OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jan Pynas

Jan Pynas o Jan Symonsz. Pynas (Alkmaar, 1582 - Amsterdam, 1631) fou un pintor barroc neerlandès, de l'Edat d'Or neerlandesa.

## Biografia

D'acord amb Arnold Houbraken, Jan i el seu germà Jacob Pynas eren bons en paisatges i figures, però Jan era millor que Jacob. Jan va viatjar a Itàlia el 1605 amb Pieter Lastman on van passar alguns anys practicant l'art dels grans mestres italians.
Segons RKD ell era el germà de Jacob Pynas i va viatjar a Itàlia due vegades el 1605 y 1617. A Roma va fer amistat amb Adam Elsheimer i Jacob Ernst Thomann von Hagelstein. La seva germana es va casar amb l'artista Jan Tengnagel el 1611. Va ser el mestre de Bartholomeus Breenbergh i Steven van Goor.
Els germans Pynas es van agrupar dins del grup d'artistes holandesos nomenats del «Pre-Rembrandtistes». El seu treball està a prop de l'estil del pintor Adam Elsheimer, i no hi ha hagut una història d'atribució indeguda entre els tres, ja que se sap que els germans Pynas signaven les seves obres amb «J. Pynas.»
* L'expulsió d'Hagar
* Maria i Joan al peu de la creu
* La resurrecció de Llàtzer

## Referències

* 1 2 «Jan en Jacob Pinas Biography a De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen» (en neerlandès), 1718.
* 1 2 «Jan Symonsz. Pynas» (en neerlandès). RKD. [Consulta: 8 març 2016].
* ↑ Kren and Marx, Comments on Landscape with Mercury and Battus at the Web Gallery of Art
# Micromesistius

Micromesistius és un gènere de peixos pertanyent a la família dels gàdids.

## Descripció

* La mandíbula inferior sobresurt una mica més que la superior.
* No presenten barbetes al mentó.
* Tenen canals sensorials al cap.
* Primera aleta anal llarga.
* Aletes dorsals força separades.
* Línia lateral contínua al llarg de tot el cos.

## Reproducció

Té lloc a 180-360 m de profunditat, a 10-30 m del fons marí i sobre la vora de la plataforma continental.

## Alimentació

Es nodreixen principalment de petits crustacis (eufausiacis i amfípodes) i, molt rarament, de peixos.

## Hàbitat

Són peixos mesopelàgics, els exemplars adults dels quals viuen entre 160 i 3.000 m de fondària. Els joves ho fan en aigües poc fondes i, de vegades, litorals.

## Distribució geogràfica

Micromesistius australis australis es troba a la Patagònia argentina, Xile i les illes Malvines, Geòrgia del Sud, Shetland del Sud i Òrcades del Sud. Micromesistius australis pallidus és autòcton de l'illa Sud de Nova Zelanda, mentre que la maire (Micromesistius poutassou) és pròpia de l'Atlàntic nord-oriental (des del mar de Barentsz, el mar de Noruega i Islàndia fins a la Mediterrània occidental i la costa africana fins al cap Bojador) i l'Atlàntic nord-occidental (el sud de Groenlàndia, el sud-est del Canadà i el nord-est dels Estats Units).

## Taxonomia

* Micromesistius australis (Norman, 1937)
** Micromesistius australis australis
** Micromesistius australis pallidus
* Maire (Micromesistius poutassou) (Risso, 1826)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 Marine Species Identification Portal (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Norman, J. R., 1937. Coast fishes. Part II. The Patagonian region. Discovery Reports v. 16: 1-150, Pls. 1-5.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Iniistius cyanifrons

Iniistius cyanifrons és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quatorzième. Suite du livre seizième. Labroïdes. Livre dix-septième. Des Malacoptérygiens. Hist. Nat. Poiss. v. 14: i-xxii + 2 pp. + 1-464 + 4 pp., Pls. 389-420.
* Eschmeyer, W.N., Editor, 2000. Catalog of fishes. Updated database version of February 2000. Catalog databases as made available on the Internet at Feb. 20, 2000.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Auseus

Els auseus (grec antic: Αὐσεῖς, Auseîs; jònic: Αὐσέες, Ausées) foren un poble libi que vivia a la vora del Sirtis Menor, prop dels màxies i dels maclis, dels quals els separava el llac Tritònide. Probablement cal relacionar-los amb el nom del riu Ausere, que apareix a la Tabula Peutingeriana, i que desembocava prop de l'illa de Djerba. Segons Heròdot eren el darrer poble nòmada per la part occidental del nord d'Àfrica, car més enllà ja eren sedentaris, sens dubte per influència dels púnics. Sinesi esmenta un poble que devastava la Cirenaica al segle vi anomenats ausuris, que probablement foren els descendents dels auseus.

## Referències

* ↑ Desagnes, Jehan. Catalogue des tribus africaines de l'antiquité classique à l'ouest du Nil. Dakar: Université de Dakar, 1960, p. 81 [Consulta: 12 desembre 2020].
* ↑ Ausenses a William Smith, LLD, Ed.: Dictionary of Greek and Roman Geography (1854) (anglès)
# Llista de peixos de les cascades Boyoma

Aquesta llista de peixos de les cascades Boyoma inclou 88 espècies de peixos que es poden trobar actualment a les cascades Boyoma (conca del riu Lualaba a la República Democràtica del Congo) ordenades per l'ordre alfabètic de llurs noms científics.

## A

* Alestes liebrechtsii
* Atopochilus christyi

## B

* Brienomyrus brachyistius

## C

* Campylomormyrus alces
* Campylomormyrus elephas
* Campylomormyrus mirus
* Campylomormyrus numenius
* Campylomormyrus rhynchophorus
* Campylomormyrus tamandua
* Chiloglanis congicus
* Chiloglanis lukugae
* Chiloglanis micropogon
* Chrysichthys cranchii
* Chrysichthys delhezi
* Chrysichthys longipinnis
* Clarias camerunensis
* Clarias dumerilii
* Clarias gariepinus
* Clarias hilli
* Congoglanis alula

## D

* Distichodus sexfasciatus
* Dolichamphilius longiceps

## E

* Euchilichthys guentheri

## G

* Gnathonemus petersii

## H

* Hippopotamyrus psittacus
* Hippopotamyrus wilverthi

## L

* Labeo alticentralis
* Labeo barbatus
* Labeo coubie
* Labeo cyclopinnis
* Labeo cyclorhynchus
* Labeo cylindricus
* Labeo greenii
* Labeo kirkii
* Labeo lineatus
* Labeo longipinnis
* Labeo lukulae
* Labeo nasus
* Labeo parvus
* Labeo quadribarbis
* Labeo simpsoni
* Labeo weeksii
* Leptocypris modestus
* Leptocypris weeksii
* Leptocypris weynsii
* Leptoglanis xenognathus

## M

* Marcusenius bentleyi
* Marcusenius stanleyanus
* Mastacembelus traversi
* Microthrissa congica
* Microthrissa royauxi
* Mormyrops lineolatus
* Mormyrops sirenoides
* Mormyrus caballus
* Mormyrus ovis
* Myomyrus macrops
* Myomyrus pharao

## N

* Nannocharax brevis
* Nannocharax elongatus

## O

* Odaxothrissa losera

## P

* Parailia congica
* Pellonula vorax
* Phractura fasciata
* Phractura tenuicauda
* Pollimyrus plagiostoma
* Polypterus congicus
* Protopterus aethiopicus

## S

* Schilbe congensis
* Schilbe grenfelli
* Schilbe intermedius
* Schilbe marmoratus
* Stomatorhinus microps
* Stomatorhinus polylepis
* Synodontis acanthomias
* Synodontis alberti
* Synodontis congicus
* Synodontis decorus
* Synodontis greshoffi
* Synodontis longirostris
* Synodontis nummifer
* Synodontis pleurops
* Synodontis smiti

## T

* Tetracamphilius angustifrons
* Tetraodon mbu
* Tetraodon miurus
* Tylochromis elongatus

## Z

* Zaireichthys heterurus
* Zaireichthys mandevillei

## Referències

* ↑ Tylochromis elongatus - IUCN (anglès)
* ↑ Species in Wagenia Falls - FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Droogers, André, 1980. The Dangerous Journey: Symbolic Aspects of Boys Initiation among the Wagenia of Kisangani, Zaire. La Haia: Mouton Publishers.

## Enllaços externs

* Wagenia Fishermen: The Last Days of their Culture (anglès)
# Eleccions legislatives malteses de 1981

Les Eleccions legislatives malteses de 1981 es van celebrar el 12 de desembre de 1981. Va guanyar el Partit Nacionalista en nombre de vots, però els laboristes aconseguiren més escons per constituència, i el seu cap Dom Mintoff fou nomenat primer ministre.

## Resultats

Resum dels resultats electorals de 12 de desembre de 1981 a la Cambra de Diputats de Malta
| Partits | Partits | Vots | % | Escons | +/- |
| | Partit Nacionalista Partit Nazzjonalista | 114.113 | 50,9 | 31 | - |
| | Partit Laborista Partit Laburista | 109.990 | 49,1 | 34 | - |
| | Total (participació 94,1%) | 224.151 | 100.0 | 65 | |
| Font: «Malta Elections». Arxivat de l'original el 2005-12-31. [Consulta: 15 juny 2009]. ||||||

## Referències

* ↑ Nohlen, Dieter; Stöver, Philip. Elections in Europe: A Data Handbook (en anglès). Nomos, 2010. ISBN 978-3-8329-5609-7.
# Anton Marca i Boada

Anton Marca i Boada (Reus, 1873 - Lausana, Suïssa, 1957) va ser un escriptor i administratiu català.
Publicà als vint-i-un anys Ma primera cullita (Reus: Impremta de Celestí Ferrando, 1894), amb pròleg de Josep Aladern i al cap de dos anys Cuadrets al natural (Reus: Imp. de Celestí Ferrando, 1896). Els dos volum són reculls de textos en prosa, que, segons l'estudiós reusenc Joaquim Santasusagna eren l'expressió "d'un jove que sentí neguits davant les tragèdies d'ordre social i que aspirava a l'adveniment d'una millor justícia". Magí Sunyer diu que hauria pogut perfectament formar part del Grup modernista de Reus, per la seva denúncia de la injustícia i de la hipocresia socials.
Col·laborà a diversos periòdics reusencs: l'Eco del Centro de Lectura 5a època, La Autonomía, periòdic republicà federal, Lo Somatent, catalanista, Lo Ventall, humorístic i literari i fundà i dirigí L'Escut de Reus una revista literària que sortí el 1893, i El Pandemonium, un setmanari de debat ideològic, el 1901. Com a delegat a Reus del Centre Excursionista de Catalunya, organitzà el 1901 una excursió a Santes Creus, que donà lloc a la creació de la Secció Excursionista del Centre de Lectura. El 1896 s'havia traslladat a Barcelona però feia freqüents estades a Reus. El biògraf reusenc Josep Olesti diu que va abandonar les lletres quan va obtenir un càrrec important a l'oficina d'una gran empresa de Flix.

## Referències

* ↑ Santasusagna, Joaquim. Reus i els reusencs en el renaixement de Catalunya fins al 1900. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1982, p. 360-361.
* ↑ Sunyer, Magí. "La cultura al Reus del 1900". A: Reus 1900: segona ciutat de Catalunya. Reus: l'Ajuntament, 1998. Pàg. 241
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 413.
# Jasmine Estates

Jasmine Estates és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 18.213 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jasmine Estates tenia 18.213 habitants, 8.361 habitatges, i 5.275 famílies. La densitat de població era de 1.969,8 habitants/km².
Dels 8.361 habitatges en un 21,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,4% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 36,9% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,1% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 30,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.935 $ i la renda mediana per família de 31.584 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.077 $ mentre que les dones 21.906 $. La renda per capita de la població era de 14.867 $. Entorn del 12% de les famílies i el 14,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jasmine Estates». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jasmine Estates». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Chhota Bhagirathi

Chhota Bhagirathi és una branca del riu Ganges a Bengala Occidental, principalment al districte de Malda. A vegades s'asseca a l'estiu però el seu llit era abans el llit del Ganges. Corre primer a l'est i després al sud i passa prop de les ruïnes de Gaur. Desaigua al riu Pagli o Pagla.

## Referències

* ↑ Lambourn, G. E.. Malda District Gazetteers, 1918.
* ↑ Hunter, William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. London, Trübner & co., 1885.
# Plaza de Mayo

La Plaza de Mayo (en català Plaça de Maig), és la principal plaça de Buenos Aires, la capital de l'Argentina, i centre d'esdeveniments històrics del país.

## Referències

* ↑ «Buenos Aires». GEC. [Consulta: 27 gener 2021].
# Magda Gòdia

Magdalena Godia Ibarz, més coneguda com a Magda Gòdia, (Mequinensa, 1953-Lleida, 2021) fou una política aragonesa, alcaldessa de Mequinensa i defensora de la llengua catalana a l'Aragó. Fou una de les impulsores de l'Espai Moncada, dedicat a l'obra de Jesús Moncada, i dels Museus de Mequinensa.

## Trajectòria política

Mestra de professió, va treballar el Col·legi Santa Agatòclia de Mequinensa entre 1978 i 1992. El 1991 es va presentar a les eleccions municipals, on esdevindria regidora i des d'on va gestionar diversos projectes culturals, fins que a les eleccions de 2003 va ser elegida alcaldessa.
Entre 2007 i 2014 fou presidenta del Consell Comarcal de la Comarca del Baix Cinca, i diputada provincial per Saragossa entre 2013 i 2015. La darrera legislatura va formar part del gabinet tècnic de la conselleria de cultura del govern de l'Aragó. Va formar part de l'executiva provincial del PSOE a l'Aragó, on ser la titular d'igualtat i de formació.
Va morir l'agost de 2021 a l'hospital de Lleida als 68 anys, víctima d'un càncer. Els darrers mesos de malaltia va ser substituïda pel primer tinent alcalde, Antonio Sanjuan.

## Trajectòria cívica

Al llarg de tota la seva trajectòria professional i política va impulsar activament el català a l'Aragó i la figura de Jesús Moncada. Membre actiu de la societat civil, formava part de l'Associació de la Dona Mequinensana La Dona i del Grup de Recerca Coses del Poble, i fou impulsora del Grup de Teatre local Garbinada i d'un taller de lectura local. Estava casada i era mare de dos fills. Mequinensa va declarar tres dies de dol oficial i va celebrar una missa pública a l'Església de Nostra Senyora de l'Assumpció.

## Referències

* 1 2 «Mor Magda Gòdia, alcaldessa de Mequinensa i defensora de Jesús Moncada». [Consulta: 9 agost 2021].
* ↑ 20minutos. «Magda Godia inicia su quinto mandato como alcaldesa de Mequinenza» (en castellà), 15-06-2019. [Consulta: 9 agost 2021].
* 1 2 Aragón, Heraldo de. «Mequinenza despide a su alcaldesa Magda Godia» (en castellà). [Consulta: 9 agost 2021].
* ↑ Aragón, Heraldo de. «La nueva Ejecutiva Provincial del PSOE recibe el apoyo de los compromisarios» (en castellà). [Consulta: 9 agost 2021].
* ↑ Periódico, El. «Fallece Magda Godia, alcaldesa de Mequinenza por el PSOE» (en castellà), 07-08-2021. [Consulta: 9 agost 2021].
# Eleccions legislatives malteses de 2008

Les Eleccions legislatives malteses de 2008 es van celebrar el 8 de març de 2008. El Partit Nacionalista, liderat pel primer ministre Lawrence Gonzi, guanyà novament al Partit Laborista dirigit per Alfred Sant. Les eleccions se celebraren el mateix dia que les eleccions als consells locals de Malta a 23 dels 68 consells locals.
Resum dels resultats electorals de 8 de març de 2008 la Cambra de Diputats de Malta
| Partits | Partits | Vots | % | Escons | +/- |
| | Partit Nacionalista Partit Nazzjonalista | 143.468 | 49,34 | 35 | - |
| | Partit Laborista Partit Laburista | 141.888 | 48,79 | 34 | +4 |
| | Alternativa Democràtica Alternattiva Demokratika | 3.810 | 1,31 | - | - |
| | Acció Nacional Azzjoni Nazzjonali | 1.461 | 0,50 | - | - |
| | Imperium Europa | 84 | 0,03 | - | - |
| | Partit de Gozo Partit Għawdxi | 37 | 0,01 | - | - |
| | Total (participació 93,3%) | 290.799 | 100.0 | 69 | |
| Font: DOI Arxivat 2008-04-19 a Wayback Machine. ||||||

## Referències

* ↑ Nohlen, Dieter; Stöver, Philip. Elections in Europe: A Data Handbook (en anglès). Nomos, 2010. ISBN 978-3-8329-5609-7.
# Passeig Marítim (la Corunya)

El Passeig Marítim de la Corunya (en gallec: Paseo Marítimo) és el passeig marítim més llarg d'Europa, amb aproximadament 15,05 km continus a la vora de l'oceà Atlàntic i la ria de la Corunya.
Passa per alguns dels punts més importants de la ciutat i en els seus diferents trams es pot recórrer a peu, en automòbil, bicicleta i tramvia.

## Punts d'interès

Començant per la zona occidental, es poden destacar els següents elements:
* L'EDAR de Bens, on es depuren les aigües residuals de la comarca de la Corunya.
* El Monte de San Pedro, on hi ha una important bateria d'artilleria desactivada i un ascensor panoràmic.
* L'obelisc Millenium, instal·lat per donar la benvinguda al segle xxi.
* El Riazor i l'Estadi Municipal de Riazor, obres originals de l'arquitecte Rey Pedreira.
* L'hotel Riazor, que destaca per la seva torre, visible des de molts punts de la ciutat.
* A Coraza, últim vestigi de la muralla de la Corunya, on es troba l'escultura als herois de l'Orzán.
* L'IES Eusebio da Guarda, construït al segle xix.
* La Domus o Casa de l'Home, el primer museu interactiu del món dedicat exclusivament a l'ésser humà. L'edifici és del l'arquitecte Arata Isozaki.
* L'Aquarium Finisterrae, que forma part de la xarxa de Museus Científics Corunyesos.
* La Torre d'Hèrcules, principal símbol de la ciutat, Patrimoni de la Humanitat i també el far en funcionament més antic del món. La seva façana actual és del segle xviii.
* El Cementiri de San Amaro, principal cementiri gallec, on es troben les restes de gallecs il·lustres, com Eduardo Pondal o Manuel Murguía.
* A Maestranza, parc on es troba el rectorat de la Universitat de la Corunya, en un edifici dedicat antigament a l'artilleria.
* L'hospital Abente y Lago, antic hospital militar, i l'edifici de la Fundació Luis Seoane, situats sobre una muralla que servia de defensa costanera.
* El Castell de Santo Antón, que forma part de l'antiga defensa marítima de la ciutat.
* L'Hotel Finisterre i el centre esportiu La Solana.

## Galería de imaxes

* El Castell de Santo Antón des del passeig.
* Fanals del passeig.
* Passeig marítim.
* Ascensor panoràmic del Monte de San Pedro.

## Referències

* ↑ Coruña Turismo. O informador. Paseo marítimo.

## Véxase tamén
### Ligazóns externas

* Informació turística (castellà)
# Miquel Janer Mora

Miquel Janer Mora (Llucmajor, Mallorca, 1927-2012) fou un músic i compositor mallorquí.
Miquel Janer estudià guitarra amb els professors Bartomeu Calatayud, Antoni Riera Estarellas i Bartomeu Oliver. Obtengué el títol de professor de guitarra el 1957 al Conservatori Superior de València. Fou component dels grups Orquestra de Llucmajor (1947) i Quartet de Corda (1948), membre fundador i director de diversos grups (Cor d'Homes de les Joventuts d'acció Catòlica, el 1949, la Coral Filharmònica, el 1951, la Coral Polifònica, el 1962, la Coral de Llucmajor, el 1969 i els Sonadors de Llucmajor, el 1986), solista amb l'Orquestra Simfònica de Mallorca, el 1969, i director dels Cors d'Espanya a Varsòvia i a Brussel·les el 1972.
Com a compositor harmonitzà per a cor mixt i veus iguals dotze cançons populars mallorquines i compongué nombroses obres per a cor, banda i orquestra simfònica. Ha musicat poemes de Maria Antònia Salvà Ripoll i de Blai Bonet. Té editades sis obres per a guitarra, com ara Chirimías y danzas de Mallorca del 1974 i Navidad en Mallorca del 1974. També va ajudar a recuperar la música dels cavallets cotoners de Llucmajor.
Formacions com la coral Capella Mallorquina i Solistes de Mallorca, el pianista Bartomeu Jaume, la soprano Joana Maria Llabrés i el baríton Claudio Arais han interpretat algunes de les seves obres. El 2002 l'Orquestra Simfònica de les Illes Balears, sota la direcció d'Agustí Aguiló, li estrenà l'obra simfònica Curolles de roter.

## Bibliografia

* Tur, F.M.. Miquel Janer Mora. Músic i compositor. Llucmajor: Ajuntament de Llucmajor, 2000.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 7. Palma: Promomallorca, p. 162. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ "Els Cavallets Cotoners" al blog "Llucmajor"
* ↑ «Llucmajor i la Música». Ajuntament de Llucmajor. Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 10 gener 2011].
# Interim Control Module

El Interim Control Module (ICM) és un mòdul espacial fabricat per la NASA dissenyat per ser utilitzat com a "remolcador" temporal per a l'Estació Espacial Internacional en cas que el mòdul de servei Zvezda fou destruït o no s'ampliés la durada a l'espai. Fou derivat d'un Titan Launch Dispenser anteriorment classificat utilitzat per distribuir satèl·lits de reconeixement en diferents òrbites. Hauria estat capaç de perllongar la vida útil del mòdul Zarià proporcionant capacitats de propulsió equivalents al Mòdul de Servei, encara que no compte amb cap de les funcions de suport de vida.
En el 1997, la NASA va sol·licitar al Naval Research Laboratory estudiar la viabilitat de l'adaptació d'un sistema espacial existent per proporcionar operacions de propulsió a baix cost per l'Estació Espacial Internacional (ISS).
Després de determinar que el sistema podria adaptar-se a temps pels requisits de la NASA, la NRL se li va concedir autorització per procedir amb el Interim Control Module (ICM). Des de la seva concepció, l'ICM era una opció de contingència per reimpulsar en alçada l'ISS que permetria NASA per preservar el programa de construcció en òrbita en cas de retards en la posada en marxa del mòdul de servei rus.
L'ICM hauria d'haver sigut llançat a bord del Transbordador Espacial, desplegar-se des de la zona de càrrega del transbordador, i acoblar-se amb l'ISS al Mòdul de Control Rus (anomenat Zarià). Un cop en òrbita, l'ICM proporcionaria suficient combustible per a un a tres anys d'operació.
L'ICM es troba en un estat de manteniment al Payload Processing Facility de la NRL a Washington, D.C.

## Referències

* «NRL Revamping Control Module for NASA Space Station». NRL, 01-06-1997.
* «ICM - Interim Control Module». NRL. Arxivat de l'original el 2007-02-08. [Consulta: 17 març 2013].
# Sant Danís (Aude)

Sant Danís (en francès Saint-Denis) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude.