OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Herri Norte Taldea

Herri Norte Taldea (en català; grup nord popular), també conegut com a HNT, és un grup radical conformat per un col·lectiu de seguidors de l'Athletic Club de Bilbao, simpatitzants de l'esquerra abertzale.
HNT va ser format a principis dels anys 80, especialment a partir de la temporada 1981/82, en què es va remodelar la grada nord de l'Estadi San Mamés per acollir la Copa del Món de Futbol de 1982. A finals de la dècada de 1980, coincidint també amb una mala època per a l'Athletic, Herri Norte Taldea va patir una crisi interna en la qual el grup es va dividir en els bàndols, els "Rojos" i els "Ultrillas". Finalment, els "Ultrillas" van ser expulsats del grup, ja que pel que sembla pretenien convertir el col·lectiu en una espècie de grup ultra. A principis de la dècada de 1990 Herri Norte Taldea va créixer considerablement, creant-se seccions fins fora d'Euskadi i va esdevenir un grup de tall hooligan anglès. Des de llavors el grup ha realitzat diversos actes de caràcter "antifeixista" o "pro-abertzale", un dels més recents va ser la celebració del "Dia de l'Immigrant", convidant a més de cent africans de l'organització Afro-basca.
Amb la dissolució el 2012 del grup d'animació Abertzale Sur es van convertir en els preeminents en l'animació de San Mamés.

## Referències

* ↑ «Herri Norte Taldea (Athletic de Bilbao, unos 200, nacionalistas abertzales)» (en castellà). La geografía de la violencia. El Mundo, 01-12-2014.
* ↑ «El fenómeno ultra en España: un juego de alianzas y enemistades» (en castellà). 20 minutos, 01-12-2014. [Consulta: 20 desembre 2015].
* ↑ «El Athletic pide a Herri Norte que no exhiba mañana banderas palestinas» (en castellà). El Correo, 19-09-2012. Arxivat de l'original el 2021-03-30. [Consulta: 20 desembre 2015].
# Can Roca

«Can Roca» té aquests significats:

## Bariis i urbanitzacions

* Can Roca (Canyelles), urbanització del municipi de Canyelles, al Garraf
* Can Roca (Castelldefels), barri de Castelldefels, al Baix Llobregat
* Can Roca (Esparreguera), nucli de població i àrea industrial del municipi d'Esparreguera, al Baix Llobregat
* Can Roca (Sant Pol de Mar), nucli de població del municipi de Sant Pol de Mar, al Maresme
* Can Roca (Terrassa), barri del nord de Terrassa, al Vallès Occidental

## Masies i cases

* Can Roca (Sant Miquel de Fluvià), masia del municipi de Sant Miquel de Fluvià, a l'Alt Empordà
* Can Roca (Arbúcies), masia del municipi d'Arbúcies, a la Selva
* Can Roca (Garrigoles), masia del municipi de Garrigoles, al Baix Empordà
* Can Roca (Gurb), masia del municipi de Gurb, a Osona
* Can Roca (Molló), masia del municipi de Molló, al Ripollès
* Can Roca (Navès), masia del municipi de Navès, al Solsonès
* Can Roca (Olot), casa d'estil modernista del municipi d'Olot, a la Garrotxa
* Can Roca (Palafolls), masia del municipi de Palafolls, al Maresme
* Can Roca (Sant Martí de Llémena), masia de Sant Martí de Llémena, al Gironès
* Can Roca (Santa Coloma de Farners), masia del municipi de Santa Coloma de Farners, a la Selva
* Can Roca (Sant Salvador de Guardiola), masia del municipi de Sant Salvador de Guardiola, al Bages
* Can Roca (Seva), masia del municipi de Seva, a Osona
* Can Roca (Corbera de Llobregat), masia del municipi de Corbera de Llobregat, al Baix Llobregat
* Can Roca (Vilanova de Sau), masia del municipi de Vilanova de Sau, a Osona
* Can Roca (Molins de Rei), casa pairal a Molins de Rei (Baix Llobregat)

## Altres

* El Celler de Can Roca, restaurant gironí
# Jarnail Singh Bhindranwale

Sant Jarnail Singh Ji Khalsa Bhindranwale (en panjabí: ਜਰਨੈਲ ਸਿੰਘ ਭਿੰਡਰਾਂਵਾਲੇ); (Rode, Panjab, 12 de febrer de 1947- Amritsar, Panjab, 6 de juny de 1984), fou líder de la Damdami Taksal (un grup religiós Sikh de l'Índia.). Bhindranwale excercí molta influència sobre els Sikhs. Propagà els valors originals del Sikhisme i persuadí joves de seguir les regles originals de la religió.
Fou conegut pel seu suport a la creació de Khalistan, un estat independent sikh basat en el Sikhisme. El Govern Central de l'Índia el vigilà constantment i el considerà un possible rival.
Bhindranwale, també fou conegut pels seus discursos, on sovint defensà els drets universals i denuncià les violacions de drets humans comeses per part del govern.
Els Sikhs, sovint foren discriminats en una societat de majoria hindú. Perseguits en moltes ciutats de l'Índia, varen ser víctimes d'un extermini en massa. A causa d'això, Bhindrawale s'oposà al govern, i això va desencadenà una rivalitat directa entre els sikhs i el govern.
Fou assassinat per l'exèrcit Indi, sota les ordres d'Indira Gandhi, en un atac militar al Temple Daurat Sikh.
Jarnail Singh és un dels personatges més destacats de l'Índia del s.XXI.
Els Sikhs el consideren un màrtir que morí en defensa de la igualtat, el respecte i el laïcisme.

## Referències

* ↑ Lamba, Puneet Singh. «Jarnail Singh Bhindranwale: Five Myths». The Sikh Times, 06-06-2004. [Consulta: 25 juny 2007].
* ↑ Joshi, Chand. Bhindranwale: Myth and Reality. New Delhi: Vikas Publishing House, 1985, p129. ISBN 0706926943.
# Els segadors (drama històric)

Els segadors és un drama històric en tres actes i en vers, original de Frederic Soler, estrenat al teatre Romea de Barcelona, la nit del 19 d'octubre de 1876.
El primer acte transcórrer a una muntanya de Catalunya, el segon a Barcelona, i el tercer acte succeeix al peu de Montjuïc.

## Repartiment de l'estrena

* Laieta: Mercè Abella.
* Cornet: Rosa Cazurro.
* Roc Guinart: Joaquim García-Parreño.
* Gem: Iscle Soler.
* Don Enric: Miquel Llimona.
* El marquès d'Alexar: Hermenegild Goula.
* El baró de Gualba: Joaquim Pinós.
* El comte de Rocamora: Ramon Valls.
* Ciutadà 1: Bonaventura Serra.
* Ciutadà 2: Emili Casas.
* Segador 1: Miquel Riva.
* Segador 2: Joan Comas.
* Soldats, bandolers, ciutadans, segadors.

## Enllaços externs

* Els segadors de Frederic Soler, a la xarxa
# Eleccions regionals de la Vall d'Aosta de 1978

Les eleccions per a renovar el Conseil de la Vallée / Consiglio Regionale de la Vall d'Aosta se celebraren el 25 de juny de 1978.

## Resultats electorals

← Eleccions regionals de la Vall d'Aosta, 1978 → :
| Partits | vots | (%) | escons |
| Union Valdôtaine (UV) | 18.318 | 24,75% | 9 |
| Democràcia Cristiana Italiana (DC) | 15.723 | 21,24% | 7 |
| Partit Comunista Italià (PCI) | 14.442 | 19,51% | 7 |
| Demòcrates Populars | 8.702 | 11,76% | 4 |
| Partit Socialista Italià (PSI) | 2.648 | 3,58% | 1 |
| Union Valdôtaine Progressiste (UVP) | 2.316 | 3,13% | 1 |
| Autonomia Socialista (AS) | 1.960 | 2,65% | 1 |
| Partit Socialista Democràtic Italià (PSDI) | 1.543 | 2,08% | 1 |
| Democràcia Proletària | 1.454 | 1,96% | 1 |
| Partit Republicà Italià (PRI) | 1.395 | 1,88% | 1 |
| Aliança per la Llibertat i el Progrés (ALP) (PLI i independents) | 1.318 | 1,78% | 1 |
| Artesans i Comerciants Valdostans (ACV) | 1.118 | 1,51% | 1 |
| Alternativa Radical | 976 | 1,32% | 0 |
| Moviment Social Italià-Dreta Nacional (MSI) | 949 | 1,28% | 0 |
| Ecologia Valdostana | 559 | 0,76% | 0 |
| Reagrupament Obrer Socialista | 389 | 0,53% | 0 |
| Democràcia Nacional - Constituent de Dreta | 205 | 0,28% | 0 |
| Total | 74.015 | 100,00% | 35 |
Fonts: Ministero dell'Interno, ISTAT, Istituto Cattaneo, Consell Regional de la Vall d'Aosta
# Bateria Nord dels Gascons

La Bateria Nord dels Gascons és un emplaçament d'artilleria d'època moderna del límit dels termes comunals de Banyuls de la Marenda i de Portvendres, tots dos a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situada a la zona sud-occidental del terme de Portvendes i en el nord-occidental del de Banyuls de la Marenda.
Constituïa part de les defenses de la Costa Vermella. Actualment només en queden vestigis.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «12 - Banyuls de la Marenda». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan. «123 - Portvendres». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Cotlliure». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ La Bateria Nord dels Gascons en els ortofotomapes de l'IGN
# Hipòcrates III

Hipòcrates III (en llatí Hippocrates, en grec Ἱπποκράτης) fou el dinovè membre de la família dels Asclepíades que va viure probablement al segle IV aC. Fou fill de Tèssal i germà de Gòrgies i Dracó II. Segons consta a Suides va escriure alguns llibres mèdics. El mencionen Galè i Joan Tzetzes.

## Referències

* ↑ 2.Hippocrates II a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 482
# Masteler

Un masteler és una perxa o pal menor que va sobre els principals en la major part dels velers de vela rodona i serveixen per a sostenir les gàbies. Per aquesta raó, adquireixen respectiva i generalment aquests títols, a més del particular corresponent a la seva vela o verga com masteler major o de gàbia, masteler de velatxo, de sobremessana, etc.

## Referències

* ↑ Jacinto Herrero Esteban. Escritos recobrados. Jordi Salvador Gracia, 2007, p. 101–. ISBN 978-84-612-1079-4.
* ↑ Ferran Canyameres. Diccionari de marina. Ferran Canyameres i Casamada, 1 gener 1983, p. 62–. BNC:1001098972.
* ↑ Ricard Jaime Pérez. La maniobra en els velers de creu. Univ. Politèc. de Catalunya, 2002, p. 63–. ISBN 978-84-8301-590-2.
# Accademia Nazionale delle Scienze

L'Accademia Nazionale delle Scienze detta dei XL, en català Acadèmia Nacional de la Ciència dita dels XL, és l'acadèmia italiana de les ciències.
El matemàtic i enginyer hidràulic Antonio Maria Lorgna el 1782 fundà a Verona, aleshores República de Venècia, la "Societat Italiana", que reuní els quaranta científics més famosos de tot Itàlia, aleshores fragmentada en diferents estats, entre ells Alessandro Volta, Lazzaro Spallanzani, Joseph-Louis Lagrange i Ruđer Josip Bošković. La societat des del principi fou coneguda com "la societat dels quaranta" (detta dei XL, 'dita dels 40').
El mateix any 1782, Lorgna publicà el primer número de les Memòries Acadèmiques, en el prefaci de les quals indicava que "el desavantatge d'Itàlia és que té les seves forces desunides" i que, per unir-les, era necessari "associar les cognicions i la treball de molts distingits italians separats". En aquestes paraules ja hi ha el programa de la futura Societat i el seu significat polític i patriòtic: "tot italià alfabetitzat", que ja no és una acadèmia piemontesa, llombarda, veneciana o de dues Sicílies, sinó una acadèmia italiana.
La Societat XL s'establí ràpidament i en pocs anys es considerà l'únic representant de la ciència italiana: Federic el Gran, rei de Prússia i acadèmies estrangeres d'arreu d'Europa i dels Estats Units d'Amèrica, forjaren relacions amb ella. Segons els seus Estatuts, el domicili de la companyia era la del seu president i, sent Lorgna veronès, la primera seu de l'Acadèmia fou a Verona. Després de la mort de Lorgna, la Societat XL passà a anomenar-se Societat Italiana de Ciències dita XL. Es traslladà primer a Milà, després a Mòdena i, finalment a Roma, el 1875, després de la proclamació de Roma com la capital d'Itàlia. El 1949 prengué el nom de l'Acadèmia Nacional dels XL i el 1979 es convertí en la "Acadèmia Nacional de Ciències dita dels XL".
Han sigut membres de l'Acadèmia els més grans estudiosos de la ciència italiana: Volta, Spallanzani, Ruffini, Dini, Pacinotti, Avogadro, Cotugno, Marotta, Scacchi, Cannizzaro, Volterra, Severi, Corbino, Amaldi, Marini Bettolo, Scarascia Mugnozza, per citar alguns. Set dels seus membres nacionals reberen el premi Nobel: Marconi, Golgi, Fermi, Natta, Bovet, Rubbia i Levi-Montalcini. Al costat dels socis italians, des de la seva fundació, Lorgna havia previst una classe de dotze membres estrangers, actualment són 25. Durant dos segles, hi ha hagut fins a 174 científics de tot el món amb alguns dels més prestigiosos de la ciència mundial: Bohr, Einstein, Franklin, Humboldt, Liebig, Mendeléiev, Pasteur, Perutz, Röntgen i Salam, entre d'altres.

## Referències

* 1 2 3 «Storia – Accademia XL» (en italià). Accademia Nazionale delle Scienze detta dei XL. [Consulta: 31 maig 2019].
# Can Roc (la Roca del Vallès)

Can Roc és una casa gòtica de la Roca del Vallès (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa entre mitgeres. La teulada a dues aigües, aiguavés a façana, i presenta ràfec a la catalana.
La porta és d'arc de mig punt dovellada, i al damunt, descarregant pes, una finestra de pedra amb tres arcs polilobulats i dues fines columnetes de separació. La barana és de ferro forjat amb decoració vegetal.

## Història

Per les grans dimensions de les finestres, sembla que podrien haver estat del castell, ja que aquest va servir de pedrera per a la construcció de les cases del poble.
Possiblement habitada per la noblesa o relacionats amb l'església.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Roc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2017].
# Joan Font Massot

Joan Font Massot (Petra, novembre de 1961) és un polític mallorquí, ex-batle de Petra i conseller al Consell Insular de Mallorca.

## Vida i activitat política

Nascut a Petra el novembre de 1961, es va implicar en política per primer cop el 1979 quan fou elegit regidor a l'ajuntament per la Candidatura Independent de Petra. El 1995 començà a militar al PSM. Aquell mateix any va ser elegit batle de Petra gràcies a un acord amb UM i la UIP per desbancar la Agrupació d'Agricultors de la batlia. Ostentà el càrrec durant 15 anys, revalidant-lo amb majoria absoluta a les eleccions de 1999, 2003 i 2007. Va ser batle fins al setembre de 2010 en què dimití per deixar pas a la batlia a Caterina Mas.
A les eleccions al Consell de Mallorca de 2011 va liderar la candidatura de la coalició PSM-IniciativaVerds-Entesa, que va obtenir 35.548 vots i un total de 4 consellers. Entre 2011 i 2015 va ser el portaveu de MÉS per Mallorca al Consell Insular i el 2015 va ser reelegit conseller com a número 3 de la llista de MÉS, que va incrementar els seus suports obtenint 59.344 vots i 6 consellers.

## Referències

* ↑ Presentació candidatura PSMIniciativaVerds-Entesa al Consell de Mallorca - Dossier de premsa
* ↑ «Joan Font posa fi a 15 anys de batlia a Petra». dBalears, 28-09-2010. Arxivat de l'original el 2015-06-24. [Consulta: 23 juny 2015].
# Els senyors es casen amb les morenes

Els senyors es casen amb les morenes (títol original en anglès: Gentlemen Marry Brunettes) és un film musical estatunidenc de Richard Sale, estrenada el 1955. És la continuació de Els senyors prefereixen les rosses. Ha estat doblada al català.

## Argument

Una parella artística de germanes, Bonnie i Connie Jones, reben una temptadora oferta per treballar a París que finalment accepten. Per circumstàncies de la vida, aviat s'assabenten que la seva mare i la seva tia un dia van triomfar a la capital gal·la. Animades per l'èxit que elles van tenirtemps enrere, decideixen provar sort, cosa que significarà concentrar-se en el seu treball i deixar les relacions amoroses. Però Connie s'enamora de Charles, un amic del seu representant.

## Repartiment

* Jane Russell: Bonnie Jones / Mimi Jones
* Jeanne Crain: Connie Jones / Mitzi Jones
* Alan Young: Charlie Biddle / Sra. Biddle / M. Henry Biddle
* Scott Brady: David
* Rudy Vallee: Ell mateix
* Guy Middleton: Comte de Wickenware
* Eric Pohlmann: M. Ballard
* Robert Favart: El manager de l'hotel Manager
* Guido Lorraine: M. Marcel
* Ferdy Mayne: M. Dufond
* Boyd Cabeen: El pilot
* Howard Tracy: El xofer
* Leonard Sachs: M. Dufy
* Gini Young:Rossa
* Carmen Nesbitt:Rossa
* Duncan Elliott: El sastre
* Michael Balfour: El porter
* Derek Sydney: El manager
* Gwen Verdon: La ballarina
* Juliet Prowse (no surt als crèdits): Una ballarina

## Referències

* ↑ esadir.cat. Els senyors es casen amb les morenes. esadir.cat.
* ↑ «Gentlemen marry brunettes». The New York Times.
# Porpra (desambiguació)

«Porpra» té aquests significats:
* Porpra (color), tonalitat de color entre el vermell i el blau
* Porpra de Tir, colorant o tint de color porpra,
* Porpra (heràldica), color tradicional, entre el morat i el violeta, usat en l'heràldica
* Porpra (planta) o (Verbascum boerhavii), espècie herbàcia de la família de les escrofulariàcies
# Hisonotus notatus

Hisonotus notatus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eigenmann, C. H. & R. S. Eigenmann. 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2: 28-56.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Achyra

Achyra és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per Achille Guenée el 1849.

## Taxonomia

* Achyra affinitalis (Lederer, 1863)
* Achyra arida Maes, 2005
* Achyra bifidalis (Fabricius, 1794)
* Achyra brasiliensis Capps, 1967
* Achyra coelatalis (Walker, 1859)
* Achyra eneanalis (Schaus, 1923)
* Achyra imperialis (Sauber in Semper, 1899)
* Achyra llaguenalis Munroe, 1978
* Achyra massalis (Walker, 1859)
* Achyra nigrirenalis (Hampson, 1913)
* Achyra nudalis (Hübner, 1796)
* Achyra occidentalis (Packard, 1873)
* Achyra piuralis (Capps, 1967)
* Achyra prionogramma (Meyrick, 1886)
* Achyra protealis (Warren, 1892)
* Achyra rantalis (Guenée, 1854)
* Achyra serrulata (Turner, 1932)
* Achyra takowensis Maes, 1987

## Espècies antigues

* Achyra similalis Guenée, 1854

## Referències

* ↑ Nuss, M. «GlobIZ search», 2003–2011. [Consulta: 11 octubre 2011].
# Maxwell (Nou Mèxic)

Maxwell és una vila dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 274 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Maxwell tenia 274 habitants, 117 habitatges, i 76 famílies. La densitat de població era de 225,1 habitants per km².
Dels 117 habitatges en un 29,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,3% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 34,2% no eren unitats familiars. En el 29,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 19,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.750 $ i la renda mediana per família de 28.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.083 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era d'11.231 $. Aproximadament el 22% de les famílies i el 21,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Maxwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Maxwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cantó de Torigni-sur-Vire

El cantó de Torigni-sur-Vire és un cantó francès del departament de la Manche, situat al districte de Saint-Lô. Té 15 municipis i el cap es Torigni-sur-Vire.

## Municipis

* Biéville
* Brectouville
* Condé-sur-Vire
* Giéville
* Guilberville
* Lamberville
* Montrabot
* Le Perron
* Placy-Montaigu
* Précorbin
* Rouxeville
* Saint-Amand
* Saint-Jean-des-Baisants
* Torigni-sur-Vire
* Vidouville

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | Paul Bucaille | RI |
| 1949-1971 | Marcel Joly | Independent |
| 1971-1977 | Georges Baranger | Sense etiqueta |
| 1977-2004 | Robert Marty | Divers droite |
| 2004-2011 | Jean-Pierre Enguerrand | Sense etiqueta |
| 2011- | Marie-Pierre Fauvel-Beaufils | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 9.460 | 10.526 | 10.856 | 11.442 | 11.712 | 11.693 | 12.684 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||