OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La strada

La strada (literalment, en català, "La carretera") és una pel·lícula dramàtica italiana dirigida per Federico Fellini el 1954. Inscrita dintre del neorealisme italià, l'aclamada pel·lícula va aportar fama internacional al cineasta Fellini, que va guanyar el seu primer Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa. La pel·lícula va ser produïda per Dino De Laurentiis i Carlo Ponti i protagonitzada per Anthony Quinn i Giuletta Masina (dona de Fellini).

## Argument

La strada tracta sobre les penes d'una ingènua jove (Giulietta Masina) que és venuda a Zampanò (Anthony Quinn), un gitano brutal i sense miraments que es malguanya la vida amb el seu espectacle itinerant en el qual fa gala de la seva força bruta.

## Repartiment

* Anthony Quinn: Zampanò
* Giulietta Masina: Gelsomina
* Richard Basehart: el boig
* Aldo Silvani: Signor Giraffa, el propietari del circ
* Marcella Rovere: la vídua
* Livia Venturini: la monja

## Premis

Va ser candidata a l'Oscar el 1957 en la categoria de millor guió (Federico Fellini i Tullio Pinelli), i va guanyar el premi a la millor pel·lícula de parla no anglesa. En el Festival de Venècia de 1954, Fellini va guanyar el Lleó de Plata i va ser candidat al Lleó d'Or. A l'Argentina l'Associació de Cronistes Cinematogràfics de l'Argentina la va premiar com la millor pel·lícula estrangera el 1957.

## Llocs de rodatge

Bagnoregio, Viterbo, Ovindoli, L'Aquila.

## Referències

* ↑ «Sensacine» (en espanyol). [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ «Oscars» (en en anglés). [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ «unopelículas» (en espanyol). [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ «Filming & Production de La Strada» (en anglés). [Consulta: 6 desembre 2022].
# Laling

Laling (marathi लळिंग किल्ला) és un fort en ruïnes al districte de Dhule a Maharashtra, Índia, al turó de Laling a menys de 10 km de Dhule. El poble de Laling té uns dos mil habitants (1.594 el 1961).
Fou construït suposadament pel primer dels reis farúquides de Khandesh. Aquest fot (i no Thalner) fou concedit per Malik Raja (1370-1399) al seu fill gran el que demostrava que era el seu fort principal. Nasir Khan i el seu fill Miran Adil Khan hi foren assetjats el 1437 per un general bahmànida però va rebre ajut des del sultanat de Gujarat. Després va entrar en la foscor, però torna a ser esmentat en les campanyes dels mogols al Dècan del 1629 al 1631.
El fort està en un estat de ruïna, encara en peu; els temples de l'interior (hemandpanthi) estan molt deteriorats. Des del fort es gaudeix d'una bona panoràmica.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* «Laling fort». Govern de Maharashtra.

## Vegeu també

* Llista de fortaleses de Maharashtra
# Leopoldo Vallejos

Leopoldo Manuel Vallejos Bravo (16 de juliol de 1944) és un exfutbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1974.

## Referències

* ↑ «Perfil a FIFA.com». Arxivat de l'original el 2011-10-03. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Perfil a national-football-teams
# Hinsingen

Hinsingen (en alsacià Hinsínge) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2008 tenia 84 habitants.
Forma part del cantó d'Ingwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes de l'Alsace Bossue.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 92 | 106 | 96 | 96 | 82 | 72 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marc Rieger | |
# Daniel Pedoe

Daniel Pedoe (Londres, 29 d'octubre de 1910 - Saint Paul, 27 d'octubre de 1998), conegut usualment com Dan Pedoe, va ser un matemàtic anglès.
Pedoe va ser fill d'emigrants jueus polonesos de classe treballadora. Va ser el més petit de tretze germans. Va ser escolaritzat a Londres on es va canviar el seu cognom de naixement, Cohen, pel de Pedoe que era un anagrama del cognom matern. El 1930 va ingressar al Magdalene College de la universitat de Cambridge, en la qual es va doctorar el 1937, després d'una estança a l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton. A continuació va ser professor successivament de les universitats de Southampton, de Birmingham i del Westfield College, mentre col·laborava amb William Hodge en la creació del llibre, en tres volums, Methods of Algebraic Geometry que es va publicar entre 1947 i 1952. Aquest darrer any, va ser nomenat professor de la universitat de Khartum (Sudan), des de la qual va passar a la universitat Nacional de Singapur el 1959. El 1962 va anar als Estats Units, on després de ser professor breument de la universitat Purdue, va ser professor de la universitat de Minnesota, fins a la seva jubilació el 1981.
El seu camp de treball va ser la geometria. Tenia un do especial per a l'exposició, com ho demostra l'èxit del seu llibre The Gentle Art of Mathematics (1958). En els darrers anys de la seva vida, es va dedicar a l'estudi dels sangakus, uns trencaclosques rituals japonesos del període Edo.

## Referències

* ↑ Pedoe, 1998, p. 170.
* ↑ Pedoe, 1998, p. 173.
* 1 2 Poh, 1983, p. 57.
* ↑ Pedoe, 1998, p. 181.
* ↑ Pedoe, 1998, p. 182.
* ↑ Pedoe, 1998, p. 183.
* ↑ Hidetoshi i Rothman, 2008, p. x-xi.

## Bibliografia

* Hidetoshi, Fukagawa; Rothman, Tony. Sacred Mathematics: Japanese Temple Geometry (en anglès). Princeton University Press, 2008. ISBN 978-0-691-12745-3.
* Pedoe, Daniel «In Love with Geometry» (en anglès). The College Mathematics Journal, Vol. 29, Num. 3, 1998, pàg. 170-188. DOI: 10.2307/2687044. ISSN: 0746-8342.
* Poh, K.S. «A short note on a Pedoe’s theorem about two triangles» (en anglès). Mathematical Medley, Vol. 11, Num.2, 1983, pàg. 57-61. ISSN: 0217-2976.
* Steiner, Hans Georg. The Teaching of Geometry at the Pre-College Level (en anglès). Springer, 1971. ISBN 978-94-017-5638-9.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Daniel Pedoe» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Infante, Ronald. «Geometry and the Visual Arts». Mathematical Association of America, 2011. [Consulta: 27 febrer 2022]. (anglès)
* Satzer, William J. «Geometry: A Comprehensive Course». Mathematical Association of America, 2010. [Consulta: 27 febrer 2022]. (anglès)
# Paseo del Malecón (Múrcia)

El Paseo del Malecón és una construcció situada a la ciutat de Múrcia, a Espanya. A l'origen servia per contenir les avingudes del Segura. Va ser construït al segle xv, i a causa de la seva deterioració per pluges, vents i trànsit de cavalleries, va ser remodelat per Francisco de Luján i Arce el 1736.

## Estat actual

Se situa a tres metres sobre el nivell del sòl, i envolta la ciutat pel seu costat oest sobre més d'1,5 km. N'és un dels llocs més emblemàtics que s'utilitza com a lloc d'oci, de passeig i de descans. A més, tant durant les Festes de Primavera com la Fira de Múrcia, principals períodes festius de la ciutat, El Malecón acull recintes festers de casetes gastronòmiques, –barraques a les Festes de Primavera i Los Huertos, en la Fira de Setembre– mercats ambulants i casetes d'artesania.
A causa del deteriorament del passeig i el seu entorn han sorgit associacions com Malecón Murcia amb la intenció de reivindicar-lo, valorar-lo i conservar-lo, així com recollir la memòria col·lectiva dels ciutadans sobre aquest emblemàtic lloc, a través de diferents aportacions, ja sigui amb imatges, narracions, poemes, premsa, fets històrics, o qualsevol altre tipus d'informació que posi en valor aquest singular espai.

## Referències

* ↑ Google maps. «Paseo Malecón, 30009, Murcia». [Consulta: 13 octubre 2014].
* 1 2 Turisme Múrcia. «El paseo del Malecón» (en castellà). Arxivat de l'original el 21 d’octubre 2014. [Consulta: 13 octubre 2014].
* ↑ Regió de Múrcia Digital. «Paseo del Malecón. Introducción» (en espanyol). [Consulta: 13 octubre 2014].
* ↑ Associació Malecón Murcia. «Malecón Murcia» (en espanyol). [Consulta: 13 octubre 2014].

## Enllaços externs

* «Lloc web oficial de l'associació Malecón Murcia».
# Juan Montalvo

Juan Montalvo (Ambato, Equador, 1832 – París 1889), escriptor equatorià, considerat un dels millors assagistes americans en castellà del segle xix.
Montalvo fou educat a França i a Itàlia i retornà a l'Equador el 1860, on inicià la seva lluita contra el govern de Gabriel García Moreno. Creà la revista El Cosmopolita on defenia la llibertat religiosa i política. El 1870 s'exilà a França i després a Colòmbia, des d'on influïa a la política equatoriana amb els seus escrits, com La dictadura perpetua on criticava a García Moreno.
Posteriorment, amb el govern d'Antonio Borrero, intentà infructuosament que el president convoqués una assemblea constituent per redactar una nova constitució. El 1876 creà el diari El Regenerador. Amb l'accés al poder del dictador Ignacio de Veintemilla Montalvo tornà als seus escrits més combatius, els millors de la seva producció, com Las Catilinarias (1880), els Siete Tratados (1882) i La Mercurial Eclesiástica (1884). A Las Catilinarias desqualifica violentament a Veintemilla i anima al poble a revoltar-se.
Montalvo és un dels assagistes més brillants americans del segle xix. S'inscriu en els corrents anticlericals i romàntics de l'època i destaca pel domini de la llengua castellana i per l'hàbil ús de la sàtira literària.

## Referències

* ↑ Pérez, Galo René. Literatura del Ecuador (cuatrocientos años): crítica y selecciones. Editorial Abya Yala, 2001, p. 124–128. ISBN 978-9978-04-676-0.

## Bibliografia

* . Presses Univ. Franche-Comté, 1976.
# Gepils

Gepils és una masia situada al municipi de Pinell de Solsonès a la comarca catalana del Solsonès, amb l'actual construcció del segle xviii, però documentada l'any 1111. Està situada entre camps de cultiu a uns 300 metres a l'oest de la masia del Soler, a 500 metres al nord del barranc de Pinell.

## POUM

En el POUM del municipi de Pinell, es justifiquen les següents raons legals que n'aconsellen la recuperació i preservació:
* Paisatgístic: posició en el territori, visibilitat des dels recorreguts principals, integració en el paisatge.
* Mediambiental: l'estructura del medi rural del municipi es fonamenta en un sistema de masies gairebé equidistants que facilita l'explotació i control del medi. L'ocupació permanent de la masia facilitarà l'explotació agrícola i la preservació del medi. Primera residencia.
* Històric: època de construcció segle xvi. Raons històriques del seu enclavament i ús.
* Arquitectònic: Tipologia pròpia de la zona; elements constructius representatius.

## Referències

* 1 2 Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 170. D.L. L-418/95.
* 1 2 3 «Casa: Gepils» (pdf). Ajuntament de Pinell de Solsonès, 2009. Arxivat de l'original el 30 de desembre 2013. [Consulta: 30 desembre 2013].
* ↑ «Gepils». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Fausto Curiel Gutiérrez

Fausto Curiel Gutiérrez (Villegas, Castella la Vella, 1871 - Montserrat, Monistrol de Montserrat, Bages, 1917) va ser un bibliotecari, historiador i monjo de Montserrat.
Curiel va prendre l'hàbit de monjo el 1888 i, més endavant, fou ordenat sacerdot el 1895. Va ser destinat a Manila, on va patir els efectes de la guerra civil. Després, es va traslladar a les missions benedictines de Nova Núrsia (Austràlia), el 1901 va iniciar el catàleg de la Biblioteca de Montserrat, quan encara no era bibliotecari. El 1905 retornat definitivament a Montserrat, es va convertir en bibliotecari, càrrec que va ocupar fins a la seva mort, el 1917, amb poques interrupcions. Entre 1905 i 1917 va redactar un dietari, a través del qual es pot tenir notícia sobre la compra, intercanvi i donació de llibres. Va publicar treballs històrics a la “Revista Montserratina”, i edicions de mestres d'espiritualitat, com García de Cisneros i Alvarado. Es va dedicar sobretot a la història eclesiàstica, i molt especialment a la història de la Congregació de Valladolid.

## Referències

* 1 2 «Fausto Curiel Gutiérrez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Massot i Muntaner, Josep. Els creadors del Montserrat modern: cent anys al servei de la cultura catalana. L'Abadia de Montserrat, 2012, p. 62–63. ISBN 978-84-9883-529-8 [Consulta: 28 maig 2018].
# Hickory Hiram

Hickory Hiram és una comèdia muda estrenada el 1918. La pel·lícula fou dirigida per Edwin Frazee i és la segona pel·lícula d'Arthur Stanley Jefferson, més conegut per Stan Laurel.

## Referències

* ↑ Pàgina sobre la pel·lícula a www.silentera.com (anglès)
# Hintata

Els hintata foren una confederació amaziga de l'Atles central al Marroc, del gran grup Masmuda. Els seus membres són anomenats intis segons Ibn Khaldun.
Foren els primers que es van unir al mahdí Ibn Tumart (fundador dels almohades) sota la direcció del xeic Faska u-Mzal rebatejat Abu-Hafs Úmar, avi del que després fou el fundador de la dinastia hàfsida de Tunis Abu-Zakariyyà Yahya I (1228). Van lluitar amb els almohades arreu del nord d'Àfrica. Els que van restar al Marroc es va instal·lar al riu Draa.
Després de la fi de la dinastia almohade, els hintata del Marroc, sota el clan Awlad Yunus, que seria tanmateix descendent de Faska u-Mzal, va donar suport als marínides i va exercir un domini virtual al sud del Marroc. El sultà Abi Inan es va refugiar al seu territori el 1358 abans de morir. El xeic dels hintata fou visir dels marínides a Marràqueix i governador semi-independent; entre aquests visirs va destacar Amir que va governar un gran territori; es va casar amb la dona d'un sultà i finalment es va revoltar, però assetjat a la muntanya fou capturat i dut a Fes on fou executat (1370) però la seva família va seguir al front de la tribu i del govern de Marràqueix.
Quan els portuguesos es van establir a Safi, els xeics hintata són considerats reis de Marràqueix, herència recollida dels marínides quan aquests van perdre el poder, però el seu domini no anava gaire més lluny de la ciutat; els reis de Marràqueix van lluitar contra els portuguesos i quasi sempre foren derrotats; les seves relacions amb les tribu del sud tampoc no eren bones; quan els portuguesos van ocupar Azemmur l'1 de setembre del 1513, Marràqueix va estar al seu punt de mira i fou atacada per Nuno Fernández de Ataide el 12 d'abril de 1515 però foren rebutjats mercès al suport que els reis de Marràqueix van rebre dels xerifs sadites. El 1525 els sadites van ocupar Marràqueix i van posar fi a la dinastia assassinant el darrer sobirà Muhammad ibn al-Nasir Bu-Shantuf. El nom hintata va desaparèixer en endavant.

## Vegeu també

* Arghan

## Bibliografia

* G. Deverdun, Marrakech des origines à 1912, Rabat 1959
* A. Huici Miranda, Historia política del Imperio almohade, Tetuan, 1957
# Denis Henrion

* Aquest article tracta sobre el matemàtic Denis Henrion. Si cerqueu el matemàtic Clément Cyriaque de Mangin, vegeu «Clément Cyriaque de Mangin».
* Aquest article tracta sobre el matemàtic Denis Henrion. Si cerqueu el matemàtic Pierre Hérigone, vegeu «Pierre Hérigone».
Denis Henrion (França, c. 1580 - París, 1632) va ser un matemàtic francès.

## Vida i obra

Poques dades es coneixen del cert sobre la seva vida, fins al punt que alguns autors consideren que era el pseudònim que Clément Cyriaque de Mangin va utilitzar en algunes de les seves publicacions, així com el de Pierre Hérigone, tot i que existeix una controvèrsia sobre qui era cadascun de ells o si eren realment la mateixa persona.
Cajori li atribueix un text titulat Sommaire de l'algebre (1615) publicat en la seva traducció del Elements d'Euclides. També se li por atribuir un tractat sobre L'usage du compas de proportion (1631).

## Referències

* ↑ De Lucca, 2012, p. 46.
* ↑ Armengol Mascarell, 2018, p. 31.
* ↑ Cajori, 2013, p. 186.
* ↑ Masseno i Pereira, 2021, p. 56.

## Bibliografia

* Armengol Mascarell, Marta «L'algebrització de les matemàtiques : Procediments algebraics per resoldre problemes geomètrics». Universitat Politècnica de Catalunya, Treball Final de Grau, 2018, pàg. 1-48.
* Cajori, Florian. A History of Mathematical Notations (en anglès). Courier Co., 2013. ISBN 9780486161167.
* De Lucca, Denis. Jesuits and Fortifications (en anglès). Brill, 2012. ISBN 978-90-04-21651-8.
* Masseno, Thalya Cristiny de Sousa; Pereira, Ana Carolina Costa «Um Estudo Preliminar do Tratado L’vsage du Compas de Proporcion (1631) do Francês Didier Henrion» (en portuguès). História da Ciência e Ensino, Vol. 24, 2021, pàg. 52-64. DOI: 10.23925/2178-2911.2021v24p52-64. ISSN: 2178-2911.

## Enllaços externs

* Itard, Jean. «Henrion, Denis or Didier» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 20 agost 2024].
# Peganum

Peganum, és un gènere de la recent família Nitrariaceae (Sheahan), abans estava dins la família Zygophyllaceae.

## Descripció

Plantes de fulla persistent amb les fulles de disposició alternada, pinnatisectes. Les flors són tetràmeres o pentàmeres. Disc nectarífer molt desenvolupat. Fruit sense espines amb l'estil persistent.
El gènere té cinc espècies, són natives de zones temperado-càlides o subtropicals de tot el món. Als Països catalans està representada per Peganum harmala o amb nom popular harmalà, ruda bord, ruda silvestre o gra de burro.

## Taxonomia

* Peganum harmala L. - Síria
* Peganum mexicanum Bunge Mèxic
* Peganum nigellastrum Bunge (Xina)
* Peganum rothschildianum F.Buxbaum (Tunísia)
* Peganum texanum M.E.Jones (Amèrica del Nord)

## Referències

* ↑ Peganum en Planas Vasculares
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
* ↑ «Peganum harmala L.». Flara catalana. Arxivat de l'original el 2020-01-08. [Consulta: 8 març 2020].
* ↑ Noms de plantes : corpus de fitonímia catalana. Barcelona: TERMCAT. Centre de Terminologia, 2014, p. 475. ISBN 978-84-393-9168-5.

## Bibliografia

* Sheahan, Mary Clare; Chase, Mark W. «A phylogenetic analysis of Zygophyllaceae R.Br. based on morphological, anatomical and rbcL DNA sequence data» (en anglès). Botanical Journal of the Linnean Society, 122, 4, 01-12-1996, pàg. 279–300. DOI: 10.1111/j.1095-8339.1996.tb02077.x.
# KV37

KV37, acrònim de l'anglès King's Valley, és una tomba egípcia de l'anomenada Vall dels Reis, situada a la riba oest del riu Nil, a l'altura de la moderna ciutat de Luxor. Els fragments d'os trobats indiquen que la tomba va ser utilitzada per a un enterrament, però estan molt danyats i els seus inquilins originals són desconeguts. S'ha datat a l'Imperi Nou, en temps de la dinastia XVIII. L'entrada està entre roques, i després d'una escala es troba un corredor i una cambra. En el seu interior s'han trobat, a més de restes humanes, recipients escultures i documents. La ceràmica demostra que la tomba KV37 va ser utilitzada per a un enterrament i la seva pla i localització suggereixen que fos per la família reial. No està decorada i encara no ha estat totalment excavada. A causa de la diversitat dels objectes trobats, Elizabeth Thomas va aventurar que la tomba va ser utilitzada com a magatzem pels lladres de tombes.

## Referències

* ↑ «Unknown | Theban Mapping Project» (en anglès). [Consulta: 9 maig 2021].
# Félix Houphouët-Boigny

Félix Houphouët-Boigny (N’Gokro, 18 d'octubre de 1905 - Yamoussoukro, 7 de desembre de 1993) va ser el primer president de Costa d'Ivori, des de 1960 fins a la seva mort el 1993. Durant el seu govern es va traslladar la capital del seu país d'Abidjan a Yamoussoukro i s'hi van construir diverses obres d'infraestructura, entre les quals es destaca la Basílica de Nostra Senyora de la Pau de Yamoussoukro.

## Vegeu també

* Premi Félix Houphouët-Boigny
* President de Costa d'Ivori

## Enllaços externs

* Palabras de Su Majestad el Rey al recibir el Premio Felix Houphouët-Boigny de la UNESCO para el Fomento de la Paz (castellà)
* Félix Houphouët-Boigny - The Sage of Africa (1905-1993)(anglès)
* "Discurso pronunciado por el señor Houphouet-Boigny, Ministro de Estado en el estadio Geo-Andre en Abidján el 7 de septiembre de 1958" (castellà) (francès)
# Humphrey (gat)

Humphrey (1988 - Londres, març 2006) fou un gat i polític britànic. Des del mes d'octubre de 1989 fins al 13 de novembre de 1997 tingué la funció de Caçador de Ratolins en Cap de l'Oficina del Cabinet sota els governs de Margaret Thatcher, John Major i Tony Blair. Es jubilà alguns mesos després de l'elecció de Blair. Segons un memo de Jonathan Rees, el responsable principal de Humprey, la raó de la jubilació fou la salut del gat, que tenia problemes renals, tot i que corregueren rumors que Cherie Blair, la dona de Tony Blair, n'havia donat l'ordre.

## Referències

* ↑ «Purr-fect ending fur Humphrey!» (en anglès). BBC News, 25-11-1997.
* ↑ Verkaik, Robert «Status: Catnapped» (en anglès). The Independent, 09-12-2006, p. 18.
# Ibn Xuayb

Abu-l-Abbàs Àhmad ibn Muhàmmad ibn Xuayb al-Yaznaí al-Qirjaní (àrab: أبو العباس أحمد بن محمد بن شعيب القرجاني, Abū l-ʿAbbās Aḥmad b. Muḥammad b. Xuʿayb al-Qirjānī), més conegut simplement com a Ibn Xuayb (Taza, ? - Tunis, 1 de març de 1349) fou un metge, alquimista, botànic, astrònom, matemàtic, poeta d'anomenada i canceller del soldà marínida Abu-l-Hàssan.

## Bibliografia

* Velázquez Basanta, Fernando Nicolás. «Ibn Suhayb». A: Biblioteca de Al-Andalus (en castellà). vol.5. Almeria: Fundación Ibn Tufayl. ISBN 978-84-934026-5-5.
# InnoDB

InnoDB és un motor de base de dades per a MySQL el gestor de base de dades distribuït per MySQL AB. El principal avantatge respecte a altres sistemes proporcionats per MySQL és que proporciona transaccions que compleixen amb ACID (similar al que fa PostgreSQL) i també suporta claus foranes (integritat referencial declarativa).
InnoDB ha esdevingut un producte d'Oracle Corporation després de l'adquisició de Innobase Oy a l'octubre de 2005. El programari té una llicència doble: és distribuït per una llicència GPL GNU General Public License, però també pot ser llicenciat per tal d'utilitzar InnoDB amb programari propietari

## Comparació amb MyISAM

MyISAM és l'alternativa que utilitzen les bases de dades MySQL. Les principals diferències són:
* InnoDB es recupera d'una caiguda del sistema reemplaçant els seus fitxers de log. MyISAM ha d'escannejar i reparar o reconstruir tots els índexs i taules que han estat actualitzades però no actualitzades al disc.
* InnoDB utilitza una aproximació amb un cost fix en temps i MyISAM té un cost que creix amb la mida dels fitxers de dades. InnoDB ofereix un millor rendiment i una millor disponibilitat i seguretat a mesura que la base de dades creix.
* MyISAM depèn del sistema operatiu per fer la cau de lectures i escriptures de files mentre que InnoDB ho fa ell mateix.
* InnoDB emmagatzema les files físicament ordenades per la clau primària i MyISAM emmagatzema els registre en l'ordre en què són inserits. Els beneficis de velocitats són clars quan s'utilitza la clau primària. Per altra banda inserir registres en un ordre diferent al de la clau primària triga força més temps.
* InnoDB requereix més espai de disc i més memòria RAM.

## Referències

* ↑ «"Pàgina web a oracle.com"».
* ↑ «"Pàgina web a innodb.com"».

## Enllaços externs

* InnoDB - Lloc web oficial
* InnoDB al manual de MySQL Arxivat 2005-10-03 a Wayback Machine.
# Hipòlit (senador)

Hipòlit (en llatí Hippolytus, Ἱππόλυτος) va ser un suposat senador romà, mencionat per Jeroni d'Estridó, que va fer escrits a favor del cristianisme i contra els gentils. En realitat la seva personalitat és discutida: uns suposen que era el bisbe Hipòlit de Portus Romanus i altres el suposen un màrtir esmentat als martirologis, que hauria patit martiri sota Valerià I, i altres encara un tercer Hipòlit, també màrtir.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/502?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=HippolytusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 492. ]