OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Abidè

Abidè o Abidenos (en llatí Abydenus, en grec antic Ἀβυδηνός "Abydenós", fou un historiador grec d'època desconeguda que va escriure una història d'Assíria (Ἀσσυριακά), segons Ciril d'Alexandria, en dialecte jònic.
Se sap que per la seva obra va utilitzar obres de Megastenes i Berós. Ciril d'Alexandria, Jordi Sincel·le i Eusebi de Cesarea van conservar diversos fragments de la seva obra, que resulta especialment valuosa per la seva cronologia. Un fragment important que aclareix alguns dubtes sobre la història assíria va ser descobert en una traducció armènia del Cronicó d'Eusebi.

## Referències

* ↑ Abydenus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 4
# Al-Sadd SC Doha

L'Al-Sadd Sports Club (àrab: نادي السد الرياضي, Nādī as-Sadd ar-Riyāḍī, ‘Club Esportiu d'as-Sadd') és un club poliesportiu qatarià de la ciutat de Doha. És especialment conegut pel seu equip de futbol, que és el que més títols ha aconseguit del país, tant en la lliga nacional com a la Copa de l'Emir. És, a més, l'únic club de Qatar que ha conquistat la Lliga de Campions de l'AFC, torneig que ha guanyat en dues ocasions. El seu equip de futbol juga actualment en la Qatar Stars League. El club compta també amb seccions de bàsquet, handbol, voleibol, atletisme i tennis de taula.

## Història
### Inicis del club (1969–1991)

El club va ser creat per un grup d'estudiants que jugaven junts a futbol en el barri d'Al-Farij, de Doha. Un dels estudiants, Nasser bin Moubarak Al Ali, va ser qui va sol·licitar al xeic Jassem bin Hamad l'autorització per a la fundació del club, que va tenir lloc el 21 d'octubre de 1969.
El seu primer títol no va trigar en arribar, guanyant la Lliga de Qatar la temporada 1971/72. Un campionat que va inaugurar dues dècades d'èxits, que el van situar entre els millors clubs del país, conquerint vuit lligues (1972, 1974, 1979, 1980, 1981, 1987, 1988 i 1989) i set Copes de l'Emir (1975, 1977, 1985, 1986, 1988 i 1991), així com el seu primer títol internacional: el Campionat Asiàtic de Clubs el 1989. Amb dos gols de Khalid Salman i un de Mohammed Ghanim, l'Al-Sadd va superar l'Al-Rasheed iraquià, convertint-se en el primer club àrab en conquerir el màxim torneig de clubs d'Àsia.

## Palmarès

* Lliga de Campions de l'AFC:
       1988
* Copa de Clubs Campions del Golf:
       1991
* Lliga de Campions aràbiga de futbol:
       2001
* Lliga qatariana de futbol:
       1971, 1974, 1977, 1980, 1981, 1987, 1988, 1989, 2000, 2004, 2006, 2007, 2013, 2019, 2021, 2022, 2024
* Copa de l'Emir de Qatar:
       1975, 1977, 1982, 1985, 1986, 1988, 1991, 1994, 2000, 2001, 2003, 2005, 2007, 2014, 2015, 2017
* Copa Príncep de la Corona de Qatar:
       1998, 2003, 2006, 2007, 2008, 2017, 2020
* Copa del Xeic Jassem de Qatar:
       1978, 1979, 1980, 1982, 1986, 1987, 1989, 1991, 1998, 2000, 2002, 2007, 2014, 2017, 2019
* Copa de les Estrelles de Qatar:
       2010, 2020

## Jugadors destacats

* Mauro Zárate
* Romário
* Marcio Emerson Passos
* Xavi Hernández
* Gabi
* Raúl González
* Carlos Tenorio
* Frank Leboeuf
* Abédi Pelé
* Ali Daei
* Karim Bagheri
* Hossein Kaebi

## Altres seccions

A més del futbol, el club té seccions en altres esports com handbol, basquetbol, voleibol, tennis taula i atletisme.

## Referències

* ↑ «Achievements» (en anglès). Al-Sadd Club, 11-09-2013. Arxivat de l'original el 2013-09-11. [Consulta: 24 maig 2018].
* ↑ «Al-Sadd Club». Arxivat de l'original el 8 agost 2014.
* ↑ «Qatar - List of Champions».
* 1 2 3 4 «Qatar - List of Cup Winners».

## Enllaços externs

* Al-Sadd SC Doha - Lloc web oficial
* web no oficial en àrab i anglès Arxivat 2009-03-21 a Wayback Machine.
# Albert Batlle i Bastardas

Albert Batlle i Bastardas (Barcelona, 1953) és un advocat, polític i gestor públic català que ha desenvolupat gran part de la seva trajectòria professional a l'Ajuntament de Barcelona i a la Generalitat de Catalunya. És llicenciat en Dret per la Universitat de Barcelona.

## Biografia

Batlle nasqué al barri de Sant Gervasi de Barcelona. Cursà els primers estudis a l'escola Nausica i els secundaris a l'Institut Menéndez Pelayo. Entrà a l'escoltisme a l'AE Jaume Balmes de Minyons Escoltes, on restà fins finals dels anys 70. A la universitat prengué contacte amb grups d'estudiants d'esquerra catalanista com ara Estudiants Revolucionaris (vinculat al Partit Socialista d'Alliberament Nacional). El 1975 entrà a Convergència Socialista de Catalunya i participà en el procés de creació del Partit dels Socialistes de Catalunya, on milità i exercí diversos càrrecs orgànics (Comissió Executiva Nacional, etc.). Entre els anys 1977 i 1983 exercí l'advocacia.

### Trajectòria política

L'any 1983 inicià la seva trajectòria política com a regidor a l'Ajuntament de Barcelona amb diverses responsabilitats, entre d'altres com a regidor d'Esports (1995-2003), regidor del districte Horta-Guinardó, i com a membre de l'Àrea d'Esports de la Diputació de Barcelona.
A finals de l'any 2003 fou nomenat Secretari de Serveis Penitenciaris Rehabilitació i Justícia Juvenil, òrgan adscrit al Departament de Justícia de la Generalitat, càrrec que desenvolupà fins al gener de l'any 2011. L'any 2011 fou nomenat director adjunt de l'Oficina Antifrau de Catalunya.

### Direcció de Mossos

El 10 de juny de 2014 fou nomenat director general de la Policia, en substitució de Manel Prat i Peláez. Tres anys després, el 17 de juliol de 2017 va presentar la seva dimissió davant del conseller d'Interior, Joaquim Forn, quan falten dos mesos i mig per a la data anunciada pel Govern per a la celebració del referèndum d'independència de l'1-O. El seu successor va ser Pere Soler i Campins.
El març de 2019 es va incorporar a Units per Avançar.

## Referències

* ↑ Costa i Riera, Joan. Dels moviments d'església a la militància política. Barcelona: Mediterrània, 1997, pàg. 196-197. ISBN 9788489622388.
* 1 2 «Albert Batlle, exalt càrrec del tripartit, nou director dels Mossos d'Esquadra». 324.cat, 10-06-2014. [Consulta: 11 juny 2014].
* ↑ Oficina Antifrau de Catalunya, Trets biogràfics del nou director Albert Batlle Arxivat 2014-06-13 a Wayback Machine.
* ↑ El nou director adjunt de l'Oficina Antifrau rescata a un càrrec del PSC per ser el seu adjunt
* ↑ Colomer, M «El Govern nomena l'exalt càrrec socialista Albert Batlle director general dels Mossos». Ara, 10-06-2014.
* ↑ «Referéndum: Dimite Albert Batlle, director de los Mossos d'Esquadra». La Vanguardia.
* ↑ «Albert Batlle y Joaquim Llimona fichan por Units per Avançar». El Periódico, 11-03-2019 [Consulta: 19 març 2019].
# Académico de Viseu Futebol Clube

L'Académico de Viseu Futebol Clube és un club de futbol professional portuguès amb seu a Viseu. Fundat l'any 1914 com a Clube Académico de Futebol, el club va patir diversos canvis al llarg dels anys, es va dissoldre l'any 2005 per problemes econòmics i es va refundar amb el seu nom actual. El club juga a la LigaPro, celebrant els partits a casa a l'Estádio do Fontelo, amb una capacitat d'uns 9.000 espectadors.

## Història

El 2005, el Clube Académico de Futebol, un històric fundat oficialment el 1914 que va competir en quatre temporades de màxima divisió als anys vuitanta (l'última va ser la 1988–89), va cessar per problemes financers. El setembre de 2005, el Clube Académico de Futebol i el GD Farminhão van signar un protocol que va fer que aquest últim canviés de nom a "Académico de Viseu Futebol Clube", la seva seu a Viseu, el seu estadi a Estádio do Fontelo i el seu logotip i colors fossin els mateixos que els de l'extint Clube Académico de Futebol, conservant així l'antic i històric Clube Académico de Futebol.
L'Académico de Viseu Futebol Clube va tornar a competir immediatament a la primera lliga regional de Viseu, aconseguint l'ascens a la Terceira Divisão en la seva segona temporada el 2007.
En l'últim partit de la temporada 2008-09, després d'una victòria per 2-0 contra l'Anadia FC, l'equip va ascendir a la tercera divisió, una gesta que es va aconseguir amb diferència de gols. No obstant això, de seguida tornarien a baixar.
La temporada 2012-2013 l'equip va aconseguir l'ascens a Segona Lliga i va aconseguir un sòlid 11è lloc la temporada següent. El 2014/2015 es van mantenir en aquesta divisió.

## Palmarès

* Tercera Divisió: 1
** 2011–12
* AF Viseu Liga de Honra: 11
** 1947–48, 1950-51, 1951–52, 1952–53, 1956–57, 1957–58, 1958–59, 1960–61, 1963–64, 1964–65, 2006–07

## Referències

* ↑ Clube Académico de Futebol de Viseu; Glórias do Passado, 19 gener 2009 (portuguès)
* ↑ FPF suspende jogos de todas as equipas do Ac. Viseu (FPF suspends games of all Ac. Viseu's teams); Record, 6 gener 2006 (portuguès)

## Enllaços externs

* Académico de Viseu Futebol Clube - Lloc web oficial
* Académico de Viseu a ZeroZero (portuguès)
# Alabama Hills

Les Alabama Hills (Turons d'Alabama en català) són una formació rocosa situada a l'est de la Sierra Nevada a l'Owens Valley de Califòrnia (Estats Units) a prop del poble de Lone Pine. Així com geogràficament són considerades una serralada de turons, geològicament són part de la Sierra Nevada.

## Bibliografia

* Geology Underfoot in Death Valley and Owens Valley, Sharp, Glazner (Mountain Press Publishing Company, Missoula; 1997) ISBN 0-87842-362-1.
Notes:
* ↑ National Park Service. «The Great Outdoors» (HTML) (en anglès). NPS.gov, 20-06-2008. [Consulta: 8 juliol 2008]. «is a few miles west of Lone Pine.»

## Enllaços externs

* Alabama Hills Recreation Area Arxivat 2007-02-02 a Wayback Machine., U.S. Bureau of Land Management
* The Arches of the Alabama Hills Arxivat 2012-06-11 a Wayback Machine..
* Alabama Hills - VR Panorama Arxivat 2008-12-07 a Wayback Machine.
# Adí ibn Mussàfir

El xeic Adí ibn Mussàfir (en àrab ʿAdī b. Musāfir), conegut en kurd com a Xeic Adí (Şêx Adî), fou un religiós musulmà pretesament d'origen omeia, nascut prop de Baalbek vers l'any 1075 i mort vers el 1162 a les muntanyes del Kurdistan. Va fundar una confraria de tipus sufí, l'adawiyyia, que va influir de manera important en el desenvolupament del yazidisme, on el xeic és considerat com un sant. La seva tomba a Lalish, a l'Iraq, és el centre de pelegrinatge dels yazidites.

## Biografia

Després de fer diversos viatges i d'haver estudiat amb diversos mestres sufís, el 1111 es va establir a Lalish, prop de Mossul, on va fundar un convent i l'orde dels adawiyya amb unes regles molt estrictes. L'orde, on tots els membres eren kurds, va adquirir molta força; al segle xiv gaudien d'un estatut de virtuals prínceps independents a Bayr Fat (al costat de Baalbek, lloc del naixement del fundador).

## Referències

* ↑ «Yazidis» (en anglès). Encyclopaedia Iranica, 20/07/2004. [Consulta: 12 agost 2014].
* ↑ Spät, Eszter. The Yezidis (en anglès). 2a edició. Londres: Saqi, 1985. ISBN 0-86356-593-X.
# Adí ibn Adí al-Kindí

Adí ibn Adí al-Kindí (segles VII-VIII) fou un tabi de la Jazira que va servir a Armènia amb Abd-al-Aziz ibn Hàtim al-Bahilí (706-709) i va arribar a governar aquest virregnat (ostikanat) per uns mesos. Com indica la seva nisba, pertanyia a la tribu dels Kinda.

## Referències

* Sahih al-Bukhari: The Early Years of Islam, per Imam al-Bukhari, Lahore 1938, reimp. Gibraltar 1981, 1993, 2013.
# Albert von Behaim

Albert von Behaim o Albertus Bohemus (Passau, 1180 – 1260) fou un legat del Papa i defensor dels drets papals davant del sacre emperador romanogermànic Frederick II.

## Vida

Probablement nascut a Boheiming o Böhaming, a la Diòcesi de Passau, va morir a Passau. Fou partidari dels papes en la seva lluita contra Frederic II. L'any 1205 va anar a Roma, on va ser contractat pel tribunal papal com un expert en lleis. El 1237, va retornar a Alemanya, i amb molts esforços va formar una lliga contra Frederic II amb Otó de Baviera, Wenceslaus de Bohemia, i Frederic II el Bataller. Quan es va pronunciar l'excomunió contra l'emperador, l'any 1239, Behaim va ser elevat a delegat permanent i fou l'encarregat de fer complir la sentència.
Amb aquest objectiu, va apel·lar als bisbes d'Alemanya l'any 1240, i quan aquests es van declarar negligents, va excomunicar un bon nombre d'eclesiàstics i personatges prominents. Al mateix temps, va realitzar gestions per afavorir l'elecció d'un rei nou. Tanmateix, la seva severitat excessiva no va tenir cap efecte, i va ser forçat a deixar el país. L'any 1245, el trobem al Consell de Lyon, on Frederic II fou, altra vegada, excomunicat i Albert von Behaim va seguir treballant, com abans, contra l'emperador.
La seva feina de delegat papal va finalitzar el 1253. A partir d'aleshores, va viure a Passau, on havia exercit de degà del capítol de del 1246. Va treballar amb zel, però no sense poder evitar molts conflictes, fins a la seva mort.

## Obra

Va deixar dos diaris, coneguts com el primer i segon Missivbuch. Fragments del primer van ser editats per Andreas Felix von Oefele, a "Rerum Boicarum Scriptores", vol. 1; el segon per Konstantin von Höfler, a "Bibliothek des litterarischen Vereins" (Stuttgart, 1847).

## Bibliografia

* Aquest article incorpora fragments d'una publicació que està en domini públic: «Albert von Behaim». A: Charles Herbermann. Catholic Encyclopedia. Nova York: Robert Appleton, 1913.
# Alfred Julbe Bosch

Alfred Julbe Bosch (Barcelona, 6 de juliol de 1960) és un entrenador de bàsquet català.

## Trajectòria esportiva

La seva carrera va començar a Badalona, per entrenar més tard a Girona, Saragossa, Càceres i Andorra. Suma 542 partits a l'ACB, amb un 54% de victòries.

## Clubs

* Sant Josep Badalona. (Tècnic de les categories)
* 1983-84: Sant Josep Badalona. (Entrenador de l'equip Juvenil).
* 1989-93: CB Girona. El 13/10/93, després de 7 partits, dimiteix del seu càrrec fent-se càrrec de l'equip de forma provisional el segon entrenador Pepe Rodríguez, fins a la incorporació l'22/10/93 d'Iñaki Iriarte.
* 1996-00: Joventut de Badalona. El 20/12/99, després de dirigir 16 partits, és destituït i substituït per Josep Maria Izquierdo, el seu entrenador ajudant.
* 2000-01: Càceres CB. El 07/12/2000 es fa càrrec de l'equip substituint a Manolo Flores.
* 2002-03: Basket Saragossa 2002 (LEB). Sense equip a principi de temporada, el 19/03/2003 es fa càrrec del Basket Saragossa 2002 substituint Ranko Zeravica.
* 2003-04: Basket Saragossa 2002 (LEB)
* 2004-05: Basket Saragossa 2002 (LEB). Sense equip a principi de temporada, el gener de 2005 es fa càrrec del Basket Saragossa 2002 substituint Óscar Quintana.
* 2005-06: Basket Saragossa 2002 (LEB)
* 2020-: Uni Girona

## Palmarès

* Campió de la Copa del Rei amb el Festina Joventut a la temporada 1996-97
* Subcampió de la Copa del Rei amb l'Amway Saragossa en la temporada 1994-95
* Subcampió de la Copa del Rei amb el Festina Joventut a la temporada 1997-98
* Campió de la Copa Príncep d'Astúries amb el Joventut Badalona a les temporades 1986-87 i 1988-89
* Subcampió de la Recopa d'Europa amb el Joventut Badalona la temporada 1987-88
* Campió de la Copa Príncep d'Astúries (LEB) amb el Basket CAI Saragossa la temporada 2003-2004

## Referències

* ↑ «Alfred Julbe, nou entrenador de l'Spar Girona». unigirona.cat, 02-11-2020 [Consulta: 4 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Alfred Julbe al web de l'ACB Arxivat 2010-05-16 a Wayback Machine.
* Fitxa d'Alfred Julve a l'AEEB
# Alfred Jørgensen

Alfred Jørgensen és el nom dels següents personatges:
* Alfred Frøkjær Jørgensen (1890–1973), gimnasta danès que va disputar els Jocs Olímpics de 1920
* Alfred Ollerup Jørgensen (1898–1988), gimnasta danès que va disputar els Jocs Olímpics de 1920
# Agustín Ignacio Orión

Agustín Ignacio Orión (Ramos Mejía, Buenos Aires, Argentina, 26 de juny de 1981) és un futbolista argentí. Juga en la posició de porter. El seu club és Boca Juniors on és el porter titular i juga també a la selecció de futbol de l'Argentina.
El juny de 2014 fou un dels 23 seleccionats per Alejandro Sabella per representar l'Argentina a la Copa del Món de Futbol de 2014 al Brasil.

## Referències

* ↑ «Jugadors de l'Argentina per la Copa del Món de Futbol de 2014». Web de la FIFA. Arxivat de l'original el 2014-06-06. [Consulta: 6 juny 2014].
# Alcester (Dakota del Sud)

Alcester és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 880 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alcester tenia 880 habitants, 388 habitatges, i 233 famílies. La densitat de població era de 999,3 habitants per km².
Dels 388 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,4% hi vivien parelles casades, en un 5,7% dones solteres, i en un 39,7% no eren unitats familiars. En el 36,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,9% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 19,9% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 33,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 71,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.432 $ i la renda mediana per família de 44.286 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.047 $ mentre que les dones 21.167 $. La renda per capita de la població era de 16.593 $. Entorn del 6,5% de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alcester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alcester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Alcestes (òpera)

«Alcestes» té aquests significats:
Entre les moltes òperes que porten per títol Alcestis, basades en la tragèdia homònima d'Eurípides, destaquen les següents:
| Any | Autor | Entrada a la Viquipèdia | Ciutat |
| 1674 | Jean-Baptiste Lully | Alcestes (Lully) | París |
| 1680 | Nicolaus Adam Strungk | Alcestes (Strungk) | Hamburg |
| 1718 | Giuseppe Porsile | Alcestes (Porsile) | Roma |
| 1750 | Georg Friedrich Händel | Alcestes (Händel) | (mai estrenada) |
| 1767 | Christoph Willibald Gluck | Alcestes (Gluck) | Viena |
| 1768 | Pietro Alessandro Guglielmi | Alcestes (Guglielmi) | Milà |
| 1773 | Anton Schweitzer | Alcestes (Schweitzer) | Weimar |
| 1780 | Ernst Wilhelm Wolf | Alcestes (Ernst Wolf) | Weimar |
| 1783 | Étienne-Joseph Floquet | Alcestes (Floquet) | París |
| 1785 | Friedrich Benda | Alcestes (Benda) | Berlín |
| 1922 | Rutland Boughton | Alcestes (Boughton) | Festival de Glastonbury |
| 1924 | Egon Wellesz | Alcestes (Wellesz) | Hannover |

## Referències

* Guia Universal de la Música Clàssica. Pascual, Josep. Ed. Robinbook 2004
* Òpera. VV. AA. Ed. Könemann Verlagsgesellschaft 1999
# Alina Rodríguez

Alina Rodríguez (l'Havana, 4 d'octubre de 1951-27 de juliol de 2015) va ser una actriu cubana.
Va actuar en pel·lícules, sèries de televisió i teatre per més de tres dècades, es va convertir en favorita del públic i la crítica. Va morir el 27 de juliol de 2015, als 63 anys.

## Filmografia
### Cinema

* 1986, Otra mujer, direcció Daniel Díaz Torres
* 1990, María Antonia, direcció Sergio Giral
* 2000, Lista de Espera
* 2014, Conducta, per la qual va guanyar el premi a la millor actriu en la XXI Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya

### Teatre

* 2014, Contigo, pan y cebolla

### Televisió

* 1987, La séptima familia (telenovel·la)
* 1997, Tierra Brava (telenovel·la)
* 2007, Historias de Fuego (telenovel·la)

## Referències

* ↑ El Universal. «Actriz cubana Alina Rodríguez pierde batalla contra el cáncer», 28-07-2015. Arxivat de l'original el 2018-03-25. [Consulta: 28 juliol 2015].
* ↑ Diario de Cuba. «Entrevisa a Alina Rodriguez», 01-08-2015. Arxivat de l'original el 4 d'agost de 2015. [Consulta: 28 juliol 2015].
* ↑ La mexicana “Güeros”, mejor película de la 21ª Mostra de Cataluña, LatAm Cinema, 21 d'abril de 2015
# Alina Szapocznikow

Alina Szapocznikow (polonès: [ʂapɔt͡ʂˈɲikɔf]; o Alina Szaposznikow; (16 de maig de 1926 – 2 de març de 1973) va ser una escultora polonesa, supervivent de l'Holocaust.
Durant la Segona Guerra Mundial va ser empresonada als guetos de Pabianice i Łódź i a Auschwitz, Bergen-Belsen i Theresienstadt, tots ells campaments de concentració nazi. Les seves obres sovint eren reproduccions de parts del seu cos o del seu fill. Va treballar principalment amb bronze i pedra i la seva feina provocativa va recordar gèneres com el surrealisme, el nourealisme, i el pop art. Va morir als 46 anys víctima d'un càncer de mama.

## Exposicions

* 2010 – Out of My Mouth: chewing gum sculptures The Photosculptures of Alina Szapocznikow al Henry Moore Institute, Leeds
* 2012 – Alina Szapocznikow: Sculpture, Undone, 1955-1972, Museum of Modern Art, Nova York i el Hammer Museum, Los Angeles
* 2015 – Them at Schinkel Pavillon, Berlin
* 2015 – Alina Szapocznikow, at Andrea Rosen Gallery, Nova York
* 2017 – Alina Szapocznikow: Human Landscapes, al The Hepworth Wakefield, Anglaterra

## Referències

* ↑ «Alina Szapocznikow» (en anglès). Culture.pl. Institut Adam Mickiewicz. Ministeri de Cultura i Patrimoni Polonès. [Consulta: 17 març 2021].
* ↑ Saltz, Jerry «And We're Also Anticipating...». New York, August 27 – setembre 3, 2012.
* ↑ «Alina Szapocznikow: Sculpture Undone, 1955–1972 | MoMA». [Consulta: 3 març 2018].
* ↑ «Alina Szapocznikow: Sculpture Undone, 1955–1972».
* ↑ Davidson, Alex «"Them" at Schinkel Pavillon» (en anglès-us). Art Forum, 2015. Arxivat 2017-10-18 a Wayback Machine.
* ↑ «Alina Szapocznikow: Human Landscapes». Galerie Loevenbruck. Galerie Loevenbruck, 2017.

## Bibliografia

* Alina Szapocznikow [1926-1973]. Institute for the Promotion of Art Foundation. ISBN 83-910706-1-1 [Consulta: 22 octubre 2018].