OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Unió Tipogràfica Balear

Unió Tipogràfica Balear fou una societat de caràcter sindical fundada a Palma el 1897 com a continuadora de la Societat Tipogràfica de Mallorca, creada el 1881 com a secció local de la Federació de Treballadors de la Regió Espanyola (FTRE) i que aplegava els obrers tipògrafs de Mallorca. Els seus principals dirigents foren Ricard Sanjuan, Josep Sitjar, Guillem Marimon i Antoni M. Alsina.
Formà part de la Federació de Societats Obreres de Balears i s'integrà en la UGT de les Illes Balears.

## Referències

* 1 2 «Unió Tipogràfica Balear». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mastians

Els mastians (en llatí Mastiani, en grec antic Μαστιανοί) eren un poble de la costa sud d'Hispània a l'est de les columnes d'Hèrcules, als que pertanyia la ciutat de Màstia (Mastia, Μαστία), associada generalment a l'actual Cartagena.
Els mencionen Hecateu, Esteve de Bizanci i Polibi, però no apareix el seu nom en autors posteriors. Hanníbal se'n va emportar una bona part a Àfrica. Mastia podria la mateixa ciutat esmentada com a Massia (Μασσία), que Teopomp de Quios diu que era veïna dels tartessis. Hecateu assigna a aquest poble, a més de la ciutat de Màsia, les de Maenobra (Μαινόβωρα), probablement després Maenoba; Sixus (Σίξος) després Sex o Hexi; Molybdana (Μολυβδάνα) i Syalis (Σύαλις) probablement després Suel.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Mastiani». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 2 març 2021].
# David di Donatello 1973

La 18a edició dels premis David di Donatello, concedits per l'Acadèmia del Cinema Italià va tenir lloc el 21 de juliol de 1973 al Teatre grecoromà de Taormina. El premi consistia en una estatueta dissenyada per Bulgari.

## Guanyadors
### Millor pel·lícula

* Alfredo Alfredo, dirigida per Pietro Germi (ex aequo)
* Ludwig, dirigida per Luchino Visconti (ex aequo)

### Millor director

* Luchino Visconti - Ludwig

### Millor actriu

* Florinda Bolkan - Cari genitori (ex aequo)
* Silvana Mangano - Lo scopone scientifico (ex aequo)

### Millor actor

* Alberto Sordi - Lo scopone scientifico

### Millor actriu estrangera

* Liza Minnelli - Cabaret (Cabaret)

### Millor actor estranger

* Yves Montand - César et Rosalie (ex aequo)
* Laurence Olivier - L'empremta (Sleuth) (ex aequo)

### Millor director estranger

* Bob Fosse - Cabaret (Cabaret)

### Millor pel·lícula estrangera

* El Padrí (The Godfather), dirigida per Francis Ford Coppola

### David Europeu

* Vittorio De Sica

### David especial

* Helmut Berger, per la seva interpretació a Ludwig
* Al Pacino, per la seva interpretació a El Padrí
* Maria Schneider per les seves interpretacions a L'últim tango a París i Cari genitori
* Henry Fonda, per tota la seva carrera

## Referències

* ↑ premis David di Donatello 1973 a mymovies.it
* ↑ David di Donatello Milestones: From De Sica and Fellini to Sorrentino and Garrone a la revista Variety
* ↑ Gold and malachite 'David di Donatello' trophy, Bulgari, 1956 Arxivat 2021-01-15 a Wayback Machine. al web de Sothebys

## Vegeu també

* Nastri d'argento 1973

## Enllaços externs

* David di Donatello 1973 a Filmaffinity
* Cronologia al web dels David di Donatello
# Pedro Aicart Yniesta

Pedro Aicart Yniesta (Chulumani, Bolívia, 21 de febrer del 1952 - Trujillo, Perú, 28 de juliol del 2013) fou un futbolista peruà, nascut a Bolívia. Va jugar a la posició de davanter als equips espanyols del FC Barcelona, Hèrcules CF i Màlaga CF.

## Trajectòria futbolística

Els pares de Pedro Aicart van ser catalans exiliats per la Guerra Civil Espanyola que van fixar la seva residència a l'exili al Perú, lloc on es va criar el futbolista.
Es va iniciar jugant al Universitario de Deportes, fins que el novembre de 1973 es va incorporar al Futbol Club Barcelona. En el mercat d'hivern de la temporada 1973-1974 va marxar cedit a l'Hèrcules CF, on Willy Andreu i Aicart es van convertir en els autors de sengles gols a l'Osasuna a El Sadar (1-2) que van resultar històrics per a l'equip alacantí que va poder ascendir a Primera divisió. Posteriorment va tenir unes bones temporades amb el Club Deportivo Málaga i va tornar al Perú per acabar la seva carrera primer al Juan Aurich i finalment a l'Universitario de Deportes.

## Referències

* 1 2 «PEDRO AICART, EL PERUANO-CATALÁN QUE JUGÓ EN EL BARÇA». Angel Iturriaga Barco, jugadoresfallecidosrip.blogspot.com.es, 10-07-2013. [Consulta: 20 juliol 2013].
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Enllaços externs

* Gol d'Aicart a l'Osasuna el 1974 a YouTube.
* Perfil a BDFutbol
# Oficina Comunitària de Varietats Vegetals

LOficina Comunitària de Varietats Vegetals (OCVV) és una agència de la Unió Europea (UE) que vetlla pels drets de la propietat intel·lectual de les obtencions vegetals.

## Història

Creada l'any 1994 pel Consell de la Unió Europea i ratificada posteriorment pel Parlament Europeu, la seva seu està ubicada a la ciutat francesa d'Angers.
El seu actual director executiu és Bart Kiewiet.

## Funcions

La seva tasca és administrar un sistema de drets de varietats vegetals, conegut amb el nom de "títol d'obtenció vegetal", una forma de drets de la propietat intel·lectual en relació amb les plantes. La OCVV funciona en relació, i de la mateixa manera, que l'Oficina d'Harmonització del Mercat Interior, concedint protecció de la propietat intel·lectual de les obtencions vegetals, un drets que són vàlids per un període d'entre 25 o 30 anys.
# Ratpenat de cua de beina de Vanuatu

El ratpenat de cua de beina de Vanuatu (Emballonura semicaudata) és un ratpenat de la família dels embal·lonúrids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Samoa Nord-americana, Fiji, Micronèsia, Palau, Samoa i Tonga. L'espècie va ser declarada extinta en Guam i Vanuatu per la UICN.

## Estat de conservació

El seu nombre ha minvat des de l'any 1945 a causa de l'alteració dels seus llocs de descans, la contaminació per pesticides, la pèrdua dels boscos nadius per a transformar-los en terrenys agrícoles i pastures i la introducció d'espècies exòtiques.

## Subespècies

* Emballonura semicaudata palauensis (Yamashima, 1932)
* Emballonura semicaudata rotensis (Yamashima, 1943)
* Emballonura semicaudata semicaudata (Peale, 1848)
* Emballonura semicaudata sulcata (Miller, 1911)

## Referències

* ↑ «Emballonura semicaudata». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Waldien, D.L.; Scanlon, A. (2021). "Emballonura semicaudata." 2021 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2021. [Consulta: 3 abril 2023]
* ↑ Mammal Species of the World (anglès)

## Bibliografia

* Esselstyn, J. A., Wiles, G. J. i Amar, A., 2004. Habitat use of the Pacific sheath-tailed bat (Emballonura semicaudata) on Aguiguam, Mariana Islands. Acta Chriopterologica 6: 303-308. (anglès)
* Flannery, T. F., 1995. Mammals of the South-West Pacific and Moluccan Islands. Comstock/Cornell, Ithaca, Nova York, els Estats Units. (anglès)
* Hutson A. M., Mickleburgh S. P. i Racey P. A., 2001. Microchiropteran Bats - Global Status Survey and Conservation Action Plan. IUCN/SSC Chiroptera Specialist Group, Gland, Suïssa i Cambridge, el Regne Unit. (anglès)
* Koopman, K. F., 1997. The subspecies of Emballonura semicaudata (Chiroptera: Emballonuridae). Journal of Mammalogy 78: 358-360. (anglès)
* Palmeirim, J. M., Champion, A., Naikatini, A., Niukula, J., Tuiwawa, M., Fisher, M., Yabaki-Gounder, M., Qalovaki, S. i Dunn, T., 2005. Distribution, status, and conservation of bats in the Fiji islands. The University of the South Pacific, Fauna and Flora International, Universidad de Lisboa. (anglès)
* Palmeirim, J. M., Champion, A., Naikatini, A., Niukula, J., Tuiwawa, M., Fisher, M., Yabaki-Gounder, M., Thorsteinsdóttir, S., Qalovaki, S. i Dunn, T., 2007. Distribution, status and conservation of the bats of the Fiji Islands. Oryx 41(4): 509-519. (anglès)
* Tarburton, M. K., 2002. Demise of the Polynesian sheath-tailed bat Emballonura semicaudata in Samoa. Micronesia 34: 105-108. (anglès)
* Wiles, G. J., Engbring, J. i Otobed, D., 1997. Abundance, biology, and human exploitation of bats in the Palau Islands. Journal of Zoology (Londres) 241: 203-227. (anglès)
# Can Capell (Sant Joan de les Abadesses)

Can Capell és una obra de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta casa, composta de planta baixa i un pis, és la més ben conservada de la resta de les cases del mateix carrer que conformen la façana al riu Ter, al centre històric. No té afegiments ni participacions posteriors que la desvirtuï, ja que es va reconstruir o reformar al voltant de 1868. La façana principal té una reixa en la finestra de la planta baixa, i una majòlica, i està formada per una doble secció d'arcades que formen unes galeries.

## Referències

* ↑ «Can Capell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Vermivora

Vermivora és un dels gèneres d'ocells de la família dels parúlids (Parulidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 3.3, 2013), aquest gènere està format per 3 espècies:
* Bosquerola alablava (Vermivora cyanoptera).
* Bosquerola d'ales daurades (Vermivora chrysoptera).
* Bosquerola de Bachman (Vermivora bachmanii).

## Referències

* ↑ IOC World Bird List Family Parulidae Arxivat May 1, 2012, a Wayback Machine.
* ↑ Sibley, D.. The Sibley Field Guide to Birds. New York: Alfred A. Knopf, 2000. ISBN 0-679-45122-6.
* ↑ Lovette, Irby J.; Pérez-Emán, Jorge L.; Sullivan, John P.; Banks, Richard C.; Fiorentino, Isabella; Córdoba-Córdoba, Sergio; Echeverry-Galvis, María; Barker, F. Keith; Burns, Kevin J. «A comprehensive multilocus phylogeny for the wood-warblers and a revised classification of the Parulidae (Aves)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, vol. 57, 2, 2010, pàg. 753–770. DOI: 10.1016/j.ympev.2010.07.018.
# Serra de l'Hivern

La Serra de l'Hivern és una serra situada als municipis de la Nou de Gaià, la Pobla de Montornès i Vespella de Gaià, a la comarca del Tarragonès, amb una elevació màxima de 244,3 metres.

## Referències

* ↑ «serra de l’Hivern». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Marble Arch

Marble Arch és un monument de marbre blanc de Carrara situat prop de Speakers' Corner a Hyde Park, a l'extrem oest d'Oxford Street, a Londres, prop de l'estació del metro amb el mateix nom.
Només els membres de la Família Reial i la King's Troop, Royal Horse Artillery tenen el privilegi de passar sota l'arc.

## Història

El 1828, John Nash va dissenyar l'arc basant-se en l'arc triomfal de Constantí de Roma. Es va erigir originalment a The Mall, com a entrada al nou Buckingham Palace, reconstruït per Nash sobre l'antiga Buckingham House.
El 1851, l'arc va ser traslladat al seu actual emplaçament durant la construcció del costat est del Palau. La història popular diu que l'arc va ser mogut perquè era massa estret perquè hi passés el carruatge de la reina, però de fet, el carruatge reial va passar sota l'arc durant la coronació d'Isabel II el 1953.

## Disseny

Existeixen tres petites dependències dins l'arc que van ser usades com a estació de policia fins a 1950, primer pels vigilants del parc i després per la Metropolitan Police. Algunes escultures previstes per a l'arc van acabar a la façana de la National Gallery, degut als problemes de finançament de Nash.
# Sun Yanyan

Sun Yanyan és una esportista xinesa que va competir en judo, guanyadora de tres medalles al Campionat Asiàtic de Judo els anys 1993 i 1995.

## Palmarès internacional

Campionat Asiàtic :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1993 | Macau (Plantilla:Bandera2) | 1 | +72 kg |
| 1995 | Nova Delhi ( Índia) | 3 | +72 kg |
| 1995 | Nova Delhi ( Índia) | 3 | Oberta |

## Referències

* ↑ «Resultats del Campionat Asiàtic de Judo (1966-2011)». BBWeb-Arena (anglès)
# Associació Valenciana de Circ

Associació Valenciana de Circ (AVC) és una entitat que aglutina els professionals del circ del País Valencià. Té per objectiu establir una seu per al circ contemporani valencià, difondre aquesta art escènica i oferir espai d'assaig i creació sobretot a companyies locals. També ofereix formació en diverses tècniques circenses, repartida entre cursos regulars i intensius.
Treballa des de fa anys per regular el teatre de carrer al País Valencià. El 2010 va aconseguir l'acord per al Circuit de Teatre de Carrer a la ciutat de València, que establia espais i horaris i temps d'actuació, malgrat que el centre històric de la ciutat va quedar fora de l'acord.

## Història

Una primera etapa de l'AVC va des de desembre del 2003 fins al 2008, en què ha d'abandonar el local que ocupa al carrer de Goya de València per enderroc de l'edifici. El local de l'associació, anomenat Espai de Circ, ha estat i és en l'actualitat el pal de paller de totes les activitats de l'AVC. Inaugurat l'abril del 2004, s'hi apleguen artistes de circ i de disciplines afins com la dansa, el teatre i la música, i és la seu de l'ONG Pallassos Sense Fronteres. Gràcies a aquest local, l'entitat emprèn cursos, programa espectacles i presenta companyies. El 2007, després d'haver participat en l'organització de diversos esdeveniments, la seu de l'associació es destina exclusivament a l'assaig i l'entrenament i s'engega el Projecte Carpa, amb el qual es pretén tenir un espai permanent d'exhibició a la zona de la ciutat de València. El 2008 el Projecte Carpa s'ajorna sine die a causa del poc interès de les autoritats locals. Sense residència estable, entre el 2008 i el 2009 els esforços de l'Associació se centren en el web. En aquest període, es contracta un gerent i s'organitzen diversos cabarets que anomenen «nòmades».
El juny del 2009 es reobre l'Espai de Circ, aquesta vegada a Alboraia, en una nau de 300 m². S'inicia un període de creixement de l'AVC, motiu pel qual el local continua reformant-se fins al 2010. A partir d'aleshores, les línies d'actuació s'estabilitzen: es continua treballant en la regulació del circuit de teatre de carrer, la formació, els serveis de l'espai d'entrenament i assaig, la programació de cabarets i la presència en esdeveniments internacionals com les convencions europees de malabaristes (EJC, per la sigla en anglès). A més d'organitzar el viatge de socis i simpatitzants, cal destacar la presentació d'una pàgina web sobre mètodes d'ensenyament de jocs malabars, elaborada en col·laboració amb professionals hongaresos i alemanys a l'EJC del 2009 celebrada a Vitòria.

## Referències

* 1 2 3 4 Jané, Jordi. «Associació Valenciana de Circ». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement). [Consulta: abril 2022].
# Bruce (cràter)

Bruce és un petit cràter d'impacte de la Lluna situat al Sinus Medii. Es troba a l'oest-nord-oest del cràter irregular Rhaeticus, i es troba a 33 km a l'oest de Blagg, encara més petit.
És circular i amb forma de copa, sense impactes notables superposats en la vora o l'interior, que té una albedo generalment més alta que la del terreny circumdant, però hi ha una banda de material més fosc que creua el punt mig del cràter d'oest a est. Està envoltat per la mar lunar, amb uns petits cràters en la superfície cap a l'est.
* Localització de Bruce (a baix a l'esquerra)
* Vista obliqua des de l'oest amb Bruce (al centre) i Blagg. Fotografia de la missió Apollo 10
* Imatge de la missió Lunar Orbiter 4 (les marques blanques són presents a la imatge original)
Menys de 40 km al sud-sud-est apareix el punt original de sistema de coordenades selenogràfiques. La Terra apareix sempre en el zenit des del sòl d'aquest cràter. Tant les sondes Surveyor 4 com la Surveyor 6 van aterrar a uns 50 km a l'oest-sud-oest de Bruce.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Van Rensselaer Potter

Van Rensselaer Potter (Dakota del Sud, 27 d'agost de 1911 - 6 de setembre de 2001) va ser un bioquímic estatunidenc i professor d'oncologia en el Laboratori McArdle d'Investigacions sobre el Càncer de la Universitat de Wisconsin-Madison durant més de 50 anys.
Va ser el primer autor que, als Estats Units, va utilitzar el terme bioètica, combinació que ja abans, el 1927, havia encunyat el pastor protestant, teòleg, filòsof i educador alemany Fritz Jahr, qui va utilitzar la combinació Bio-Ethik (unió dels termes grecs bios, "vida", i ethos, "comportament") en un article sobre la relació entre l'ésser humà, les plantes i els animals.
En un article publicat el 1970 -"Bioethics: The science of survival" (Bioètica: La ciència de la supervivència)-, Potter també va utilitzar aquesta combinació de termes, i en el seu llibre de 1971 Bioethics: Bridge to the Future (Bioètica: Un pont cap al futur)- la va confirmar. La seva proposta era crear una disciplina que integrés la biologia, l'ecologia, la medicina i els valors humans. Va utilitzar una suggerent imatge per unir els dos camps (l'ètica i la biologia), parlant de la creació de ponts que permetin a l'home sobreviure davant les amenaces - sobretot ambientals- que implica el progrés tècnic. Per accentuar aquest sentit més ecològic del terme, el 1988 també va encunyar l'expressió bioètica global.

## Referències

* 1 2 «Memorial Resolution of the Faculty of the University of Wisconsin-Madison on the Death of Professor Emeritus Van Rensselaer Potter II». McArdle Laboratory for Cancer Research, 01-04-2002. [Consulta: 15 març 2020].
* ↑ Rinčić, Iva; Muzur, Amir. Fritz Jahr i rađanje europske bioetike (en croat). Zagreb: Pergamena, 2012. ISBN 978-953-6576-53-1.
* ↑ Potter, Van Rensselaer «Bioethics, the Science of Survival». Perspectives in Biology and Medicine. Johns Hopkins University Press, 14, 1, tardor 1970, pàg. 127-153. DOI: 10.1353/pbm.1970.0015.
* ↑ Potter, Van Rensselaer. Bioethics: Bridge to the Future. Prentice-Hall, 1971. ISBN 9780130765055.
# Patrícia Plaja Pérez

Patrícia Plaja Pérez (Begur, 1981) és una periodista catalana, especialitzada en comunicació de crisi i institucional. D'ençà de l'1 de juny de 2021 ocupa el càrrec de portaveu del govern de Pere Aragonès.

## Biografia

Llicenciada en periodisme per la Universitat Ramon Llull i màster en guió d’entreteniment per la UOC, és professora de comunicació corporativa a la Facultat de Comunicació Blanquerna i ha exercit de docent a les universitats Ramon Llull, Pompeu Fabra i Politècnica de Catalunya, així com a l'Institut de Seguretat Pública de Catalunya. Es va iniciar professionalment a El Punt Avui i, entre el 2004 i el 2006, treballà com a periodista a Ràdio Barcelona-Cadena Ser. Va ser la màxima responsable de la comunicació dels Mossos d’Esquadra al llarg de 13 anys.
L'agost de 2017, va comandar la informació que transmetien els Mossos, al costat de Marc Homedes, durant els atemptats terroristes de Barcelona i Cambrils, pel que reberen el premi Blanquerna al millor comunicador de l’any. Durant la intervenció de la Generalitat pel 155, va ser cessada el 27 d'abril del 2018, arran d'una piulada crítica amb la sentència de la Manada, que posava en qüestió el poder judicial a l'Estat espanyol. Malgrat això, a l'octubre del mateix any li fou atorgada la Mosca Grossa del Col·legi de Periodistes per la seva tasca com a cap de comunicació dels Mossos durant els atemptats del 17A a Barcelona i Cambrils.
El 2021, era la responsable de comunicació i xarxes socials dels Mossos d'Esquadra.

## Referències

* ↑ «La periodista Patrícia Plaja, nova portaveu del govern». Vila Web, 01-06-2021. [Consulta: 1r juny 2021].
* ↑ «La fins ara cap de premsa dels Mossos, Patrícia Plaja, nova portaveu del Govern». El Punt Avui +, 01-06-2021. [Consulta: 1r juny 2021].
* ↑ Serra Carné, Joan. «Patrícia Plaja, nova portaveu del Govern | NacióDigital». Nació Digital, 01-06-2021. [Consulta: 1r juny 2021].
* ↑ «La Begurenca Patrícia Plaja, Mosca Grossa del Col·legi de Periodistes». TV Costa Brava.com, 01-06-2021. [Consulta: 1r juny 2021].
* ↑ «Patrícia Plaja, nova portaveu del Govern Aragonès». El Nacional, 01-06-2021. [Consulta: 1r juny 2021].