 90. Sense disposar d'oportunitats amb el primer equip, a l'estiu de 1995 fitxa per l'Hèrcules CF. Al conjunt alacantí juga mitja campanya. El club aconsegueix l'ascens a Primera, però el badaloní no té continuïtat i fitxa per l'Albacete Balompié, on recupera la titularitat.
Després de la bona campanya amb els manxecs, el Reial Betis el fitxa el 1997 per ser el porter suplent dels andalusos. Va romandre quatre anys a Sevilla, on va jugar tan sols 17 partits, 12 d'ells a la màxima categoria.
En busca d'oportunitats fitxa el 2001 per l'Elx CF. Disputa 38 partits amb els valencians, seguits de 24 més a l'any següent amb el CD Tenerife. La temporada 03/04 recala a la UD Almeria. Amb els andalusos realitza una discreta primera temporada, però les dues següents hi serà el porter titular, fins que l'arribada de l'holandés Sander Westerveld li barra el pas la temporada 06/07, la de l'ascens de l'Almeria a primera divisió.
Com quan estava a l'Hèrcules, Valerio no puja amb els andalusos a la màxima categoria, sinó que marxa a l'Elx de nou, ara suplent. L'estiu del 2008 deixa la Segona Divisió després vuit temporades consecutives per jugar amb el Polideportivo Ejido, a la categoria de bronze.

## Enllaços externs

* Fitxa de Valerio