OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Confederació General dels Treballadors d'Angola

La Confederació General dels Treballadors d'Angola (portuguès Confederação Geral dos Trabalhadores de Angola, CGTA) era una organització sindical angolesa a l'exili d'orientació catòlica, amb seu a Kinshasa. La CGTA fou fundada en 1962. La CGTA era partidària d'un 'sindicalisme pluralista', i era independent dels partits polítics.
En 1966 Simão Laderia-Lumona era el president nacional de la CGTA, Pedro Makumbi-Marquès el secretari general i Pedro Hilário Antonio el secretari administratiu. Pel 1970 la CGTA tenia uns 5.000-10.000 membres.
La CGTA era afiliada a la Confederació Mundial del Treball, i va rebre finançament d'aquesta organització internacional. Editava el periòdic A Esperança. Després es va unir a la FNTA i UGTA per atacar la coalició CUACSA liderada per la UNTA, després que la CUACSA denunciés els altres sindicats amb base a Kinshasa.
L'African-American Labor Center i la Union nationale des travailleurs congolais (més tard Union nationale des travailleurs zaïrois, UNTZa) organitzaren conjuntament seminaris i cursos per a organitzadors de la CGTA i de la LGTA, centrant-se en la història laboral, l'organització, l'administració i les cooperatives rurals. A l'octubre de 1971, uns 115 sindicalistes exiliats angolesos havien participat en aquests entrenaments. El 22 de setembre de 1973 la CGTA es va unir a la LGTA per formar la Central Sindical Angolana (CSA).

## Vegeu també

* Sindicats d'Angola

## Referències

* 1 2 Marcum, John A. The Angolan Revolution. Vol. 2, Exile Politics and Guerrilla Warfare (1962-1976). Cambridge, Mass: MIT, 1978. pp. 190, 394
* 1 2 Coldrick, A. P. and Philip Jones. The international directory of the trade union movement. Macmillan, 1979. p. 258
* 1 2 3 Marcum, John A. The Angolan Revolution. Vol. 2, Exile Politics and Guerrilla Warfare (1962-1976). Cambridge, Mass: MIT, 1978. p. 377
* 1 2 3 Mielke, Siegfried. Internationales Gewerkschaftshandbuch. Opladen: Laske + Budrich, 1983. p. 204
* ↑ United Nations. General Assembly. Special Committee on the Situation With Regard to the Implementation of the Declaration on the Granting of Independence to Colonial Countries and Peoples. Report. UN, 1967. p. 65
* ↑ Center for Research Libraries Reference Folder. Collection of Wallerstein, Immanuel Maurice - Select documents Liberation movements in Lusophone Africa 1954-1975 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ Marcum, John A. The Angolan Revolution. Vol. 2, Exile Politics and Guerrilla Warfare (1962-1976). Cambridge, Mass: MIT, 1978. p. 160
* ↑ Report of the World Congress. International Confederation of Free Trade Unions, 1975. p. 99
# Campionat Manomanista de 2009

L'edició del 2009 del Campionat Manomanista de pilota basca tingué aquests resultats:

## Pilotaris

Cada empresa porta 10 pilotaris. En negreta els caps de grup:
| Pilotaris d'Asegarce: Agirre Begino Beloki Bengoetxea VI (Grup 1) Leiza Olaizola I (Grup 3) Olaizola II Retegi Bi Patxi Ruiz Peñagarikano | Pilotaris d'Aspe: Barriola (Grup 4) Berasaluze IX Eulate González (Grup 2) Laskurain Martinez de Irujo Pascual Urberuaga Xala Zubieta |

## Resultats
### Prèvia

| Data | Lloc | Roig | Blau | Resultat |
| 28/03/09 | Labrit de Pamplona | Koka | Zubieta | 11-22 |

### 32ns de final

| Data | Lloc | Grup | Roig | Blau | Resultat |
| 03/04/09 | Zeanuri | 1 | Berasaluze IX | Eulate | 22-11 |
| 04/04/09 | Labrit de Pamplona | 4 | Urberuaga | Retegi Bi | 22-19 |
| 05/04/09 | Astelena d'Eibar | 2 | Pascual | Zubieta | 22-18 |
| 05/04/09 | Beotibar de Tolosa | 3 | Agirre | Laskurain | 22-07 |

### 16ns de final

| Data | Lloc | Grup | Roig | Blau | Resultat |
| 10/04/09 | Zarautz | 4 | Begino | Urberuaga | 20-22 |
| 11/04/09 | Beotibar de Tolosa | 3 | Peñagarikano | Agirre | 13-22 |
| 12/04/09 | Haro | 2 | Xala | Pascual | 22-07 |
| 13/04/09 | Astelena d'Eibar | 1 | Leiza | Berasaluze IX | 22-12 |

### 8ns de final

| Data | Lloc | Grup | Roig | Blau | Resultat |
| 17/04/09 | 1 | Amorebieta | Patxi Ruiz | Leiza | 22-13 |
| 18/04/09 | 2 | Labrit de Pamplona | Martinez de Irujo | Xala | 22-04 |
| 19/04/09 | 3 | Astelena d'Eibar | Beloki | Agirre | 22-11 |
| 10/05/09 | 4 | Astelena d'Eibar | Olaizola II | Urberuaga | 22-16 |

### 4ts de final

| Data | Lloc | Grup | Roig | Blau | Resultat |
| 02/05/09 | 1 | Labrit de Pamplona | Bengoetxea VI | Patxi Ruiz | 22-04 |
| 03/05/09 | 2 | Atano III de Sant Sebastià | González | Martinez de Irujo | 16-22 |
| 09/05/09 | 3 | Labrit de Pamplona | Olaizola I | Beloki | 21-22 |
| 10/05/09 | 4 | | Barriola | | lesió |

### Fase final

| Semifinals | Semifinals | | | Final | Final |
| Atano III de Sant Sebastià, 17 de maig | Atano III de Sant Sebastià, 17 de maig | Atano III de Sant Sebastià, 17 de maig | Atano III de Sant Sebastià, 17 de maig | Atano III de Sant Sebastià, 17 de maig | Atano III de Sant Sebastià, 17 de maig |
| Bengoetxea VI | 15 | |
| Martinez de Irujo | 22 | |
| | | | | Atano III de Sant Sebastià, 07 de juny | Atano III de Sant Sebastià, 07 de juny |
| | | | | Martinez de Irujo | 22 |
| | | | | Olaizola II | 12 |
| | | | | Tercer lloc | Tercer lloc |
| Labrit de Pamplona, 30 de maig | Labrit de Pamplona, 30 de maig | | | | |
| Beloki | lesió | | | Bengoetxea VI | |
| Olaizola II | | | | | Beloki | lesió |
* La final, emesa en directe per ETB 1, tingué un share de 30% i una audiència de 200.000 espectadors.

## Altres edicions del Campionat Manomanista

* Campionat Manomanista de 2005
* Campionat Manomanista de 2006
* Campionat Manomanista de 2007
* Campionat Manomanista de 2008

## Enllaços externs

* (castellà) Pàgina oficial d'Asegarce Arxivat 2009-04-30 a Wayback Machine.
* (castellà) Pàgina oficial d'Aspe Arxivat 2009-04-04 a Wayback Machine.
# Crinia deserticola

Crinia deserticola és una espècie de granota que viu a Austràlia.

## Referències

* Hero, J.-M., Horner, P. & Retallick, R. 2004. Crinia deserticola. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 23 d'abril del 2008.
# Croells

«Croells o cruells» té aquests significats:
* Cruells, desguassos d'aigua empantanada dels camps de conreu
* Croells (Campome), caseria del municipi de Campome (Conflent)
* Croells i Serrat, veïnat del municipi de Planoles (Ripollès)
* Cel de Cruells, muntanya i enclavament del municipi de Perafita entre els d'Olost (Lluçanès) i Sant Boi de Lluçanès (Osona)
# Crohn

«Crohn» té aquests significats:
* Burrill Bernard Crohn (1884-1983), gastroenteròleg estatunidenc.
* Malaltia de Crohn, malaltia inflamatòria intestinal.
# Croesus (Keiser)

Croesus (títol original en alemany Der hochmüthige, gestürzte und wieder erhabene Croesus; en català L'orgullós, caigut i de nou exaltat Cressus) és una òpera (drama musical) en tres actes (descrit com un singspiel) amb música de Reinhard Keiser i llibret en alemany de Lucas von Bostel basat en el dramma per musica anterior de Nicolo Minato Creso (1678), la música del qual va ser composta per l'emperador Leopoldo I.
Croesus es va estrenar a l'Oper am Gänsemarkt d'Hamburg el 1711 (la data exacta es desconeix). Més tard, el compositor va revisar àmpliament l'òpera per a una nova versió, que es va estrenar en el mateix teatre el 6 de desembre de 1730. En el procés, Keiser va descartar gran part del material original, i, a conseqüència d'això, només la versió de 1730 ha sobreviscut en forma completa.

## Referències

* ↑ "Croesus" por John H. Roberts, New Grove Dictionary of Opera, ed. Stanley Sadie (per subscripció)
# Crown Heights

Crown Heights és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.992 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Crown Heights tenia 2.992 habitants, 1.019 habitatges, i 814 famílies. La densitat de població era de 539,8 habitants per km².
Dels 1.019 habitatges en un 40,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 20,1% no eren unitats familiars. En el 16,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.994 $ i la renda mediana per família de 67.019 $. Els homes tenien una renda mediana de 44.511 $ mentre que les dones 33.281 $. La renda per capita de la població era de 22.149 $. Entorn de l'1,5% de les famílies i el 2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Crown Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Crown Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Canis lupus albus

Canis lupus albus, (llop de la Tundra o llop siberià), és una subespècie del llop (Canis lupus) de la zona nord del continent euroasiàtic, la qual fou classificada com a tal l'any 1792 per Robert Kerr.

## Descripció

* Fa 210 cm de llargària des del nas fins a la cua.
* Pesa de mitjana entre 45 i 56 kg, encara que n'hi ha hagut exemplars que en pesaven fins a 100.
* La seva alçària és de 70–96 cm.
* La majoria té un pelatge gruixut de color gris, negre o platejat (o una combinació de tots tres), pel qual, sovint, ha estat perseguit pels humans.

## Reproducció

Té lloc des de finals del març fins a l'abril (bastant més tard que altres subespècies a causa de l'alta latitud on viuen). Durant aquest temps, les femelles són en zel entre 5–15 dies i, una vegada realitzat l'aparellament, la gestació dura 62–63 dies, al cap de la qual pareixen entre 2 i 6 cadells.

## Alimentació

Menja principalment grans mamífers (com ara cèrvids, ants, caribús, bisons i bous mesquers), la qual cosa fa que un adult pugui menjar fins a 9 kg de carn d'una vegada quan en captura un. Contràriament a la creença general que els llops només cacen preses malaltes, s'ha pogut demostrar que fins a un 93% de les seves preses no tenien cap tipus d'impediment físic o mental.

## Distribució geogràfica

Es troba a les regions àrtiques des del nord de Finlàndia fins a la Península de Kamtxatka. Tot i que fou eliminat d'algunes illes al nord de Sibèria, ha estat vist recentment a l'Illa de Wrangel.

## Longevitat

La seva esperança de vida és, si fa no fa, de setze anys.

## Estat de conservació

Igual que moltes altres espècies, les seves principals amenaces són els llenyataires i els caçadors. A Rússia, els llops encara es poden matar en qualsevol nombre sense un permís de caça, durant tot l'any i emprant qualsevol mètode. Els governs regionals i les societats de caça ofereixen, al canvi, fins a 190 dòlars estatunidencs per cada llop mort. Això és així perquè aquest animal ha simbolitzat la traïció en els contes populars russos i perquè la caça del llop ha estat part de la cultura popular d'aquest país durant segles. Aquestes actituds hi són, encara, molt arrelades.

## Referències

* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* 1 2 3 4 5 6 Cosmosmith (anglès)
* ↑ www.nic.funet.fi (anglès)
* ↑ www.territoriodelobos.com Arxivat 2010-03-31 a Wayback Machine. (castellà)

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* Knowledgerush Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine. (anglès)
# Cantó Montecristi

Montecristi és un cantó de la província de Manabí a l'Equador, ubicat al sud-est de la província.
Entre els seus majors atractius hi ha l'Illa de la Plata, famosa pels albiraments de balenes.
Des del 29 de novembre de 2007 al 25 d'octubre de 2008, va ser la seu de l'Assemblea Constituent. Per ser el lloc de naixement d'Eloy Alfaro, es va construir una sèrie d'edificis històrics en la qual s'ha anomenat anomenat Ciutat Alfaro.

## Parròquies

Urbanes
* Aníbal San Andrés
* Colorado
* General Alfaro
* Leónidas Proaño
* Montecristi
Rural
* La Pila

## Referències

* ↑ La Jornada (30 de novembre de 2007). «Rafael Correa inaugura en Montecristi la Asamblea Constituyente de Ecuador». Consulta: 8 de febrer de 2019.
# Cantó de Salias

El cantó de Salias és un cantó del departament francès dels Pirineus Atlàntics, a la regió d'Aquitània. Està enquadrat al districte de Pau i té 12 municipis: Autarriba, Bailòc, Berencs, Carressa e Cassabè, Castanheda, Ezkoze, La Bastida de Vièlafranca, Lahontan, Lèren, Sendòs, Sent Pèr de Lèren i Salias.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Nom | Partit | Qualitat |
| 1967 | Émile Pommès | | |
| 1970 | Émile Pommès | | |
| 1976 | Émile Pommès | | |
| 1982 | Jean Hourdebaigt | | |
| 1988 | Lucien Basse-Cathalinat | RPR | Alcalde de Salies-de-Béarn |
| 1994 | Lucien Basse-Cathalinat | RPR | Alcalde de Salies-de-Béarn |
| 2001 | Lucien Basse-Cathalinat | UMP | Alcalde de Salies-de-Béarn |
| 2008 | Claude Serres-Cousiné | PS | Alcalde de Salies-de-Béarn |
| Les dades anteriors a 1967 no són conegudes. ||||

## Notes

* ↑ Cantonals 2008 - Resultats del cantó de Salies-de-Béarn

## Enllaços externs

* Mapa del cantó a la pàgina de la Prefectura Arxivat 2008-12-05 a Wayback Machine.
# Contusus richei

Contusus richei és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu entre 1-50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Austràlia i Nova Zelanda.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Scott, T.D., C.J.M. Glover i R.V. Southcott, 1974. The marine and freshwater fishes of South Australia. A.B. James, Government Printer, South Australia. 2a edició. 392 p.
* ↑ May, J.L. i J.G.H. Maxwell, 1986. Trawl fish from temperate waters of Australia. CSIRO Division of Fisheries Research, Tasmània. 492 p.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.
* ↑ Beentjes, P., B. Bull, R.J. Hurst i N.W. Bagley, 2002. Demersal fish assemblages along the continental shelf and upper slope of the east coast of the South Island, New Zealand. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 36:197-223.
* ↑ Paul, L.J., 1992. Age and growth studies of New Zealand marine fishes, 1921-90: a review and bibliography. Aust. J. Mar. Freshwat. Res. 43:879-912.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Habib, G., 1976. Measuring growth in irregularly shaped otolith by means of a planimeter. Mauri Ora 4:133-137 and Fish. Res. Publ. (278), Nova Zelanda.
* Habib, G., 1977. Age and growth of the pufferfish Uranostoma richei (Plectognathi: Lagocephalidae) from Lyttelton Harbour. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 11(4):755-766.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Pauly, D., 1978. A preliminary compilation of fish length growth parameters. Ber. Inst. Meereskd. Christian-Albrechts-Univ. Kiel (55):1-200.
* Pauly, D., 1991. Growth of the checkered puffer Sphoeroides testudineus: postscript to papers by Targett and Pauly & Ingles. Fishbyte 9(1):19-22.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Intent de cop d'estat a Jordània de 2021

L'intent de cop d'estat a Jordània de 2021 fa referència el motiu oficial de les autoritats jordanes de les detencions del 3 d'abril de 2021 a 19 persones, entre elles el príncep Hamzah, que va ser sotmès sota arrest domiciliari. Les detencions van incloure també al cap de gabinet del príncep i a altres figures relacionades amb ell, a més d'un membre de la família reial, Sharif Hassan bin Zaid, i a Bassem Awadallah, excap de la Cort Real Haiximita i exenviat de Jordània a l'Aràbia Saudita. Se'ls acusa de «col·laboració amb potències estrangeres en una conspiració per desestabilitzar el país».

## Referències

* ↑ Roca, Albert Castellví. «Jordània acusa el germanastre del rei de conspirar amb forces estrangeres per "desestabilitzar" el país», 03-04-2021. [Consulta: 22 setembre 2021].
# Edgar Basel

Edgar Basel (Mannheim, 1 de novembre de 1930 - Mannheim, 7 de setembre de 1977) va ser un boxejador alemany que va competir entre 1947 i 1961.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on guanyà la medalla dem plata en la categoria del pes mosca del programa de boxa. En semifinals superà al favorit Anatoli Bulakov, mentre en la final va perdre contra l'estatunidenc Nate Brooks. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, va perdre en primera ronda contra el soviètic Vladimir Stolnikov.
En el seu palmarès també destaca el Campionat d'Europa del pes mosca de 1955 i cinc campionats nacionals amateurs, el 1951, 1952, 1954, 1955 i 1956. El 1957 passà al professionalisme, amb un balanç de 41 combats, dels quals 22 foren guanyats, 15 perduts i quatre declarats nuls. Es retirà el 1961.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Edgar Basel». [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ «Edgar Basel».
# Ciril Rozman i Borsnar

Ciril Rozman i Borstnar (Ljubljana, Eslovènia, 1929) és un metge català d'origen eslovè. L'any 1945 va deixar el seu país natal, a causa de la Segona Guerra Mundial, i va arribar a Catalunya per estudiar Medicina a la Universitat de Barcelona. Es llicencià l'any 1948 i obtingué el doctorat l'any 1957. Una gran part de la seva formació ha estat de part dels professors Pedro Pons i Farreras Valentí.
Ha estat catedràtic de Patologia i Clínica Mèdiques de la Universitat de Salamanca (1967) i de la de Barcelona (1969), i s'ha especialitzat en malalties de la sang.
Ha dirigit l'Escola d'Hematologia Farreras Valentí i la revista Medicina Clínica. És membre numerari de la Reial Acadèmia de Medicina de Catalunya.
Ha treballat principalment en l'estudi de l'esplenograma (1957), les col·lagenosis, les púrpures, la malaltia de Hodgkin i la ultraestructura cel·lular en hematologia (1976).
El 1988 va rebre la Creu de Sant Jordi, el 1995 va rebre el premi Rei Jaume I en medicina clínica, i el 2004 fou investit doctor honoris causa per la Universitat de Salamanca, entre altres distincions.
Actualment és professor emèrit de la Universitat de Barcelona, i exvicepresident i patró d'honor de la Fundació Josep Carreras.

## Obres

* Medicina Interna (1997) amb Pere Farreras i Valentí
* Altres obres

## Referències

* ↑ «Acerca de Ciril Rozman. El blog de Ciril Rozman.» (en castellà). [Consulta: 27 octubre 2016].
* ↑ «Ciril Rozman i Borsnar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Fundació Josep Carreras». [Consulta: 16 març 2017].

## Enllaços externs

* Currículum del Dr. Rozman Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* Exposició virtual elaborada pel CRAI Campus Clínic: "Recorregut per l'obra de Ciril Rozman"
* Blog personal realitzat de 2008 a 2012
* Entrevista realitzada per la UB el desembre de 2012
# Bipiràmide pentagonal

En geometria, la bipiràmide pentagonal és un dels noranta-dos sòlids de Johnson (J$_{13}$).
Es pot obtenir enganxant dues piràmides de base pentagonal. D'aqui ve el seu nom.
El seu dual és el prisma pentagonal.
Tot i que les seves cares són polígons regulars i són totes iguals, no és un dels sòlids platònics perquè té vèrtexs en els que hi concorren quatre cares i altres en els que n'hi concorren cinc.
Els 92 sòlids de Johnson van ser descrits 1966 per Norman Johnson i els va numerar. No va demostrar que no n'existia més que 92, però va conjecturar que no n'hi havia d'altres. Victor Zalgaller el 1969 va demostrar que la llista de Johnson era completa. S'utilitzen els noms i l'ordre donats per Johnson, i se'ls nota J$_{xx}$ on xx és el nombre donat per Jonson.

## Fórmules

Fórmules de l'altura ($H$), àrea ($A$) i volum ($V$) de la bipiràmide pentagonal amb cares regulars (sòlid de Johnson) i arestes de longitud $L$:
    $H=L\cdot {\sqrt {2-{\frac {2}{\sqrt {5}}}}}\approx L\cdot 1.0514622242$
    $A=L^{2}\cdot {\frac {5{\sqrt {3}}}{2}}\approx L^{2}\cdot 4.330127019$
    $V=L^{3}\cdot {\frac {5+{\sqrt {5}}}{12}}\approx L^{3}\cdot 0.6030056648$

## Referències

* ↑ Sapiña, R. «Àrea i volum del sòlid de Johnson J₁₃» (en castellà). Problemas y ecuaciones. ISSN: 2659-9899 [Consulta: 4 setembre 2020].
* Norman W. Johnson, "Convex Solids with Regular Faces", Canadian Journal of Mathematics, 18, 1966, pages 169–200. Conté l'enumeració original dels 92 sòlids i la conjetura de qo n'hi ha pas d'altres.
* Victor A. Zalgaller, "Convex Polyhedra with Regular Faces", 1969 : primera demostració d'aquesta conjectura.
* Eric W. Weisstein. Johnson Solid : cada sòlid amb el seu desenvolupament

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic

## Enllaços externs

* Weistein, Eric W., Pentagonal dipyramid bipiràmide pentagonal a MathWorld. (anglès)
* Weistein, Eric W., Johnson solid Sòlids de Johnson a MathWorld. (anglès)
# Fantamady Keita

Fantamady Keita fou un futbolista malià dels anys 70.
Jugà amb la selecció de futbol de Mali, amb la qual disputà la Copa d'Àfrica de Nacions 1972 on arribà a la final i fou el màxim golejador de la competició.
Pel que fa a clubs, destacà defensant els colors de clubs del futbol francès, com Stade Rennais o AS Angoulême. També jugà a AS Réal de Bamako, al Pontevedra CF i a Philadelphia.

## Referències

* ↑ «Perfil». footballdatabase.eu. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ Millors golejadors de la Copa d'Àfrica
* ↑ Fantamady Keita a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Fantamady Keita a BDFutbol
* ↑ «Keita». Mundo Deportivo, 27-04-1977. [Consulta: 9 abril 2017].
# Ca l'Oliva (Mataró)

Ca l'Oliva és una masia de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia a quatre vents de planta baixa, dues plantes pis i coberta a dues aigües. Destaca el portal d'accés amb brancals i dovelles de pedra i la torre de guaita situada al costat de llevant de la façana de migdia.
La composició de les obertures de la façana principal guarda el ritme dels tres cossos de l'estructura de l'edifici.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Oliva». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].