OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# William Saroyan

William Saroyan (Fresno, 31 d'agost de 1908 - Fresno, 18 de maig de 1981) fou un escriptor estatunidenc, especialitzat en el teatre i la narrativa. Fill d'un emigrant armeni, de l'Imperi Otomà, moltes de les seves obres tenen lloc a Fresno, centre de la comunitat armènia de Califòrnia, on Saroyan va créixer.

## Obra dramàtica

D'entre la seva producció teatral en destaquen The Time of Your life (Els millors anys de la vostra vida, 1939, premi Pulitzer el 1940) o Hello-out there! (Hola als d'aquí fora!, 1941), totes dues representades a Broadway.

## Narrativa

Saroyan és sobretot conegut per les seves obres narratives, caracteritzada en obres com The Daring Young Man on the Flying Trapeze (L'atrevit xicot del trapezi, 1934), My Name Is Aram (El meu nom és Aram, 1940) o The Human Comedy (La comèdia humana, 1942).

## Traduccions al català

* Em dic Aram (Traducció de Ramon Folch i Camarasa, Edicions 62)
* La comèdia humana (Traducció de Ramon Folch i Camarasa, Edicions 62)
* Tots estàvem guillats (Traducció de Josep Vallverdú, Editorial La Galera)

## Enllaços externs

* Article d'Enric Castelló sobre La comèdia humana Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* Article sobre Em dic Aram a El que hem llegit
* Obres de Saroyan, William al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya
# Des Plaines

Des Plaines és una ciutat situada al comtat de Cook a l'estat Estats Units d'Illinois. Al Cens de 2010 tenia 58364 habitants i una densitat poblacional de 1.562,94 persones per km². Des Plaines és a les coordenades 42° 2′ 6″ N, 87° 54′ 4″ O﻿ / ﻿42.03500°N,87.90111°O﻿ / 42.03500; -87.90111. Segons l'Oficina del Cens dels Estats Units, Des Plaines té una superfície total de 37,34 km², de la qual 36.99 km² corresponen a terra ferma i (0,94%) 0,35 km² és aigua.
Segons el cens de 2010, havia 58.364 persones residint a Des Plaines. La densitat de població era de 1.562,94 hab./km². Dels 58364 habitants, Des Plaines estava compost pel 77,33% blancs, l'1,78% eren afroamericans, el 0,63% eren amerindis, l'11,44% eren asiàtics, el 0,02% eren illencs del Pacífic, el 6,38% eren d'altres races i el 2,43% pertanyien a dues o més races. Del total de la població el 17,22% eren hispans o llatins de qualsevol raça.
# Alvar Garci Díez de Ribadeneyra

Alvar Garci Díez de Ribadeneyra (Madrid, segle xv) fou un noble i militar castellà.

## Biografia

Fill de Fernán Díez de Ribadeneyra, cambrer major del rei Joan II de Castella, i de Mayor Páez de Sotomayor.
Serví com a mestresala del rei Enric IV, al que acompanyà, juntament amb els seus fills, quan el monarca l'any 1473 va prendre les armes per sufocar diverses revoltes a Castella. Estigué en la primera entrada a Madrid dels Reis Catòlics com a monarques, els festejos de la qual, consistent en braus i canyes, van correr al seu càrrec, demostrant el seu poder econòmic. Pel coneixement que en tenia, el rei Ferran el feu membre del consell i l'envià dues vegades en qualitat d'ambaixador al rei Joan II de Portugal amb negocis d'envergadura. D'altra banda, feu construir un convent de religioses bernardes a la vila de Vallecas –localitat on hi tenia bona part de la seva hisenda– que serví com a lloc de recollida de les seves filles, netes i demés familiars, així com criades, mentre ell era a la guerra. Fundà, així mateix, un hospital per a malalts i de repòs dels caminants l'any 1487. Per al seu enterrament i el dels seus successors manà fer una volta sota les grades de l'Altar Major de l'església de San Nicolás de Madrid. Tanmateix, el cronista Gil González diu que el seu cos el 1623 era dipositat en el convent de Vallecas que ell havia fundat.
Casà amb María Díaz de Ávila, germana de Gonzalo de Ávila, mestresala de la reina Isabel I de Castella, amb qui tingué diversos fills.

## Referències

* 1 2 3 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). Tom I. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789, p. 69-70.
# Bassanita

* Aquest article tracta sobre el mineral. Si cerqueu la roca volcànica, vegeu «basanita».
La bassanita és un mineral de la classe dels sulfats. Va rebre el seu nom l'any 1910 per Ferruccio Zambonini en honor de Francesco Bassani (1853-1916), professor de paleontologia de la Universitat de Nàpols.

## Característiques

La bassanita és un sulfat de fórmula química CaSO₄·0,5H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma de cristalls semblants a agulles, d'aproximadament 0,1 mil·límetres, típicament en agregats paral·lels. Es pot trobar pseudomòrfic després de guix. És un mineral molt semblant a l'omongwaïta. Aparentment, es tracta una fase precursora comuna de l'anhidrita i del guix.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bassanita pertany a «07.CD - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations grans només» juntament amb els següents minerals: matteuccita, mirabilita, lecontita, hidroglauberita, eugsterita, görgeyita, koktaïta, singenita, guix, bassanita, zircosulfat, schieffelinita, montanita i omongwaïta.

## Formació i jaciments

Es troba alterada a partir de guix en blocs de tefrita leucita. Pot ser també d'origen fumaròlic, com en el cas de la seva localitat tipus, el Vesuvi, així com en llacs secs o perennement secs; també en coves, intercalat amb guix. Sol trobar-se associada a altres minerals com: guix, anhidrita, celestina, calcita o gibbsita. Va ser descoberta l'any 1910 al Vesuvi, a la província de Nàpols (Campània, Itàlia).

## Referències

* ↑ «Bassanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 març 2016].
* 1 2 «Bassanite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 17 març 2016].
# Dhil al ardh

Dhil al ardh (àrab: ظل الأرض, Ẓill al-arḍ, ‘L'ombra de la terra’), comercialitzada internacionalment com L'Ombre de la terre, és una pel·lícula dramàtica tunisiana de 1982 dirigida per Taïeb Louhichi. Va ser inscrita al 13è Festival Internacional de Cinema de Moscou i també va ser projectat per la Setmana Internacional de la Crítica al Festival de Canes.

## Trama

Aquesta pel·lícula segueix els últims membres d'un campament fronterer aïllat. El patriarca de la comunitat viu en una de les quatre tendes que formen la totalitat del campament, juntament amb un ramat. Les altres tres tendes estan habitades pel fill i els nebots del patriarca juntament amb les seves famílies. Les seves provisions de blat s'esgoten a poc a poc i el seu bestiar, afectat per una malaltia desconeguda, s'està morint. Els fills del patriarca abandonen la comunitat i es dirigeixen cap al nord per unir-se a l'exèrcit o per provar sort a l'estranger. El patriarca i la seva nora són els únics que queden al campament fins que ella també ha de marxar; viatja a la capital per acomiadar-se del seu marit, mort mentre busca feina a l'estranger. Aquesta pel·lícula és la crònica d'una comunitat amenaçada per les malediccions de la natura, les amenaces de l'altra banda de la frontera i els poders centrals. També és un bonic poema visual que torna a la vida, a través de la memòria humana, la llegenda dels invasors àrabs i estrangers.

## Repartiment

* Despina Tomazani
* Hélène Catzaras
* Mouna Noureddine
* Rachel Khémir
* Abdellaziz Ben Mahmoud
* Mohammed Mansour
* M'Barka Jrad

### Premis

* 35è Festival Internacional de Cinema de Canes : Premi Unesco i menció del jurat ecumènic
* Fesival Internacional de Cinema de Mannheim-Heidelberg (1982) : Ducat d’Or
* Taormina Film Fest (1982) : Premi de la ciutat i de la crítica italiana
* 13è Festival Internacional de Cinema de Moscou : Premi especial del jurat
* Fespaco (1983) : millor guió i millor operador
* International Film Festival Vues d'Afrique (1985) : Grand Prize of Les Journées du cinéma africain de Montréal

## Referències

* ↑ «13th Moscow International Film Festival (1983)». MIFF. Arxivat de l'original el 7 novembre 2013. [Consulta: 5 febrer 2013].
* ↑ «Personnes | Africultures : Louhichi Taïeb».
* ↑ «Filmographie». [Consulta: 9 maig 2018].
* ↑ Dhil al ardh a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ «Taieb Louhichi».
* ↑ «ZIZOU ouvrira le 34e Festival international de cinéma Vues d'Afrique» (en francès), 15-03-2018. Arxivat de l'original el 9 de maig 2018. [Consulta: 9 maig 2018].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Bassae

Bassae (grec modern: Βάσσες, antic: Βάσσαι) és un jaciment arqueològic situat al nord-est de la prefectura de Messenia.
El seu nom significa 'petita vall entre muntanyes'. A l'edat antiga, formava part de l'Arcàdia. Limita al nord amb Kyparissia, al sud amb Adritsaina, i a l'oest amb Megàpolis. És coneguda pel temple d'Apol·lo Epicur del segle v aC, un dels més ben preservats de l'antiguitat, probablement a causa de la seva situació geogràfica. Va ser el primer dels temples grecs a ser declarat Patrimoni de la humanitat per la UNESCO, el 1986.

## Referències

* ↑ Ministeri de Cultura grec.
* ↑ Temple d'Apolo Epicur a Bassae, Patrimoni de la Humanitat.
Viccionari
# William Scrots

William (o Guillim) Scrots (o Scrotes o Stretes) (actiu 1537 – 1553) va ser un pintor de la cort Tudor i un exponent de l'estil manierista de pintura als Països Baixos. La primera dada sobre ell és el seu nomenament com a pintor de tall de Maria d'Habsburg, regent dels Països Baixos, el 1537. A Anglaterra, va succeir a Hans Holbein com a pintor del rei d'Enric VIII el 1546, amb un substancial salari anual de £62 10s, més del doble de les trenta lliures a l'any de Holbein. Va seguir exercint aquest paper durant el regnat del rei Eduard VI. El seu salari va cessar a la mort d'Eduard el 1553, després de la qual cosa s'ignora què va ser d'ell, encara que es presumeix que va deixar Anglaterra.

## Referències

* ↑ Getty Union Name List
* ↑ Gaunt, 27.
* ↑ Rothenstein, 24.
* ↑ Gaunt, 28.
* ↑ Richard Gay en T Kren & S McKendrick (eds), Illuminating the Renaissance - The Triumph of Flemish Manuscript Painting in Europe,p. 434, Getty Museum/Royal Academy of Arts, 2003, ISBN 1903973252
* ↑ Gaunt, 29.

## Bibliografia

* Gaunt, William. Court Painting in England. Londres: Constable, 1980. ISBN 0-09-461870-4.
* Hearn, Karen, ed. Dynasties: Painting in Tudor and Jacobean England 1530-1630. Nova York: Rizzoli, 1995. ISBN 0-8478-1940-X.
* Lukacher, Ned. Time-Fetishes: The Secret History of Eternal Recurrence. Durham (NC): Duke University Press, 1999. ISBN 0-8223-2273-0.
* Rothenstein, John. An Introduction to English Painting. Londres: I.B.Tauris, edición de 2001. ISBN 1-86064-678-6.
* Sessions, William A. Henry Howard, the Poet Earl of Surrey: A Life. Oxford: Oxford University Press, 1999. ISBN 0-19-818625-8.
* Strong, Roy: The English Icon: Elizabethan and Jacobean Portraiture, 1969, Routledge & Kegan Paul, Londres
* Waterhouse, Ellis. Painting in Britain, 1530-1790. New Haven (CT): Yale University Press/Pelican History of Art, edición de 1994. ISBN 0-300-05833-0.
* Williams, Neville. Henry VIII and His Court. Londres: Chancellor, 1971. ISBN 0-907486-17-7.
# Alvanita

L'alvanita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom de la seva composició, contenint alumini i vanadi.

## Característiques

L'alvanita és un fosfat que va veure redefinida la seva fórmula química el 2019 a ZnAl₄(V$^{5+}$O₃)₂(OH)₁₂·2H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma de plaquetes hexagonals, semblants a la mica, amb formes {001}, {010}, {100} i {101}. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 3,5. Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'alvanita pertany a «08.FE - Polifosfats, Poliarseniats, [4]-Polivanadats: ino-[4]-vanadats» juntament amb l'ankinovichita, de la qual n'és l'anàleg amb zinc.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta als dipòsits de vanadi de Kurumsak i Balasauskandyk, a les muntanyes Karatau, a la província del Kazakhstan Meridional (Kazakhstan). També ha estat trobada al dipòsit de vanadi de Ran i a Taldyk, tots dos indrets a la vall del riu Ran, al Kazakhstan.

## Referències

* ↑ «Alvanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 juliol 2016].
* ↑ Ritsuro MIYAWAKI, Frédéric HATERT, Marco PASERO, Stuart J. MILLS «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) NEWSLETTER 50». Mineralogical Magazine, 83, 2019, pàg. 615-620 [Consulta: 24 novembre 2019].
* ↑ «Alvanite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 31 juliol 2016].
# Baix Rin

El Baix Rin (67) (en francès Bas-Rhin, en alsacià Underelsàss i en alemany Unterrhein) és un departament francès situat a Alsàcia. En alsacià s'anomena per la denominació tradicional Unterelsass (Baixa Alsàcia).

## Vegeu també

* Llista de municipis del Baix Rin
* Llista de Cantons del Baix Rin
* Llista de Districtes del Baix Rin

## Enllaços externs

* Baix Rin - Lloc web oficial
# Devario affinis

Devario affinis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Referències

* 1 2 «Devario affinis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, F.F., 2001. Phylogeny and species diversity of the South and Southeast Asian cyprinid genus Danio Hamilton (Teleostei, Cyprinidae). Department of Zoology, Stockholm University and Department of Vertebrate Zoology, Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Axis (os)

* Aquest article tracta sobre l'os Axis. Si cerqueu altres significats, vegeu «Axis».
L'os axis (anomenat d'aquesta manera per la paraula llatina axis, que significa eix) és una de les vèrtebres cervicals (C2). L'axis és a sota l'atles i sobre la vèrtebra cervical C3, amb els quals s'articula. Les vèrtebres cervicals són les menys gruixudes i les de més mobilitat. La primera cervical, l'atles, és una vèrtebra incompleta, i la segona, l'axis, permet la rotació lateral del coll. El cos de l'axis presenta l'apòfisi odontoide (que és el cos de l'atles) i la funció principal del lligament transvers és evitar que l'apòfisi odontoide lesioni la medul·la espinal en cas de col·lisió.

## Estructura

Davant presenta mitja cresta longitudinal que separa dues depressions laterals per a la unió dels músculs del Longus colli. La seva superfície interior és còncava abans del costat posterior i convexa de costat a costat. En la seva superfície anterior és ovalada o gairebé circular per articular-se amb l'arc anterior de l'atles.

## Referències

* ↑ «Taula ossos». [Consulta: 8 octubre 2024].
Viccionari
# Brusa

* Per a altres significats, vegeu «Brusa (Turquia)».
Brusa és el nom donat a dos grans tipus de peça superior de roba, l'un per a home i l'altre per a dona, emparentats entre si i amb la camisa.

## Brusa femenina

La brusa femenina és una peça de vestir ampla o bufada (punt que la distingeix de la camisa), amb mànigues (llargues o curtes) o sense, generalment cordada al davant, que cobreix el tronc. Sol ésser feta de roba prima (cotó, lli, seda, niló, etc.). També es considera brusa la peça superior femenina d'ús exterior, i susceptible de ser coberta per jaqueta, quan, tot i no ser ampla ni bufada, presenta un disseny prou diferent del model masculí de camisa (vegeu la foto en colors), segons una casuística difícilment reductible a definició, però socialment actuant.

## Brusa masculina

La brusa masculina és una peça superior ampla o bufada i amb mànigues llargues, de roba prima, usada generalment per a treballar, sovint deixant caure els faldons per sobre dels pantalons; pot ser oberta i tancar amb botons, o bé tancada i col·locar-se pel cap. Bruses d'aquest tipus formaren part de la indumentària obrera durant la segona meitat del segle xix i a inicis del XX. Les cèlebres camises roges dels garibaldins eren bruses d'aquesta mena, de fet. També es vinculen a la imatge tòpica del poeta romàntic.

## Bruses militars

La brusa marinera és la peça superior típica de la marineria militar; s'individua entre totes les altres per la inclusió de coll mariner. N'hi ha hagut i n'hi ha imitacions civils per a ús de dones i infants, sobretot.
Peces de vestir anàlogues a la brusa masculina, però amb faldó o faldons de longitud de jaqueta, s'usaren en diversos exèrcits com a alternativa estiuenca a la guerrera; els casos més característics foren el Kittel de l'exèrcit austríac i la guimnastiorka de l'exèrcit rus (i del soviètic). En particular, el Kittel austríac (1849-1867), fet de roba prima, imitava el disseny de la guerrera (Waffenrock) coetània en versió simplificada; com aquesta, era blanc, creuat, amb doble fila de botons i amb coll dret arrodonit; però usualment mancava de vius i en comptes de coll de color indicava l'arma o unitat mitjançant Parolis.
També s'anomena brusa la sobrejaqueta de campanya tancada que es passa pel cap, generalment mancada de coll i amb superfície mimètica, del tipus de la Tarnhemd nazi; allò que en anglès s'anomena smock, en francès blouse i en espanyol blusón.
La brusa de salt (ang. jump smock, esp. blusón de salto, fr. blouse de saut, it. giaccone da lancio) és la peculiar guerrera o jaqueta de campanya, ampla i llarga, típica de l'equipament de salt dels paracaigudistes militars; en són exemples clàssics la Knochensack nazi i la Denison smock britànica.
Brusa de campanya és una denominació alternativa de la jaqueta de campanya, sobretot en referència a la variant d'estiu.

## Vegeu també

* Kebaya

## Referències

* ↑ En alemany, Kittel designa, també, certa túnica tradicional jueva, així com la 'bata' de treball o 'guardapols'. Mitjançant la peça militar austríaca, el mot passà al rus, en la forma китель (kítel), per a designar la 'guerrera'.
# William Seward Burroughs

William Seward Burroughs (Saint Louis, 5 de febrer del 1914 - Lawrence, 2 d'agost del 1997) va ser un novel·lista, assagista i crític social estatunidenc.

## Trajectòria

Burroughs va nàixer dins una família acomodada. El seu avi va inventar una màquina de sumar que seria l'origen de la companyia Burroughs Adding Machines, empresa que encara existeix en l'actualitat, coneguda com a Burroughs Corporation. Va acabar els estudis a la Universitat Harvard l'any 1936.
Des de ben petit, va descobrir les seves inclinacions homosexuals i la seva passió per les armes de foc, que el va acompanyar tota la seva vida. Després d'un període terriblement autodestructiu durant els anys 1950, on va fer una incursió a la literatura pulp (és el cas de Junkie), a partir dels anys 1960 es va dedicar a escriure amb continuïtat. Va matar la seva dona Joan d'un tret al cap quan tractava d'emular Guillem Tell i va fallar el tret, disparant-li entre els ulls. La seva obra té una important càrrega autobiogràfica, en què queda reflectida la seva addicció a diverses substàncies, com l'heroïna. L'experimentació, el surrealisme i la sàtira constitueixen uns quants dels elements més destacats de les seves novel·les.
Les seves primeres publicacions s'engloben dins de la generació beat, grup d'intel·lectuals i artistes estatunidencs que van definir i donar forma a la cultura després de la Segona Guerra Mundial. Burroughs va mantenir importants contactes amb escriptors com Allen Ginsberg, Gregory Corso, Jack Kerouac i Herbert Huncke. Però la influència de la seva literatura va transcendir àmpliament aquest moviment i es va deixar sentir posteriorment en altres manifestacions artístiques de tipus contracultural, incloent-hi el cinema experimental i certs tipus de música, com la música industrial. Va ingressar a l'American Academy and Institute of Arts and Letters l'any 1984.

## Obra publicada

* I els hipopòtams es van escaldar vius (And the Hippos Were Boiled in Their Tanks), amb Jack Kerouac (1945)
* Junkie (1953)
* Diferent (Queer) (1951-3)
* Naked Lunch (1959)
* The Nova Trilogy (1961-67):
* The Last Words of Dutch Schultz (1969)
* The Revised Boy Scout Manual (1970)
* The Wild Boys: A Book Of The Dead (1971)
* Port of Saints (1973)
* The Red Night Trilogy (1981-87)
* My Education: A Book of Dreams (1995)

## Referències

* ↑ Yuste, Javier. «William S. Burroughs, el poeta insensato» (en castellà), 05-02-2014. [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ Chandarlapaty, R., «Woodard and Renewed Intellectual Possibilities» (en anglès), en Seeing the Beat Generation (Jefferson, NC: McFarland & Company, 2019), ISBN 1476675759: pàgines 98–101.
* ↑ Retamal, Pablo. «Cuando un disparo lo cambió todo: la vida de William S. Burroughs», 01-09-2020. [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ Fernández-Santos, Elsa «El Nirvana de William S. Burroughs» (en castellà). El País [Madrid], 04-02-2014. ISSN: 1134-6582.

## Enllaços externs

* William S. Burroughs: A Man Within (Yony Leyser, 2010)
# Walker Valley

Walker Valley és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 758 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Walker Valley tenia 758 habitants, 276 habitatges, i 200 famílies. La densitat de població era de 141,4 habitants per km².
Dels 276 habitatges en un 39,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,4% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 27,5% no eren unitats familiars. En el 20,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 31,7% entre 25 i 44, un 25,7% de 45 a 60 i un 9,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.906 $ i la renda mediana per família de 56.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.458 $ mentre que les dones 33.542 $. La renda per capita de la població era de 21.403 $. Entorn del 3,6% de les famílies i el 6,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Walker Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Walker Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.