OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Canis lupus monstrabilis

Canis lupus monstrabilis és una subespècie del llop (Canis lupus) classificada com a tal l'any 1937 pel biòleg Edward Goldman. Era de mida petita-mitjana (tot i que no tan petit com Canis lupus baileyi) i d'un color bastant fosc, encara que n'hi havia exemplars de color blanc.
El bisó era la seva principal font d'alimentació fins que els ramats d'aquest bòvid foren gairebé exterminats. Va ser, llavors, quan va començar a atacar i alimentar-se del bestiar dels colonitzadors europeus, la qual cosa el va conduir a l'extinció per part dels humans. Es trobava a Nord-amèrica: des del sud-est de Nou Mèxic fins al centre de Texas, la frontera de Mèxic i Louisiana. Es va extingir l'any 1942.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Cosmosmith (anglès)
* ↑ Mammal Species of the World (anglès)

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* Knowledgerush Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine. (anglès)
# Selivànikha

Selivànikha (en rus: Селиваниха) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 101 habitants. A principis del segle xx era utilitzat com a destinació d'exili administratiu.
# Cantó de Sant Joan de Roians

El cantó de Sant Joan de Roians és un cantó francès del departament de la Droma, situat al districte de Valença. Té 12 municipis i el cap és Sant Joan de Roians.

## Municipis

* Bouvante
* Échevis
* La Motte-Fanjas
* Leoncèl
* Oriol-en-Royans
* Rochechinard
* Santa Eulalia de Roians
* Sant Joan de Roians
* Sant Laurenç de Roians
* Saint-Martin-le-Colonel
* Sant Nasari de Roians
* Sant Tomàs de Roians
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | Benjamin Malossane | SFIO |
| 1955-1998 | Gérard Sibeud | UDR, després de RPR |
| 1998-2011 | Danièle Pic | Divers gauche, després PS |
| 2011- | Christian Morin | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Fraata

Fraata (Phraata) fou una ciutat de Mèdia que fou residència d'hivern dels reis de Pàrtia. Era una plaça forta ben defensada. Podria ser la mateixa ciutat que Estrabó descriu sota el nom de Vera, però avui no se sap on era exactament.
Se suposa que el nom deriva del rei Fraates.

## Referències

* ↑ Rawlinson, H. C. «Memoir on the Site of the Atropatenian Ecbatana». Journal of the Royal Geographical Society of London, 10, 1840, pàg. 65. DOI: 10.2307/1797839.
* ↑ Vaux, William S.W. «Phraata». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood (en anglès). Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
# Woolwich

* Per a altres significats, vegeu «Woolwich (Maine)».
Woolwich és un barri del districte de Greenwich de Londres, Anglaterra (Regne Unit). Està identificada al Pla de Londres com un dels 35 principals centres del Gran Londres.
Woolwich formava part del comtat de Kent fins al 1889.

## Referències

* ↑ Mayor of London. «London Plan (Consolidated with Alterations since 2004)». Greater London Authority, febrer 2008. Arxivat de l'original el 2010-06-02. [Consulta: 17 octubre 2010].
# Mamulique

El mamulique o carrizo de mamulique és una llengua extinta de les llengües comecrudo de Mèxic.
Va ser registrat en un vocabulari de vint-i-dues paraules a partir dels indis natius prop de Mamulique, Nuevo León, per Jean-Louis Berlandier en 1828 (Berlandier et al. 1828–1829, 1850: 68–71). Aquests parlants eren un grup d'unes quaranta-cinc famílies, totes elles cristianes hispanoparlants.

## Bibliografia

* Berlandier, Jean L.; & Chowell, Rafael (1828-1829). [Vocabularies of languages of south Texas and the lower Rio Grande]. (Additional manuscripts, no. 38720, in the British Library, London.)
* Berlandier, Jean L.; & Chowell, Rafael (1850). Luis Berlandier and Rafael Chovell. Diario de viage de la Comisión de Límites. México.
# Sidi Yahya Bni Zeroual

Sidi Yahya Bni Zeroual (àrab سيدي يحيى بني زروال) és una comuna rural de la província de Taounate de la regió de Fes-Meknès. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 15.452 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Cantó de Nonancourt

El cantó de Nonancourt és un cantó francès del departament de l'Eure, situat al districte d'Évreux. Té 14 municipis i el cap es Nonancourt.

## Municipis

* Acon
* Breux-sur-Avre
* Courdemanche
* Droisy
* Illiers-l'Évêque
* Louye
* La Madeleine-de-Nonancourt
* Marcilly-la-Campagne
* Mesnil-sur-l'Estrée
* Moisville
* Muzy
* Nonancourt
* Saint-Georges-Motel
* Saint-Germain-sur-Avre

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-19.. | M. de Viel-Castel | Divers droite |
| 19..-19.. | M. Bureau | Divers droite |
| 19..-1961 | M. Dauphin | radical |
| 1961-1967 | M. Mercier | radical |
| 1967-1992 | Maurice Mary | radical, després MRG |
| 1992-2004 | Jean-Louis Debré | RPR |
| 2004- | Joël Hervieu | UDF, després MoDem, després divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 6.006 | 6.557 | 7.023 | 7.722 | 9.978 | 10.747 | 11.568 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Sant Jurvèva

El cantó de Sant Jurvèva és un cantó francès del departament de l'Avairon, a la regió d'Occitània. Està inclòs en el districte de Rodez, té 7 municipis i el cap cantonal és Sant Jurvèva.

## Municipis

* Alpuèg
* Cantoenh
* Graissac
* La Calm
* Sant Jurvèva
* La Terrissa
* Vitrac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1999.- | Renée-Claude Coussergues | Divers droite | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.670 | 2.942 | 2.547 | 2.603 | 2.363 | 2.131 | 2.127 |

## Vegeu també

* Cantons de l'Avairon
# Francis Coquelin

Francis Coquelin (Laval, 13 de maig de 1991) és un futbolista professional francès que juga com migcampista defensiu. Anteriorment havia jugat pel València CF, i diferents equips anglesos i francesos.

## Palmarès
### Arsenal FC

* 2 Copes angleses: 2014-15, 2016-17.
* 1 Community Shield: 2015.

### València CF

* 1 Copa del Rei: 2018-19.

### Vila-real CF

* 1 Lliga Europa de la UEFA: 2020-21.

### Selecció francesa

* 1 Campionat d'Europa sub-19: 2010.

## Referències

* ↑ «Francis Coquelin: Overview». ESPN. [Consulta: 21 maig 2020].
* ↑ «Francis Coquelin: Overview». Premier League. [Consulta: 21 maig 2020].
* ↑ «34. Francis Coquelin».

## Enllaços externs

* Fitxa de Francis Coquelin a Arsenal.com
# Woomera

Woomera és un camp de tir i proves de projectils, coets i bombes atòmiques i d'hidrogen, al nord-oest d'Austràlia, a l'estat d'Austràlia Meridional, en ple desert. Annexa a ell es troba la ciutat del mateix nom, on resideixen els investigadors empleats en els laboratoris. És una regió prohibida i molt vigilada. Els aborígens que vivien en aquest desert van ser traslladats a altres regions. Woomera també és el nom d'una arma d'impuls que utilitzaven els aborígens i coneguda com a átlatl en altres cultures.

## Enllaços externs

* http://www.defence.gov.au/news/raafnews/EDITIONS/4702/features/feature02.htm
* http://www.woomera.com.au/ Arxivat 2009-02-23 a Wayback Machine.
* http://www.news.com.au/adelaidenow/story/0,22606,25829735-5018662,00.html
# Mamuka Mukhrani-batoni

Mamuka I (o Manushihr) fou el 15è príncep de Mukhran (Mukhrani-batoni) del 1734 al 1735.
Era fill d'Irakli Mukhrani-batoni.
Va deposar i expulsar el seu germà David II Mukhrani-batoni el 1734, i es va rebel·lar contra Pèrsia però va ser fet presoner i enviat com a ostatge a combatre a l'Afganistan el 1735. El va succeir Constantí III Mukhrani-batoni.
Es va escapar i es va refugiar a Rússia on va morir.

## Referències

* Genealogia dels Mukhrani-batoni
* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Sidi Badhaj

Sidi Badhaj o Sidi Rahhal (en àrab سيدي بدهاج, Sīdī Badhāj; en amazic ⵙⵉⴷⵉ ⴱⴷⵀⴰⵊ) és una comuna rural de la província d'Al Haouz, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.394 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Cantó de Noirmoutier-en-l'Île

El cantó de Noirmoutier-en-l'Île era una divisió administrativa francesa del departament de la Vendée, situat al districte de Les Sables-d'Olonne. Comptava amb 4 municipis i el cap era Noirmoutier-en-l'Île. Va desaparèixer el 2015.

## Municipis

* Barbâtre
* L'Épine
* La Guérinière
* Noirmoutier-en-l'Île

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1976 | Hubert Poignant | CNIP |
| 1976-2015 | Jacques Oudin | UDR, després RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 7.951 | 7.966 | 8.094 | 8.492 | 9.170 | 9.592 | 9.678 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Sesto Calende

Sesto Calende (Sèst en dialecte de Varese) és un municipi italià, situat a la regió de Llombardia i a la província de Varese. L'any 2010 tenia 10.830 habitants.
Es troba a la riba esquerra del riu Ticino.
# Cantó de Toló-9

El cantó de Toló-9 és un cantó francès del departament de la Var, situat al districte de Toló. Compta amb part del municipi de Toló.

## Municipis

* Toló

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1979 | M. Mattei | RPR |
| 1979-1998 | Paul Orsini | UDF |
| 1998-2004 | Danielle Daumas | PCF |
| 2004- | Jean-Guy Di Giorgio | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | 15.919 | 15.692 | 15.555 |
# 39 d'Aquari

39 d'Aquari (39 Aquarii) és una estrella de la constel·lació d'Aquari. Té una magnitud aparent de 6,04. Es tracta d'una estrella nana blanca grogosa; posseeix una magnitud absoluta de 2,86 i la seva velocitat radial positiva indica que l'estrella s'allunya del sistema solar.

## Observació

Es tracta d'una estrella situada a l'hemisferi celeste austral, molt a prop de l'equador celeste; el que comporta que pugui ser observada des de totes les regions habitades de la Terra, exceptuant el cercle polar àrtic. A l'hemisferi sud sembla circumpolar només en les àrees més internes de l'Antàrtida, sent de magnitud 6 es troba al límit de la visibilitat a ull nu. El millor període per a la seva observació és entre els mesos d'agost i desembre. El període de visibilitat és pràcticament el mateix en els dos hemisferis degut a la seva posició propera a l'equador celeste.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Catalogue of two-dimensional spectral types for the HD stars, Vol.4. Indicat a la font segons: SIMBAD. Autor: Nancy Houk. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1988.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 01-03-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 3 «Lithium abundance patterns of late-F stars: an in-depth analysis of the lithium desert» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 12-06-2018, pàg. 55–55. DOI: 10.1051/0004-6361/201732209.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 01-11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
# Fitoquímica

La fitoquímica en sentit estricte és l'estudi dels productes fitoquímics. Aquest són les substàncies químiques derivades de les plantes. En un sentit més limitat el terme es fa servir per descriure el gran nombre de components metabòlics secundaris que es troben a les plantes. Molts d'aquests són coneguts per proporcionar protecció contra els atacs dels insectes i les malalties de les plantes. També mostren un gran nombre de funcions de protecció pels consumidors humans. Les tècniques que normalment es fan servir en la fitoquímica són l'extracció, aïllament i elucidació estructural (espectrografia de masses, 1D i 2D NMR) de productes naturals, com també diverses tècniques de cromatografia (MPLC, HPLC, LC-MS). La fitoquímica s'usa a bastament en la medicina xinesa especialment en la medicina d'herbes. Les tècniques fitoquímiques es fan servir en la medicina xinesa aplicades al control de qualitat de diversos components i en tècniques analítiques.

## Elements constitutius

La llista d'elements químics dels quals les plantes estan compostes principalment—carboni, oxigen, hidrogen, calci, fòsfor, etc.—no és diferent de llistes similars d'animals, fongs, o fins i tot bacteris. Els components atòmics fonamentals de les plantes són els mateixos per a tota vida; només els detalls de la manera com s'ajunten són diferents.
La següent taula llista els nutrients elements químics essencials per a les plantes.
Micronutrients. (Necessaris en petites quantitats) :
| Element | Forma de captura | Notes |
| Clor | Cl$^-$ | Ajuda al creixement de les arrels |
| Bor | H BO$_3$ | Afecta la reproducció |
| Manganès | Mn$^{2+}$ | Activitat d'alguns enzims |
| Zinc | Zn$^{2+}$ | Intervé en la síntesi d'enzims i clorofil·la |
| Coure | Cu$^+$ | Enzims per a la síntesi de la lignina |
| Molibdè | MoO₄$^{2-}$ | Fixació de nitrogen, reducció dels nitrats |
| Niquel | Ni$^{2+}$ | Cofactor enzimàtic en el metabolisme dels compostos de nitrogen |
# Xenoturbella churro

Xenoturbella churro és una espècie de cuc marí amb simetria bilateral pertanyent al gènere Xenoturbella. Igual que les altres espècies del seu gènere, manca d'un sistema nerviós central, celoma, anus o òrgan reproductor.
Xenoturbella churro, que pren el nom precisament per la seva semblança al xurro, mesura 10 centímetres. Va ser trobat a 3.658 metres de profunditat en una emanació freda al golf de Califòrnia.
Va ser descrita per primera vegada, juntament amb altres tres noves espècies del mateix gènere, en un article publicat a la revista Nature del 4 de febrer de l'any 2016 per un equip de científics del Scripps Institution of Oceanography a l'UC Sant Diego, el Western Australian Museum i el Monterey Bay Aquarium Research Institute (MBARI) liderat pel biòleg marí Greg Rouse.
Les quatre noves espècies, totes elles de l'oceà Pacífic, s'afegeixen a les dues espècies ja conegudes de la costa occidental de Suècia.

## Vegeu també

* Arbre filogenètic

## Referències

* 1 2 Greg Rouse et al. «New deep-sea species of Xenoturbella and the position of Xenacoelomorpha.» Nature 530, 94-97. 4 de febrero de 2016. doi:10.1038/nature16545. Nature. Consultado el 30 de julio de 2016.
* ↑ «Desvelado el misterio del 'calcetín morado' en el fondo del mar.» El Mundo. Consultado el 30 de julio de 2016.
* 1 2 (En inglés.) «Scripps-Led Team Discovers Four New Deep-Sea Worm Species.» Scripps Institution of Oceanography at UC San Diego. Consultado el 30 de julio de 2016.
* ↑ https://www.vistaalmar.es/especies-marinas/peces-extranos/5508-descubierto-extrano-gusano-rosado-churro.html
# Selisxi (Mordòvia)

* Per a altres significats, vegeu «Selisxi».
Selisxi (en rus: Селищи) és un poble de la República de Mordòvia, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 309 habitants, pertany al municipi d'Atiàixevo.

## Referències

* ↑ И. К. Инжеватов. Топонимический словарь Мордовской АССР. Мордовское книжное издательство, 1987.
# Carbonat

Els carbonats, en química inorgànica, són sals de l'àcid carbònic (H₂CO₃) o èsters amb el grup R-O-C(=O)-O-R'. En química orgànica els carbonats són èsters de l'hipotètic àcid carbònic. Es poden formar a partir de fosgen (Cl₂C=O) i l'alcohol corresponent. Les sals tenen en comú l'anió CO₃$^{2-}$ i es deriven de l'àcid carbònic H₂CO₃. Segons l'acidesa o alcalinitat de la dissolució estan en equilibri amb l'hidrogencarbonat i el diòxid de carboni.
En geologia i mineralogia, els carbonats refereixen tant als minerals carbonats com a les roques carbonatades, formades principalment per minerals carbonats; tant les roques com els minerals presenten l'ió CO₃$^{2-}$ com a ió principal. Els minerals carbonats són molt comuns en la superfície terrestre, sent els més abundants, la calcita, la dolomita, l'aragonita o la siderita, entre d'altres. Les roques carbonatades més comunes són d'origen sedimentari com ara les roques calcàries o dolomites, malgrat que també poden tenir origen ígni com les carbonatites.
Els policarbonats basats en dialcohols com el 2,2-bis(4-hidroxifenil)-propà (HOC₆H₄-C(CH₃)₂-C₆H₄OH) tenen importància en la industrial com a matèria primera per a fabricar CD's o com substitut del vidre.
Un carbonat de recent descobriment, la putnisita, també conté l'anió sulfat, per la qual cosa encara no està clara la seva classificació definitiva.

## Carbonats com a formadors de roques

Els carbonats són un component fonamental en la formació de les roques carbonatades, és a dir, aquelles en les quals els minerals carbonats, habitualment calcita i dolimita, superen el 50% del material. Per tal que les roques siguin considerades carbonatades, cal que aquest 50% de carbonat no inclogui el ciment. En cas de tenir ciment carbonatat, és possible que s'estigués davant una roca formada per processos de carbonatació, és a dir, una roca que ha sofert un procés epigenètic amb introducció de minerals carbonats que, o bé reemplacen els minerals preexisten, o en canvi, omplen espais intersticials.
Les roques amb un contingut rellevant de carbonat poden ser tant sedimentàries, com ígnies o metamòrfiques, malgrat que les primeres són les més abundants i conegudes. Entre les roques sedimentàries, destaquen les calcàries (formades principalment per calcita) o les dolomies (formades majoritàriament per dolomita). Entre les ígnies, destaquen les carbonatites, que contenen més d'un 50% de carbonat d'origen magmàtic i entre les metamòrfiques, destaquen els marbres, roques abundants i molt emprades en construcció.

## Referències

* ↑ Nomenclature of inorganic chemistry: IUPAC recommendations 2005. Cambridge: Royal society of chemistry, 2005. ISBN 978-0-85404-438-2.
* ↑ «The world's newest mineral is unlike anything we've ever seen» (en anglès).
* ↑ «Carbonate rock» (en anglès). Mindat.
* ↑ «Diccionari General DCT - Carbonatació». Diccionari de Geologia - Institut d'Estudis Catalans (IEC). [Consulta: 4 novembre 2023].
* ↑ «Carbonatite» (en anglès). Mindat.
* ↑ «Marble» (en anglès). Mindat.
# Sestao

Sestao és un municipi de Biscaia amb 29.982 habitants (2006). Situat a la riba esquerra de la ria de Bilbao, pertany a la comarca del Gran Bilbao. Resta comunicat amb la línia 2 del metro de Bilbao, així com amb línies d'autobús urbà.
Ja des del segle xix Sestao té una forta component industrial, essent seu de siderúrgies i drassanes. Durant el segle XX la ciutat patí un important creixement demogràfic, ja que hi havia un dels Alts Forns de Biscaia. La reconversió del sector de l'acereria durant la dècada de 1990 provocà una forta commoció econòmica i social, produint-se protestes violentes. Al cap de deu anys la població censada gairebé s'havia reduït en més de 15.000 persones.

## Resultats electorals municipals

| Partit polític | Vots emesos | % de vots | Nombre de regidors 2007 | Nombre de regidors 2003 |
| PSE-EE/PSOE | 4.758 | 33,24 | 8 | 6 |
| PNB/EAJ | 4.480 | 31,30 | 8 | 6 |
| PP | 1.495 | 10,45 | 2 | 3 |
| EB-B/IU-Aralar | 1.159 | 8,10 | 2 | 2 |
| VPS | 677 | 4,73 | 1 | 3 |
| EA | 307 | 2,15 | 0 | 1 |
* Cens 27.635
* Vots 14.302
** Blancs 261
** Nuls 1.175
* Participació 56,68%
* Abstenció 44,32%

## Alcaldes a partir de 1975

* Jesús Sainz Planillos UCD 1969 - 1975.
* Guillermo Dorronsoro UCD 1975- 1976.
* Santiago Llanos PSE 1976-1987.
* José Luis Azpitarte PSE 1987-1988.
* Txetxu Milla PSE-EE 1988-1996.
* Segundo Calleja PSE-EE 1996-2003.
* Alberto Lozano PNB 2003-2007.
* José Luís Marcos Merino PSE-EE 2007 - actualitat.

## Persones il·lustres

* José Luis López Panizo (1922-1990): futbolista de l'Athletic Club de Bilbao.
* Venancio Pérez (1921-1994): futbolista de l'Athletic Club de Bilbao.
* Angel Landa Bidarte (1935): alpinista.
* Fidel Uriarte (1945): futbolista de l'Athletic Club de Bilbao.
* Domingo Uriarte "Rebonzanito": torero.
* Diego Mazquiarán "El Fortuna" (1895): torero.
* Hermenegildo Elices Rivas (Elices-Chato): Futbolista del Sestao-Athletic club de Bilbao-Real Madrid
* Ayo Félix il·lustre violinista (1933)
* Miguel Arregui y Trecet (1894-1944) organista i compositor
# Fitomassa

La fitomassa és la quantitat de biomassa vegetal present en un moment i en un lloc determinat. Per a poder-la comparar i agrupar s'expressa la fitomassa com a matèria seca (sense aigua).
S'ha calculat que la fitomassa total de la superfície de la Terra és de 2,4 bilions de tones. Aquest càlcul s'ha fet tenint en compte 106 formacions vegetals terrestres.
La fitomassa marina és 15.000 vegades inferior a la terrestre (1.700.000.000 tones)
El 56% d'aquesta fitomassa està en la zona tropical, el 18% en la zona boreal (Taigà) el 14% en la zona subtropical el 12% en la zona subboreal i l'1% en la zona polar.
El 82% de la fitomassa del món està en els boscos.

## Referències

* ↑ International Council of Scientifics Unions,Productivity of World ecosystems,Washington 1972
# Xenotriquinis

Els xenotriquinis (Xenotrichini) són una tribu de primats extints que visqueren entre el Miocè i l'Holocè a les Antilles Majors. No se sap amb certesa quan s'extingiren, però se sap que encara estaven vius al segle xvi. Des d'aleshores, no hi ha hagut cap primat endèmic de les Grans Antilles.
# Martin Straňovský

Martin Straňovský (12 de setembre de 1985, Nové Zámky, Eslovàquia) és un jugador d'handbol que desenvolupa el seu joc en la posició d'extrem esquerre. Juga al FC Barcelona Intersport de la Lliga ASOBAL i a la selecció eslovaca, amb la qual va disputar el Mundial d'handbol del 2011.
La temporada 2013-2014, va guanyar cinc títols amb el FC Barcelona, en un gran any en què l'equip només no va poder guanyar la Copa d'Europa, i a la Lliga ASOBAL va guanyar tots 30 partits disputats, amb un nou rècord de gols, 1146.

## Referències

* ↑ http://www.fcbarcelona.cat/handbol/handbol-equip/plantilla/jugadors/stranovsky%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ «Ple de triomfs històric per al Barça d'handbol». Lloc web del FC Barcelona, 23-05-2014. [Consulta: 1r juny 2014].