OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de premis de The Offspring

Llista dels premis i nominacions rebuts per la banda de música The Offspring. Aquesta banda californiana de punk rock i skate punk es va crear l'any 1984 a Huntington Beach (Estats Units). Està formada per actualment per Dexter Holland, Greg K., Noodles i Pete Parada. En la seva trajectòria han publicat un total de nou àlbums d'estudi acompanyats d'altres compilacions, EPs i àlbums de vídeos.

## Resum

| Premis | Guanyats | Nominacions |
| Billboard Music Awards | 1 | 1 |
| MTV Europe Music Awards | 1 | 3 |
| MTV Video Music Awards | 0 | 1 |

## Billboard Music Awards

Els premis Billboard Music Awards són lliurats anualment per la revista Billboard Magazine. The Offspring ha estat guardonat amb un premi en l'única nominació rebuda.
| Any | Categoria | Treball | Resultat |
| 1994 | Cançons rock modern | "Come Out and Play" | Guanyador |

## MTV Europe Music Awards

Els premis MTV Europe Music Awards són lliurats anualment pel canal MTV Europe a la música europea. The Offspring ha estat guardonat amb un premi de tres nominacions.
| Any | Categoria | Treball | Resultat |
| 1999 | Millor grup | The Offspring | Nominat |
| 1999 | Millor artista de rock | The Offspring | Guanyadors |
| 1999 | Millor àlbum | Americana | Nominat |

## MTV Video Music Awards

Els premis MTV Video Music Awards són lliurats anualment pel canal MTV als millors vídeos musicals. The Offspring ha estat nominat en una ocasió sense premi.
| Any | Categoria | Treball | Resultat |
| 1999 | Millor videoclip de rock | "Pretty Fly (for a White Guy)" | Nominat |

## Referències

* ↑ Ives, Brian. «Britney, BSB top nominations for MTV Europe Awards; Spears, Mariah, Puffy, Manson to perform» (en anglès). MTV, 10-05-1999. Arxivat de l'original el 2019-11-09. [Consulta: 17 juny 2016].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de The Offspring (anglès)
# Llista d'espècies de Lithops

Espècies de Lithops:
* Lithops amicorum
* Lithops aucampiae
** subsp. aucampiae
*** var. aucampiae
*** var. koelemanii
** subsp. euniceae
*** var. euniceae
*** var. fluminalis
* Lithops bromfieldii
** var. bromfieldii
** var. glaudinae
** var. insularis
** var. mennellii
* Lithops coleorum
* Lithops comptonii
** var. comptonii
** var. weberi
* Lithops dinteri
** subsp. dinteri
*** var. dinteri
*** var. brevis
** subsp. frederici
** subsp. multipunctata
* Lithops divergens
** var. divergens
** var. amethystina
* Lithops dorotheae
* Lithops francisci
* Lithops fulviceps
** var. fulviceps
** var. lactinea
** var. laevigata
* Lithops gesineae
** var. gesineae
** var. annae
* Lithops geyeri
* Lithops gracilidelineata
** subsp. gracilidelineata
*** var. gracilidelineata
*** var. waldroniae
** subsp. brandbergensis
* Lithops hallii
** var. hallii
** var. ochracea
* Lithops helmutii
* Lithops hermetica
* Lithops herrei
* Lithops hookeri
** var. hookeri
** var. dabneri
** var. elephina
** var. lutea
** var. marginata
** var. subfenestrata
** var. susannae
* Lithops julii
** subsp. julii
** subsp. fulleri
*** var. fulleri
*** var. brunnea
*** var. rouxii
* Lithops karasmontana
** subsp. karasmontana
*** var. karasmontana
*** var. aiaisensis
*** var. lericheana
*** var. tischeri
** subsp. bella
** subsp. eberlanzii
* Lithops lesliei
** subsp. lesliei
*** var. lesliei
*** var. hornii
*** var. mariae
*** var. minor
*** var. rubrobrunnea
** subsp. burchellii
** var. venteri (no subsp.)
* Lithops marmorata
** var. marmorata
** var. elisae
* Lithops meyeri
* Lithops naureeniae
* Lithops olivacea
** var. olivacea
** var. nebrownii
* Lithops optica
* Lithops otzeniana
* Lithops pseudotruncatella
** subsp. pseudotruncatella
*** var. pseudotruncatella
*** var. elisabethiae
*** var. riehmerae
** subsp. archerae
** subsp. dendritica
** subsp. groendrayensis
** subsp. volkii
* Lithops ruschiorum
** var. ruschiorum
** var. lineata
* Lithops salicola
* >Lithops schwantesii
** subsp. schwantesii
*** var. schwantesii
*** var. marthae
*** var. rugosa
*** var. urikosensis
** subsp. gebseri
* Lithops terricolor sinònim Lithops localis
* Lithops vallis-mariae
* Lithops verruculosa
** var. verruculosa
** var. glabra
* Lithops villetii
** subsp. villetii
** subsp. deboeri
** subsp. kennedyi
* Lithops viridis
* Lithops werneri
# Lower Allen

Lower Allen és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 6.619 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lower Allen tenia 6.619 habitants, 3.031 habitatges, i 1.851 famílies. La densitat de població era de 1.092,1 habitants/km².
Dels 3.031 habitatges en un 24,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 38,9% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,3% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 24,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.379 $ i la renda mediana per família de 61.964 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.237 $ mentre que les dones 30.669 $. La renda per capita de la població era de 27.956 $. Entorn del 6,8% de les famílies i el 7,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lower Allen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lower Allen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Luigi Marletta

Luigi Marletta (Cella Monte, prop d'Alessandria, Piemont, 1895 - Itàlia, ?) fou un tenor italià.

## Biografia

Després de ser alumne del mestre Vallaro a Casale Monferrato, va estudiar cant al Conservatori de Milà amb Vincenzo Pintorno. El 1923 va debutar com a Manrico a Il Trovatore al Teatro Carcano de Milà. El 1924 va cantar aquesta mateixa obra al Teatro Verdi de Ferrara.
Va actuar als principals teatres d'òpera italians: Torí (Teatro Regio), Venècia (Teatro La Fenice), Nàpols (Teatro San Carlo), Gènova (Teatro Carlo Felice) i Parlem (Teatro Massimo). Va actuar com a convidat a Sud-amèrica, particularment a Rio de Janeiro i Buenos Aires. També va cantar a La Monnaie a Brussel·les, a Malta i va participar en les gires a través d'Itàlia de la companyia d'òpera Carro di Tespi. Directors com Arturo Toscanini i Tullio Serafin el van incloure sovint en el seu elenc. La Temporada 1934-1935 va cantar un Radamès pletòric de facultats a Aida al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.
El 1927 es va casar amb la contralt Camilla Rota, amb la qual cantaria en múltiples funcions.
Se sap que encara cantava després del final de la Segona Guerra Mundial, així l'any 1942 va cantar Calaf de Turandot a Càller i l'última funció de la qual se'n té constància seria el 22 de setembre de 1942 cantant a I Pagliacci de Leoncavallo.

## Referències

* ↑ Buscaiolo (coord.), Pier Luigi. «La Guida del Monferrato» (pdf) (en italià) p. 80. Il Monferrato, 2000. [Consulta: 2 setembre 2021].
* 1 2 3 «Luigi Marletta - Biographical notes» (en anglès). Historical Tenors. [Consulta: 2 setembre 2021].
* ↑ «Le stagione liriche di Canervale - Ferrara» (subscripció). Corriere della Sera, 24-12-1924, pàg. 6.
* ↑ «Crítica representació d'Aida» (en castellà). La Vanguardia. [Consulta: 2 setembre 2021].
* ↑ Opera. Rolls House Publishing Company, 1977, p. 1184.
* ↑ «Històric de Turandot a Càller». teatroliricodicagliari.it. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Informació d'aquesta funció» (en italià). fondazionelanari.it. [Consulta: 2 setembre 2021].
# Burolo

Burolo és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 50 quilòmetres al nord-est de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 1.144 habitants.
Burolo limita amb els següents municipis: Chiaverano, Torrazzo, Bollengo, Ivrea i Cascinette d'Ivrea.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 4 abril 2020].
# Inter

«Inter» té aquests significats:
* Futbol:
** Inter de Milà o Football Club Internazionale Milano, club de futbol italià de la ciutat de Milà
** Sport Club Internacional, club de futbol brasiler de la ciutat de Porto Alegre
** FC Inter Turku, club de futbol finlandès de la ciutat de Turku
** FK Inter Bratislava, club de futbol eslovac de la ciutat de Bratislava
** Internacional Limeira o Associação Atlética Internacional (Limeira), club de futbol brasiler de la ciutat de Limeira, a l'estat de São Paulo
** Inter Luanda o Grupo Desportivo Interclube, club de futbol angolès de la ciutat de Luanda
** FC İnter Bakı, club de futbol azerbaidjanès de la ciutat de Bakú
** Inter Club d'Escaldes, club de futbol andorrà de la parròquia d'Escaldes-Engordany
** FC Internacional, club de futbol català de començaments de segle xx.
* Altres:
** Inter (cadena de TV), cadena de televisió d'Ucraïna
** Abreviació de la Universitat Interamericana de Puerto Rico (UIPR)
** Tun Inter, línia aèria de Tunísia
Viccionari
# Estació d'Argentona

Mapa sinòptic de la línia orbital ferroviària (en projecte) :
L'estació d'Argentona és un projecte d'estació de rodalies de Catalunya de la futura R9, la Línia Orbital Ferroviària. Actualment està en estudi, i estarà equipada amb ascensors i escales mecàniques.
La línia orbital també és coneguda com a quart cinturó ferroviari i connectarà Vilanova i la Geltrú amb Mataró mitjançant una paràbola de 119 quilòmetres que passarà per Granollers, Sabadell, Terrassa, Martorell i Vilafranca del Penedès. En alguns trams aprofitarà vies ja existents, que en l'actualitat opera la companyia Renfe i s'hauran de construir 68 km de vies, dels quals 46 km seran en túnel, i 25 noves estacions, dins de la qual s'inclou la d'Argentona.

## Referències

* ↑ Mercadé, Paula «La línia orbital ferroviària, en mans de l'Estat». El Punt (Barcelona), 15-04-2010, pàg. 2.
* 1 2 La Vanguardia. Grans obres de progrés per a Catalunya, 26 octubre 2008, p. 148 (Especials la Vanguardia).

## Vegeu també

* Llista d'estacions d'Adif a Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Jakob Böhme

Jakob Böhme (Silèsia, Alemanya, 24 d'abril de 1575 - Görlitz, 17 de novembre de 1624) va ser un místic i teòsof luterà.
Important enllaç de transmissió entre el mestre Eckhart i Nicolau de Cusa, per un costat, i Georg Wilhelm Friedrich Hegeli Friedrich Schelling, per un altre. La seva extensa obra, nascuda de la intuïció intel·lectual, ha influït durant segles en filòsofs i teòlegs. Aurora i Sobre els tres principis de l'essència divina són els seus textos fonamentals.
# Comunistes Catalans Independents

Comunistes Catalans Independents (CCI) fou un grup polític creat el 1977 com a evolució comunista dels Grups Pro-lndependència de Catalunya (GIC) que havien existit els anys 1974 i 1975. La seva pretensió era reconstruir el Bloc Obrer i Camperol a partir de la formació dels CCI com a grup de discussió. Desaparegueren el 1979 i alguns dels seus integrants entren a formar part d'Independentistes dels Països Catalans.

## Referències

* ↑ Fernàndez Calvet, Jaume. Terra Lliure (1979-1985). Barcelona: editorial El Llamp, 1986, pàgs. 111-112 (col·lecció La Rella). ISBN 84-86066-77-8.
# Luigi Morbioli

Luigi Morbioli (Bolonya, 1433 - 9 de novembre de 1485) fou un laic que predicà la penitència i la continència en la regió de Bolonya. És venerat com a beat per l'Església Catòlica.

## Vida

Luigi Morbioli nasqué i visqué a Bolonya en època de la senyoria dels Bentivoglio. Durant la seva joventut portà una vida desordenada: era un seductor, bevedor i jugador, amb un caràcter colèric i violent. Es casà amb Lucia Tura, filla d'un conegut de son pare. En 1462, durant un viatge a Venècia emmalaltí greument i s'hostatjà en un hospital dels Canonges Regulars de Sant Salvador. La convalescència i el tracte dels canonges el van fer reflexionar i va decidir canviar de vida.
Tornà a Bolonya com a penitent, amb un hàbit bru i portant un crucifix i predicant la penitència als carrers. Passà la resta de la vida retirat, demanant almoina que després repartia entre els pobres i fent pregària silenciosa. Recorregué pobles de la regió predicant, sempre acompanyat de la creu i fomentava la penitència i la continència. Vivia als porxos o sota coberts al carrer; a Bolonya visqué sota una escala del palau Lùpari (Via Dal Luzzo, 4), que es convertí en un oratori.
Va predir el dia que moriria, al novembre de 1485: hi morí estès a terra, nu, donant testimoni de la pobresa que havia de conrear el cristià.

## Veneració

Tingué fama de santedat i fou sebollit a la catedral de San Pietro de Bolonya. De la tomba, però, se'n perdé la memòria arran de les obres que s'hi feren; es creu que deu ésser en l'interior d'algun mur. Des de la seva mort, el culte és local, a Bolonya i la rodalia.
Durant les obres de restauració de la catedral, entre 1566 i 1597, se'n trobaren les restes, que s'havien perdut. El culte se'n revifà i la diòcesi de Bolonya el va introduir en el seu santoral com a beat propi. El procés de canonització començà en 1654, però quedà interromput: continuà, doncs, un culte local com a beat. En la revisió dels calendaris litúrgics del segle xix, es considerà que el culte era tradicional, ja que tenia més d'un segle, i el papa Gregori XVI en confirmà el culte per a la diòcesi de Bolonya.
Com que vestí també un hàbit blanc, la iconografia corresponent va fer que se'l confongués amb un terciari carmelita, i en alguns santorals carmelites apareixia així, tot i que no ho era, fins que en fou eliminat després del Concili Vaticà II.

## Bibliografia

* Giambattista Chizzola. Vita dal beato Ludovico Morbioli. Bologna, 1856
* Santi, beati e testimoni. "Beato Ludovico (Luigi) Morbioli Confessore"
# Daisy Fellowes

La Hon. Daisy Fellowes (nascuda amb el nom de Marguerite Séverine Philippine Decazes de Glücksberg) (París, França, 29 d'abril de 1890 – 13 de desembre de 1962) va ser una celebritat i personatge de la societat, per la seva bellesa i una novel·lista i poeta menor. Va ser l'editora a París de la revista Harper's Bazaar, a més d'una icona de la moda amb una fortuna deguda a les màquines de cosir Singer.
El seu avi per part de mare era Isaac Merritt Singer, el pioner estatunidenc de les màquines de cosir.
Del seu primer matrimoni amb Jean Amédée Marie Anatole de Broglie, príncep de Broglie, va tenir tres filles:
* Princesa Emmeline Isabelle Edmée Séverine de Broglie.
* Princesa Isabelle Marguerite Jeanne Pauline de Broglie, novel·lista.
* Princesa Jacqueline Marguerite de Broglie, va ser una espia acusada de trair membres de la Resistència francesa.
Del seu segon matrimoni amb L'Hon. Reginald Ailwyn Fellowes (1884–1953), que era cosí de Winston Churchill van tenir un fill: Rosamond Daisy Fellowes (1921–1998).

## Afers

Entre els amants de Fellowes s'hi comptava Duff Cooper, l'ambaixador britànic a França. També va intentar seduir Winston Churchill, sense aconseguir-ho.

## Estatus en la moda

Va patrocinar la dissenyadora de moda del surrealisme Elsa Schiaparelli. També va ser amiga de la joiera Suzanne Belperron. Durant molt de temps va ser clienta de la joieria Cartier.

## Referències

* ↑ Archives de l'état civil de Paris en ligne, acte de naissance numéro 16/494/1890 ; avec mention marginale du décès
* ↑ Lisa Hilton, The Horror of Love: Nancy Mitford and Gaston Palewski in Paris and London (Open Road Media, 2012)
* ↑ http://discovery.nationalarchives.gov.uk/SearchUI/details/C11235013?descriptiontype=Full&ref=KV+2/1727
* ↑ Artemis Cooper and Antony Beevor, Paris After the Liberation, 1944–1949 (Penguin, 2004)
* ↑ Mary S. Lovell, The Churchills: In Love and War (W.W. Norton, 2011), page 313
* ↑ Raulet, Sylvie; Baroin, Olivier. Suzanne Belperron. Antique Collectors Club, 16 desembre 2011, p. 351. ISBN 978-1-85149-625-9.
* ↑ http://www.jewelsdujour.com/2013/08/on-jeweled-wings-daisy-fellowes-a-spectacular-boivin-brooch/ Arxivat 2015-06-29 a Wayback Machine.
* Tapert & Edkins, Annette & Diana. The Power of Style – The Women Who Defined The Art of Living Well. Crown Publishers, 1994.

## Enllaços externs

* Voguepedia Personalities Daisy Fellowes Arxivat 2013-10-02 a Wayback Machine.
* Photos of Daisy Fellowes in National Portrait Gallery by Cecil Beaton
# Cuprospinel·la

La cuprospinel·la és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de l'espinel·la. Rep el seu nom per tenir la mateixa estructura que l'espinel·la i pel seu contingut en coure.

## Característiques

La cuprospinel·la és un òxid de fórmula química Cu$^{2+}$Fe₂$^{3+}$O₄. Cristal·litza en el sistema isomètric. Es troba en forma de grans irregulars, d'aproximadament 0,1 mil·límetres, els quals poden formar intercreixements laminars amb hematites. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cuprospinel·la pertany a «04.BB: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 3:4 i similars, amb només cations de mida mitja» juntament amb els següents minerals: cromita, cocromita, coulsonita, filipstadita, franklinita, gahnita, galaxita, hercynita, jacobsita, manganocromita, magnesiocoulsonita, magnesiocromita, magnesioferrita, magnetita, nicromita, qandilita, espinel·la, trevorita, ulvöspinel·la, vuorelainenita, zincocromita, hausmannita, hetaerolita, hidrohetaerolita, iwakiïta, maghemita, titanomaghemita, tegengrenita i xieïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Rambler, a Baie Verte (Newfoundland, Canadà), l'únic indret on se n'ha trobat aquesta espècie. Sol trobar-se associada a altres minerals com: pirita, calcopirita, esfalerita, pirrotina i hematites.

## Referències

* ↑ «Cuprospinel» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 abril 2016].
* ↑ «Cuprospinel» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 24 abril 2016].
# Cuprozheshengita

La cuprozheshengita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la dongchuanita.

## Característiques

La cuprozheshengita és un fosfat de fórmula química Pb₄CuZn₂(AsO₄)₂(PO₄)₂(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, i publicada en el mes de juliol de 2024. És l'anàleg de coure i zinc de la zheshengita. Cristal·litza en el sistema triclínic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a la col·lecció mineralògica del Museu Geològic de la Xina, a Beijing (República Popular de la Xina), amb el número de catàleg: m16127, a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 76191 i 76192; i a les col·leccions del laboratori d'estructura cristal·lina de l'institut de recerca científica de la Universitat de Geociències de la Xina, a Beijing, amb el número de catàleg: dc4.

## Formació i jaciments

Ha estat descrita a partir de mostres recollides a dos indrets de la província xinesa de Yunnan: a la mina Laochang, situada a la localitat de Gejiu (Honghe), i a la mina de plom i zinc de Sanguozhuang, al districte de Dongchuan (Kunming). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Cuprozheshengite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 setembre 2022].
* ↑ Sun, Ningyue; Grey, Ian E.; Li, Guowu; Rewitzer, Christian; Xue, Yuan; Mumme, William G.; Shen, Hongtao; Hao, Jinhua; MacRae, Colin M.; Riboldi-Tunnicliffe, Alan; Boer, Stephanie; Williams, Tim; Kampf, Anthony R. «The new mineral cuprozheshengite, Pb4CuZn2(AsO4)2(PO4)2(OH)2, from Yunnan, China, with site-selective As-P substitution». American Mineralogist, 109, 7, 01-07-2024, pàg. 1248–1257. DOI: DOI:10.2138/am-2023-8942 [Consulta: 10 juliol 2024].
# Coves de Bètharram

Les coves de Bètharram són un conjunt de coves situades a la frontera entre els territoris històrics del Bearn i la Bigorra (els actuals departaments francesos dels Pirineus Atlàntics i dels Alts Pirineus respectivament). El seu recorregut s'estén per les comunes d'Asson i l'Estela e Bètharram (Pirineus Atlàntics) i per Sent Pèr de Bigòrra (Alts Pirineus).

## Descripció

Un recorregut subterrani de 2,8 km permet la visita dels tres pisos de galeries excavades per un riu a la muntanya calcària. La part superior, la més gran, formada per grans sales que comuniquen entre elles, és especialment interessant pels seus sostres esponjosos, alguns de gran importància. L'antic llit del riu és una esquerda estreta i profunda en la qual hi ha fenòmens interessants d'erosió. El pis inferior correspon al nivell actual del riu, per on s'hi circula en vaixell en un moment de la visita. Un túnel artificial de 400 m de llarg porta els visitants de tornada a l'aire lliure. El riu flueix a l'exterior cap al Gave de Pau.

## Història

Descobertes el 1810, van ser unes de les primeres coves obertes al públic. A partir de 1880, els anglesos que vivien a Pau van venir a aventurar-s'hi gràcies a l'ajuda del moliner Lasbats de L'Estela e Bètharram. El 1903, després d'uns quants anys de feina, Léon Ross, un pintor i un dels primers fotògrafs dels Pirineus, les va obrir al gran públic. Les coves de Bètharram tenen electricitat instal·lada des de la seva obertura al gran públic; en el seu moment aquesta inversió va afavorir la població del lloc amb l'arribada de la llum elèctrica.

## Referències

* ↑ «Mapes» (en francès). Institute Géographique National. [Consulta: 24 febrer 2019].
* ↑ «Còpia arxivada». Spélé Òc, 121, 01-04-2009, pàg. 11-12. Arxivat de l'original el 2016-12-20 [Consulta: 24 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
* Les cavitats del massís de Sent Per Arxivat 2018-03-15 a Wayback Machine.
# Dercil (polític)

Dercil o Dèrcil·le (en llatí Dercylus o Dercyllus, en grec antic Δερκύλος o Δέρκυλλος "Derkýlos" o "Dérkyllos"), fou un polític atenenc, un dels deu ambaixadors que Atenes va enviar al rei Filip II de Macedònia l'any 347 aC i de la que formaven part Èsquines i Demòstenes.
El 346 aC sembla que els mateixos ambaixadors van ser enviats altre cop a la cort macedònia per ratificar el tractat.
Va ser després un dels membres de la tercera ambaixada (ἐπὶ τοὺς Ἀμφικτύονας "Epi toús Amfictýonas", en nom de la Lliga Amfictiònica), que va portar a Filip el decret de compliments de Filòcrates i va convidar al rei a assistir a consell de l'amfictionia que s'havia de celebrar per arranjar els afers de Fòcida. Quan va arribar a Calcis es va assabentar que el rei macedoni ja havia sortit cap a la Fòcida i havia destruït diverses ciutats, i va retornar a Atenes amb les alarmants notícies.
És probablement el mateix Dercil que Plutarc diu que era general (estrateg) del país (τοῦ ἐπὶ τῆς χώρας στρατηγοῦ) l'any 318 aC en el moment en què Nicànor de Macedònia havia cridat a la retirada de la guarnició macedònia a Muníquia i va acceptar una trobada amb el consell al Pireu. Dercil va planejar capturar a Nicànor però aquest es va poder escapar. Sembla que Dercil va informar a Foció de què Nicànor planejava apoderar-se del Pireu, però el van escoltar, segons diu Plutarc.

## Referències

* ↑ Dercylus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 994
Plantilla:=RDENA:Dercil Politic