OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Casa Gran de Can Ferrer de la Cogullada

La Casa Gran de Can Ferrer de la Cogullada és un edifici del Montmell inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa és situada en un extrem del poble. Actualment és molt modificada i serveix de desembaràs. A l'entrada, sobre la portalada que mena al pati hi ha la data de 1809, però a dins el pati, a la llinda de fusta de la porta d'accés a la casa, es veu la data de 1702, que correspon a la data real de construcció.
A l'interior cal ressaltar una sèrie de pintures sobre la paret: una a l'entrada i dins d'una petita volta, que representa a sant Lluís amb un nen i amb data 1831; l'altra és a l'antic menjador i representa a la Mare de Déu del Roser amb una santa i sant Lluís.
En una dependència adossada a la casa es troba el celler, potser la part menys modificada de tota la construcció. Allà destaquen uns grans arcs de mig punt i un arc escarser.
Els materials emprats en la construcció són pedres irregulars i fang.

## Història

Les notícies històriques de la Casa Gran són escasses. Els actuals propietaris van comprar la casa als anys 60 als "mallorquins" (una família de Mallorca).
La casa i totes les seves propietats pertanyia al segle xix al bisbe de Vic Torras i Bages.
Per altra banda i en ser encara coneguda pel nom de Can Ferrer, pot haver-hi certa relació amb la casa pairal dels Ferrer que nomena un fogatjament del 1553.
És probable que el poble s'originés a partir de la Casa Gran quan algun dels seus propietaris construí cases pels parcers o bé els donà terres per conrear-les.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «La Casa Gran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* «La Casa Gran de Can Ferrer de la Cogullada». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# La sombra del caminante

La sombra del caminante és una pel·lícula colombiana de 2004 escrita i dirigida per Ciro Guerra, protagonitzada per Lowin Allende, César Badillo i Julián Díaz.

## Sinopsi

Mañe (César Badillo) és un home en una dura situació econòmica. Ha perdut una cama i com a resultat està embussat en la desocupació, no té diners pel lloguer i és la víctima de burles i abusos dels joves de la seva comunitat. Mentre recorre els carrers a la recerca d'un font d'ingressos, coneix a un estrany home illetrat (Ignacio Prieto), un cadirer que es dedica a carregar gent a la seva esquena pel centre de Bogotà, cobrant 500 pesos. Donada la manera en què poden ajudar-se mútuament, tots dos homes entaulen una curiosa amistat que fa la seva vida més suportable i els permet compartir els seus problemes personals. Però tots dos comparteixen un passat violent producte del conflicte armat. Aquest passat els uneix i alhora els separa, com a homes que ho han perdut tot, excepte l'esperança d'un nou començament.

## Nominacions i premis

Va guanyar el premi del jurat al Festival de Cinema de Tribeca, el premi Cinema en Construcció al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2003 i el premi del públic al Festival de Cinema Llatinoamericà de Tolosa de Llenguadoc de 2005. La pel·lícula fou seleccionada per representar Colòmbia a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als Premis Oscar de 2005, però la seva nominació no fou acceptada.

## Repartiment

* Ignacio Prieto
* César Badillo
* Julián Díaz

## Referències

* ↑ Silva Romero, Ricardo. «La sombra del caminante». Revista Semana, 17-04-2005. [Consulta: 2 agost 2017].
* ↑ «La sombra del caminante». Filmaffinity.
* ↑ «Wandering Shadows | Tribeca Film Festival». Arxivat de l'original el 2019-04-12. [Consulta: 12 abril 2019].
* ↑ Ciro Guerra en San Sebastián, ibermediadigital.com
* ↑ Estrenada en Francia 'La sombra del caminante' de Ciro Guerra, El Economista, 9 d'abril de 2008

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# La sombra del ciprés es alargada (pel·lícula)

La sombra del ciprés es alargada és una pel·lícula hispano-mexicana dirigida per Luis Alcoriza (1989-1990). Basada en la novel·la homònima de Miguel Delibes, inicialment portava per títol Los Cuatro Postes.
Les localitzacions a Espanya foren gravades a Àvila, Talamanca de Jarama o Vigo. No obstant això, primer es van gravar les localitzacions de Mèxic.

## Argument

La pel·lícula s'inicia amb l'arribada del tren a l'estació d'Àvila. És 1929 i un nen de nou anys orfe, de nom Pedro, acompanyat pel seu oncle i tutor, entra a viure com a pensionat en l'austera casa avilesa de Don Mateo un mestre autodidacta que a partir d'aquest moment serà l'encarregat de la seva educació. A la casa estan també Donya Gregoria i Martina, esposa i filla del mestre, i també el seu gos Bony. Més tard fa aparició Alfredo, orfe de pare, rebel i aventurer, que adora el mar, i que serà company d'habitació i estudis de Pedro. Desafortunadament Alfredo, malalt de tisi, mor. La vida senzilla, les relacions amb els seus companys i l'especial relació entre la vida i la mort inculcada per Don Mateo influeixen definitivament en la vida de Pedro.
En una segona part i passats els anys Pedro -que és capità de vaixell mercant- coneixerà a una jove antropòloga (Dany Prius) a Veracruz, filla d'un republicà espanyol exiliat, que li fa replantejar-se tota la seva vida i els seus ideals. Però un fatal accident de trànsit al port farà que tot torni als orígens.

## Repartiment

* Emilio Gutiérrez Caba - Don Mateo Lesmes.
* Fiorella Faltoyano - Doña Gregoria, esposa de Don Mateo.
* Naëlle de Prados - Martina de nene
* Ivan Fernández - Pedro nen.
* Miguel Ángel García - Alfredo.
* Juan José Guerenabarrena - Pedro adult.

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1991

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor muntatge | José Antonio Rojo | Guanyador |

### V Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor guió adaptat | Luis Alcoriza | Nominat |

## Referències

* ↑ Entrevista a Miguel Delibes publicada pel diari ABC de 12/10/1989.
* ↑ Diari ABC de 04/01/1990.
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1991». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-02-26. [Consulta: 28 juliol 2019].
* ↑ La sombra del ciprés és alargada al web dels Premis Goya
# La criatura

La criatura (títol original: Mermaid Chronicles Part 1: She Creature) és un telefilm estatunidenc de 2001, escrit i dirigit per Sebastian Gutierrez. Ha estat difós la primera vegada el 20 de desembre de 2001 als Estats Units per Cinemax, filial de HBO. Forma part d'una sèrie de telefilms difosos a Cinemax durant el període de Halloween 2001, homenatges als films de monstres dels anys 50, els Creature Features, sobretot els produïts per American Internacional Pictures. Alguns eren remakes, d'altres eren obres inèdites, acontentant-se de recuperar títols d'antics films, com per La criatura amb The She-Creature. Ha estat doblada al català

## Argument

1905, Irlanda. Dos forasters, Angus Shaw i la seva dona Lillian, capturen una sirena. Decideixen llavors marxar als Estats Units per fer fortuna gràcies a ella. Però quan la travessa es troba amb dificultats, la sirena descobreix tendències mòrbides, pròximes al vampirisme…

## Repartiment

* Rufus Sewell: Angus Shaw
* Carla Gugino: Lillian "Lily" Shaw
* Jim Piddock: Capità Dunn
* Reno Wilson: Bailey
* Mark Aiken: Gifford
* Fintan McKeown: Skelly
* Aubrey Morris: Mr. Woolrich
* Gil Bellows: Miles
* Rya Kihlstedt: la sirena
* Hannah Sim: la reina del cau
* Jon Sklaroff: Eddie
* David Nott: Cook
* Dan Hildebrand: Christian
* Preston Maybank: Capità
* Brian Sieve: Oficial Dixon
* Matthew Roseman: Oficial Jenkins
* Gabriel Gutierrez: O'Donnell
* Isabella Gutierrez: Miranda, la filla de Lily

## Premis i nominacions

| Any | Distinció | Categoria | Nom | Resultat |
| 2002 | 28e cerimònia del premis Saturn | Premi Saturn al millor tlefilm | La criatura | Nominat |
| 2002 | Hollywood Makeup Artist and Hair Stylist Guild Awards | Millor maquillatge per una mini-sèrie o un telefilm | Myke Michaels, Richard Wetzel, Shane Mahan, Stephanie Coffey | Premiat |
| 2003 | Fangoria Chainsaw Awards | Millor film de difusió limitada | La criatura | Nominat |
| 2003 | Fangoria Chainsaw Awards | Millor maquillatge | Stan Winston Studio | Nominat |

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > La criatura». [Consulta: 23 juny 2018].
* ↑ «She Creature» (en anglès). [Consulta: 23 juny 2018].
# L'avançament

L'avançament (originalment en italià, Il sorpasso) és una pel·lícula italiana dirigida per Dino Risi el 1962. Guanyadora del premi del Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata al millor director (Dino Risi), del premi Nastro d'argento del Sindacato Nazionale dei Giornalisti Cinematografici Italiani al millor actor (Vittorio Gassman), i del premi David di Donatello al millor actor (Vittorio Gassman). S'ha subtitulat al català.

## Argument

Roma en ple ferragosto és una ciutat deserta. Bruno Cortona (Vittorio Gassman), d'uns quaranta anys, fanfarró i xerraire, conduint el seu vehicle esportiu descapotable, recorre la ciutat a la recerca d'un paquet de cigarrets i d'un telèfon. S'atura a beure aigua d'una aixeta i albira un solitari jove que l'observa. Després d'un curt diàleg, el jove, anomenat Roberto Mariani (Jean-Louis Trintignant), el convida al seu apartament perquè faci la seva trucada telefònica. Cortona s'assabenta que el jove s'ha quedat a Roma per preparar uns exàmens. La loquacitat de Cortona el convenç d'acompanyar-lo en el seu viatge per uns dies. Comença així un trajecte a alta velocitat, ple d'episodis audaços i exòtics per les carreteres italianes. El jove estudiant comença a penedir-se de la seva decisió, però al mateix temps està fascinat per Bruno Cortona i la seva forma de prendre's la vida, fins que, quan finalment comença a gaudir d'una vida relaxada i superficial, té lloc un accident.

## Repartiment

* Vittorio Gassman: Bruno Cortona
* Jean-Louis Trintignant: Roberto Mariani
* Catherine Spaak: Lilly Cortona
* Luciana Angiolillo: Gianna
* Claudio Gora: Bibi
* Luigi Zerbinati:
* Franca Polesello:
* Linda Sini:
* John Francis Lane: Alfredo
* Nando Angelini: Amedeo
* Mila Stanic: Clara

## Premis i nominacions

Entre tots els guardons a què va optar la pel·lícula, destaquen els següents:

### Premis

* 1963. David di Donatello al millor actor per a Vittorio Gassman

## Referències

* ↑ L'avançament a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Il sorpasso». The New York Times.
# Laodicea de Mesopotàmia

Laodicea de Mesopotàmia (en grec antic Λαοδίκεια) és una ciutat esmentada per Plini el Vell que la situa a Mesopotàmia junt amb Selèucia del Tigris i Artemita d'Apol·linatis. Es va fundar a l'època selèucida en territori del modern Iraq, però les ruïnes no s'han localitzat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Laodiceia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 10 abril 2021].
# LKS Pogoń Lwów

El LKS Pogoń Lwów fou un club de futbol polonès de la ciutat de Lwów (Lviv actual Ucraïna). Va existir entre 1904 i 1939 i fou quatre cops campió polonès. L'any 2009 es creà un nou club amb el mateix nom.

## Palmarès

* Lliga polonesa de futbol:
** 1922, 1923, 1925, 1926
* Bandera i escut.
* Pogoń Lwów el 1910.
* Pogoń Lwów el 1926.
* Pogoń Lwów el 1936.

## Referències

* ↑ «Història de l'esport a Lwow (en polonès)». lwow.home.pl. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «lloc_web del club actual». Pogon Lwow. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Poland Final Tables (1st and 2nd level)». RSSSF. [Consulta: 9 abril 2017].
# La noche de los tiempos

La noche de los tiempos és una novel·la de l'escriptor espanyol Antonio Muñoz Molina publicada en 2009.

## Argument

Narrada sobre la tècnica de flashback, la novel·la se centra en la sortida d'Espanya de l'arquitecte Ignacio Abel amb destinació a una universitat nord-americana (en la qual ha estat contractat pel magnat Philip Van Daurin per dissenyar la nova biblioteca) en el mes d'octubre de 1936, intercalant els seus propis records, des del punt de vista omniscient de la història de la seva vida: Des dels seus orígens humils com a fill d'un mestre d'obra en el Madrid de principis de segle xx, al seu ascens en l'escala social, gràcies als seus estudis, el seu treball en les obres de la Ciutat Universitària de Madrid i el seu matrimoni amb Adela, una dona major que ell, pertanyent a una família acomodada i de tradició catòlica i conservadora, que li va donar dos fills (Lita i Miguel), així com la seva aventura amorosa amb la nord-americana Judith Biely iniciat a la fi de 1935 i que es veu abruptament interromput el 19 de juliol de 1936, amb l'esclat de la Guerra Civil Espanyola. L'obra recrea les primeres setmanes del conflicte tal com es van viure a la ciutat de Madrid.

## Referències històriques

En el llibre apareixen reflectits com a personatges integrats en la novel·la, figures històriques de l'època, com Juan Negrín, Pedro Salinas, Rafael Alberti, José Moreno Vila, Manuel Azaña o José Bergamín, amb els quals en un moment o un altre coincideix el protagonista de la novel·la. En el camp de l'arquitectura destaquen les referències a les obres d'Eduardo Torroja.

## Referències

* ↑ País, Ediciones El «Los mejores libros en español de los últimos 25 años» (en castellà). EL PAÍS, 28-10-2016.
# La noche del cine español

La noche del cine español va ser un programa de cinema dirigit per Fernando Méndez-Leite Serrano i emès per Televisió Espanyola per la seva cadena La 2 entre 1984 i 1986.

## Format

El programa consistia en l'emissió d'un llargmetratge espanyol, precedit de l'emissió d'un documental amb una durada aproximada de 75 minuts, sobre l'època i els actors en la qual la pel·lícula va ser rodada.

## Història

Amb el nomenament de Fernando Méndez-Leite Serrano com a director general de l'Institut de la Cinematografia i de les Arts Audiovisuals, va abandonar el càrrec i va ser substituït per Antonio de García i María Bardem a partir del febrer de 1986. Les discrepàncies entre tots dos van provocar que el programa fos cancel·lat al juny de 1986, amb l'emissió del programa 92, en el qual es va emetre la pel·lícula Muerte de un ciclista.

## Referències

* ↑ «'La noche del cine español' es un programa de investigación sobre nuestra reciente historia de tres horas de duracion». El País, 09-01-1984.
* ↑ «'La noche del cine español' es un programa de investigación sobre nuestra reciente historia de tres horas de duración». El País, 09-01-1984.
* ↑ «María Bardem y Antonio Gracia dirigirán "La noche del cine español"». Diari ABC, 22-01-1986.
* ↑ «Problemas en "La noche del cine español"». Diari ABC, 18-03-1986.

## Enllaços externs

* Programes de La noche del cine español al web de RTVE
# Lampó

Lampó (en grec antic Λάμπων, Lámpon) va ser un famós endeví d'Atenes, amic de Pèricles i expert especialment en interpretar els oracles i en llegir les entranyes de les víctimes sacrificades.
Alguns autors el fan membre de la família dels Eumòlpides. També es diu que podria ser fill d'Olimpiòdor, militar atenenc. Podria haver nascut cap el 480/470 aC i morir cap al 410 aC.
El 444 aC es va unir a Xenòcrit per dirigir una colònia a Turis per substituir a l'antiga Síbaris, encapçalant un nombrós grup d'endevins. Tenia la missió d'aconsellar l'expedició i vetllar perquè la nova colònia fos fundada sota bons auspicis i realitzar els cultes i sacrificis fundacionals adequats.
Però Lampó és conegut sobretot pel seu enfrontament amb el filòsof Anaxàgoras, cap a l'any 443 aC., a propòsit d'un prodigi. Plutarc explica que un dia li van ensenyar a Pèricles el cap d'un moltó, que havia nascut en una de les seves terres, i que només tenia una banya. Lampó, en veure que aquesta banya havia sortit sòlida i forta enmig del front de l'animal, va declarar que la potència dels dos partits que llavors dividien la ciutat (el de Pèricles i el de Tucídides) s'unificarien sota un sol home, aquell a qui a les seves terres havia nascut aquell prodigi. Però Anaxàgoras, tallant el crani de l'animal en dos, va fer veure que el cervell, de forma punxeguda, no ocupava el lloc natural sinó que s'havia desplaçat cap al lloc on començava l'arrel de la banya. L'atenció dels assistents va anar cap a Anaxàgoras, però quan Tucídides, l'enemic polític de Pèricles va ser vençut i el govern va passar a les mans de Pèricles, tothom va alabar Lampó.
El seu caràcter fou satiritzat per Cratí a la seva comèdia Δραπετίδες. També va ser objecte de burles per part de Lísip i d'Antífanes. L'esmenta també diverses vegades Aristòfanes.
Un Lampó apareix com a signant de la pau del 421 aC entre Atenes i Esparta. Probablement és un personatge diferent a l'endeví, encara que la referència que dona l'historiador Tucídides no ho fa creure així.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 187-188. ISBN 8481641618.
# Lamrija

Lamrija (àrab لمريجة) és una comuna rural de la província de Guercif de la regió de L'Oriental. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 14.563 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# La Iberia

La Iberia va ser un diari espanyol de caràcter liberal que es va publicar entre 1854 i 1898, fundat per Pedro Calvo Asensio. Entre gener i setembre de 1868 va rebre el nom de La Nueva Iberia. amb Práxedes Mateo Sagasta com director.

## Història

La Iberia va ser creat a Madrid per Pedro Calvo Asensio el juny de 1854, expressió del seu desig de crear un nou periòdic polític de caràcter liberal i progressista a Espanya. El títol del diari corresponia a l'aspiració d'aconseguir la «unitat ibèrica», és a dir, la unió d'Espanya i Portugal.
Des de les seves pàgines es va donar suport a la revolució de 1854 i la figura de l'Espartero per dirigir el Govern mentre que s'atacava Leopoldo O'Donnell.
Era un diari matutí liberal que, juntament amb la seva atenció preferent a la política, destaca segons els autors per la rica i variada informació cultural, literària o científica que tots els dies oferia a les seves pàgines, i que distava molt de la proporcionada per altres periòdics madrilenys del seu temps. D'antuvi era matutí i d'aparició diària i després vespertí i publicat de dilluns a dissabte, en la redacció del qual van col·laborar escriptors de la talla de Juan de la Rosa, Concepción Arenal, Patricio de la Escosura o Gaspar Núñez de Arce, entre molts altres, i la principal etapa en què es desenvolupa va entre els anys 1860 i 1863, amb un equip ja consolidat, corresponsalies internacionals a Londres i París i una activitat que, com apunten els autors, la conduiria a liderar la premsa política i que en ferà la punta de llança d'iniciatives tan significatives per a la vida literària del segle xix com va ser la coronació del poeta Manuel José Quintana en 1855.
El 1863 és adquirit per Sagasta, juntament amb José Abascal, que ho dirigirà fins a juny de 1866, quan va aconseguir la seva màxima difusió i li va servir per criticar el govern i preparar la Revolució de 1868.

## Referències

* ↑ «La Iberia (1854)». Hemeroteca digital. Biblioteca Nacional d'Espanya.
* ↑ «La nueva Iberia». Hemeroteca digital. Biblioteca Nacional d'Espanya.
* ↑ «La Iberia (1868)». Hemeroteca digital. Biblioteca Nacional d'Espanya.
* ↑ «Sagasta, Práxedes Mateo» (en castellà). Arte Historia. Junta de Castella i León. Arxivat de l'original el 2010-01-02. [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ «Práxedes Mateo Sagasta: ingeniero y periodista» (en castellà). Arxivat de l'original el 2009-04-21. [Consulta: 12 setembre 2015].

## Bibliografia

* Escalera, Evaristo; González Llana, Manuel. La España del siglo XIX: sus hombres y acontecimientos más notables (llibre electrònic gratuït) (en castellà). volum 1. Imprenta y Litografía de D. J.J. Martínez, 1865, p. xxi-xxii.
# Labropsis xanthonota

Labropsis xanthonota és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a Samoa i la Gran Barrera de Corall.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene, 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Laòdice VII Tea

Laòdice VII Tea (grec antic: Λαοδίκη, Laodíkē; nascuda l'any 122 aC) va ser una filla de Antíoc VIII Grip i Cleòpatra Trifene, i germana i esposa de Mitridates I, rei del Commagena.
Es va casar amb Mitridates I quan encara era príncep de Commagena. Els pares de Laòdice i Mitridates havien acordat el matrimoni com a part d'una aliança de pau entre els dos regnes. Laòdice i Mitridates van tenir un fill, Antíoc (86 aC - 38 aC), que va ser príncep futur rei de Commagena.

## Referències

* ↑ Lendering, Jona. «Laodice VII». Livius.org. [Consulta: 17-IX-2020].
# La plaça del Diamant (desambiguació)

«La plaça del Diamant» té aquests significats:
* És una plaça del barri de Gràcia de Barcelona. Vegeu plaça del Diamant
* És una novel·la escrita per Mercè Rodoreda, publicada per primer cop l'any 1962. Vegeu La plaça del Diamant
* És una pel·lícula de Francesc Betriu, interpretada per Sílvia Munt i Lluís Homar que adapta la novel·la del mateix títol. Vegeu La plaça del Diamant (pel·lícula)
* Adaptació teatral l'any 2008 de novel·la de Mercè Rodoreda que té el mateix nom. Vegeu: La plaça del Diamant (teatre)
# Las altas presiones

Las altas presiones és una pel·lícula espanyola rodada a Galícia dirigida per Ángel Santos que fou estrenada el 2014. Va comptar amb Jaione Camborda com a directora artística.

## Argument

Miguel viatja a Pontevedra, la seva ciutat natal, amb la tasca de gravar les ubicacions d'una pel·lícula. El seu viatge el torna al lloc on va créixer, a la reunió amb vells amics, però també a la possibilitat d’una nova relació: Alicia, una infermera. Miguel intentarà dur a terme la seva feina, encara que gairebé sempre prefereix enregistrar els paisans que coneix, els moviments i les cares dels seus amics i els trens que passen per allà o el mar.

## Repartiment

* Andrés Gertrúdix ... Miguel
* Itsaso Arana ... Alicia
* Juan Blanco ... Juan
* Bea Campos ... Lola
* Xabier Deive ... Claudio
* Fernando Epelde ... Isaac
* Borja Fernández ... Manu
* Diana Gómez ... Paula
* Iván Marcos ... Xavi
* Marta Pazos ... Mónica

## Premis i nominacions

* 2014: Festival de Cinema Europeu de Sevilla: Premi Jurat Campus "Las nueva Olas" millor film.
* 2014: Festival Internacional de Cinema de Busan: Secció: Flash Forward.

### 14a edició dels Premis Mestre Mateo

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor longametraxe | Millor longametraxe | Nominat |
| Millor direcció | Ángel Santos | Nominat |
| Millor fotografia | Alberte Branco | Nominat |

## Referències

* ↑ "Las altas presiones": Entrevista a su director Ángel Santos, El Plural, 8 de maig de 2015
* ↑ Las altas presiones a Fotogramas.
* ↑ 'Las altas presiones' de Ángel Santos recibe el premio 'Las nuevas Olas' en el XI Festival de Cine Europeo de Sevilla, 20 Minutos, 15 de novembre de 2014
* ↑ Corea del Sur acogerá el estreno mundial de la película 'Las altas presiones' de Ángel Santos, Pontevedra Viva, 1 de setembre de 2014
* ↑ Faro de Vigo. «"El Desconocido" arrasa en los Mestre Mateo». [Consulta: 5 maig 2016].

## Enllaços externs

* Las altas presiones a Margenes.org
* Tràiler oficial a YouTube