OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Penàguila

El castell de Penàguila (Alcoià, País Valencià) està ubicat al costat més escarpat d'un puig, denominat del Castell, en la carretera que uneix la localitat amb Sella. Prop hi ha la Creu del Castell, una creu de fusta.

## Història

Es considera la possibilitat que hi haguera un substrat anterior del segle xi, encara que la fortificació és de l'època almohade, al s. XII, i seria el centre de l'aljama musulmana. El castell va ser conquerit pels cristians el 1245, que el perderen dos anys després amb la revolta d'Al-Azraq.
El bàndol cristià el recuperà el 1258 i el musulmà ho feu prop del 1276. Aquesta nova ocupació no durà massa, atès que eixe mateix any morí Al-Azraq a Alcoi. Tornà a estar al front de batalla el 1356, en les guerres entre la Corona d'Aragó i el Regne de Castella. A partir del segle xvi, el castell perdé la seua funció militar i quedà abandonat.

## Descripció

El conjunt del castell és de planta irregular, amb les muralles adaptades a les dificultats del terreny, i ocupa una extensió considerable.
Hi ha una torre, de planta quadrada, amb un aljub i una sala amb la volta enfonsada parcialment. En una cota inferior, hi romanen restes de muralles i les bases quadrades de les torrasses.
A la part de llevant es pot apreciar part del quadrat que possiblement hi protegia la porta, així com la fossa seca, ara una superfície aplanada, que tenia per objectiu separar la cima del castell de la del costat, per guanyar en capacitat defensiva.

## Referències

* Aquest article pren com a referència el text del Bé d'Interés Cultural incoat per la Conselleria de Cultura de la Generalitat Valenciana.
* 1 2 URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1722.
# Castell de Bourglinster

El Castell de Bourglinster (francès: Château de Bourglinster: Château de Bourglinster) és un castell localitzat al poble de Buerglënster, al centre del ducat de Luxemburg, a uns disset km de Ciutat de Luxemburg. Actualment acull un restaurant i espais per a esdeveniments, però el castell té una història que es remunta al segle xi.
El castell és esmentat per primer cop en un text de l'any 1098 de Sant Simeó de Trier. En aquells moments tenia una part residencial, una capella i una muralla. Durant la segona meitat del segle xiv, la capella va ser estesa i una torre va ser afegida al vessant nord. Durant el segle xv es van fer noves ampliacions afegint el segon castell, però tots dos edificis van ser destruïts durant les guerres de segle xvi (1542–1544) i construïts de nou durant el mateix segle.
Les parts més baixes del castell van ser destruïdes de nou per un atac dels francesos durant la dècada de 1680. A principis del segle xviii primerenc es va afegir la façana barroca. L'edifici va ser adquirit per l'Estat de Luxemburg el 1968, i es va restaurar per complet el 1982.

## Referències

* ↑ «Sites hors pair à travers le pays - Château de Bourglinster». Office de tourisme de la ville de Luxembourg.
* ↑ «Château de Bourglinster». Association des Châteaux Luxembourgeois A.S.B.L.. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 23 agost 2015].

## Enllaços externs

* «Château de Bourglinster». Arxivat de l'original el 2011-02-24. [Consulta: 23 agost 2015]. amb detalls de restaurants, horari d'obertura i agenda d'esdeveniments.
# Cepola schlegelii

Cepola schlegelii és una espècie de peix de la família dels cepòlids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Honshu (Japó) fins a Taiwan. També a Indonèsia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cepola haastii

Cepola haastii és una espècie de peix de la família dels cepòlids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Castell de Castellar de n'Hug

El Castell de Castellar de n'Hug és un castell termenat del municipi de Castellar de n'Hug (Berguedà) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Tan sols queden algunes restes de murs ara aprofitats per fer un cobert o corral. Actualment no és de dimensions massa grans, de planta rectangular. El parament és de grans carreus de pedra deixats a la vista, sense desbastar, disposats en filades i units amb morter. Es poden apreciar els senyals d'algunes de les antigues obertures, actualment cegades.

## Història

Documentat el 938, els primers esments històrics daten ja del s. X. La carta de poblament, però, és de 1292. El 1326 tenim documentat a Arnau de Saga com a senyor del castell. Als s. XIV i XV també tenim diverses notícies històriques. Per acabar, sabem que durant el s. XVII fou residència del duc d'Alba. El castell, juntament amb el seu carrer, comformen el nucli original de la població. Actualment, però, ha estat força modificat per esdevenir habitatge esporàdic.

## Referències

* 1 2 «Castell de Castellar de n'Hug». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Castell de l'Alcalatén

El castell de l'Alcalatén situat en el mont de Sant Cristòfol, en el terme municipal de l'Alcora (Alcalatén) és una fortalesa d'arquitectura islàmica amb reformes d'arquitectura medieval construïda entre els segles x i xiii. Jaume I va atorgar el castell i el títol de baró al cavaller aragonès Ximén d'Urrea, en 1233, després de la conquesta de Borriana.
De planta triangular dispersa, té una superfície de 150 m. quadrats, recinte principal i envoltat per un camí de ronda, amb aljub i despoblat. En la part més elevada es conserven dos murs formant angle recte rematats per merlets, continuats per dues torrasses, un circular al nord, i altre semicircular cap al sud. Es coneix una tercera torre de la qual solament resten rebles de l'enderrocament portat a terme en el segle xv. La zona est està completament arrasada.
Als peus de l'alcassaba es conserva un aljub de forma rectangular, amb fàbrica d'argamassa i pedres, que configura un recinte de 4 x 10 metres aproximadament. La fàbrica del conjunt és de maçoneria. La seua entrada s'efectua per migdia, amb dues torres circulars i cubs i muralla emmerletada tipus "barbacana".

## Referències

Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.

## Enllaços externs

* Fotografia del Castell de l'Alcalatén de Patrimoni cultural valencià
* 1 2 URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2246.
# Cerecinos del Carrizal

Cerecinos del Carrizal és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb Aspariegos, Arquillinos, Pajares de la Lampreana, Piedrahita de Castro, Moreruela de los Infanzones, Torres del Carrizal i Benegiles.

## Història

S'han trobat restes de factura romana en diversos paratges del terme municipal, com en el "Regato dels Pajarinos", en "Valdelasierna" i en "El Charco del Buey". La primera notícia escrita prové de Fernández Dura, que sitúa en 1153 a Cerecinos com feudatari del monestir de San Martín de Castañeda. En 1174, Fernando II el va donar a l'ordre hospitalària i al seu comanador Pedro González. Banyat pel riu Salán, avui denominat riu salat, ha sigut un poble de rància tradició vinataire, amb multitud de cellers excavades en terra. A partir del s.XIX, ya degut a la plaga de la fil·loxera, desapareixen les vinyes i des de llavors l'agricultura va passar a ser la principal activitat de Cerecinos.

## Topònim

Cerecinos podria provenir de la paraula llatina ceres, és a dir, lloc on es cullen cereals.

## Fills il·lustres

Carlos Pinilla Turño (1911 - 1991): Advocat espanyol pertenecent al cos d'advocats de l'Estat, sindicalista i falangista, conseller Nacional y procurador a Corts durant nou de les deu legislatures del període franquista. Senador d'Espanya durant tres legislatures durant el regnat de Juan Carlos I.

## Festes

* Setmana Cultural: Promovida per l'Associació Cultural Rio Salado, se sol celebrar a la setmana que queda al voltant a les dates del 5 d'agost (Nostra Sra. de las Neus) i 6 d'agost (San Salvador). Durant aquests dies tenen lloc conferències, teatre, cine, contacontes, grups folclórics, tallers infantils, pintura mural i competicions diverses.
* Nostra senyora de la Mercé: La seva celebració és el dia 24 de semptembre y tenen lloc verbenas, atraccións per als nens (castell inflable, tren panoramic…), actuacións de magia, balls regionals, etc.

## Serveis

* Bar
* Consultori mèdic
* Frontó que compta amb 2 porteries i 1 cistella de bàsquet.
* «Merendero» amb taules i barbacoes
* Iglesia parroquial del Salvador
# Cereja

Cereja (antigament ortografiat Sareja) és una entitat de població del municipi de Llívia, a la comarca de la Baixa Cerdanya. L'any 2021 tenia 43 habitants.
El llogarret se situa al peu del puig del Tudó, prop de la séquia d'Angostrina, al nord-oest del nucli de Llívia, per on passa la carrerada que duu al desert del Carlit. La seva posició privilegiada ofereix una excel·lent vista de tota la vall de la Cerdanya.
En destaca l'església de Sant Josep on actualment ja no s'hi ret culte. L'any 1990 el bisbe de la Seu d'Urgell beneeix la construcció d'una capella consagrada a l'adoració dels reis d'Orient, amb la campana Sol Victòria, dins una propietat privada.

## Referències

* ↑ «Cereja». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Idescat. Codis territorials i d'entitats. Municipis. 170947 Llívia». [Consulta: 27 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Patronat Comarcal de Turisme de la Cerdanya Arxivat 2012-02-07 a Wayback Machine.
# Castell del Soler

El Castell del Soler era un castell medieval d'estil romànic del segle x situat en el poble del Soler, de la comuna del mateix nom, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
El castell, quasi del tot desaparegut, era al nord-oest del poble vell del Soler, en un turó menjat per les avingudes de la Tet, on en queden algunes restes.
Les restes de murs conservats mostren un aparell d'obra medieval, probablemnt del segle xi.

## Història

Ensulsiat a la segona meitat del segle xvi, juntament amb el turó d'argila on es trobava i l'església de Sant Domènec del Castell, el castell del Soler havia estat un castell vast i potent. Fins als anys 70 del segle XX se'n conservava una gran torre rodona, però ara ja és desapareguda.

## Bibliografia

* Ponsich, Pere. «Castells i edificacions militars del Rosselló anteriors al 1300: El Soler. Castell del Soler». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ Lloc on era el Castell del Soler en els ortofotomapes de l'IGN
# Cinglo Alt

El Cinglo Alt és un dels cims de la Serra de la Campaneta. Fa 1.076,5 m. alt., i és situat a la part sud-est de l'antic municipi de Sant Salvador de Toló, actualment pertanyent a Gavet de la Conca.
Queda a llevant de la Serra del Cucuc, al sud de la Serra de la Campaneta, i a l'oest-nord-oest del santuari de la Mare de Déu de Bonrepòs.
# Claudi Peiròt

Claudi Peiròt (Milhau, Avairon 1709 - 1795) fou un poeta occità de Llenguadoc. Fou ordenat capellà i exercí de prior de Pradinas, a Roergue de 1748 a 1765. Influït per Jean-Jacques Rousseau, les seves obres són una celebració de la natura i alhora una pintura realista de la condició dels pagesos, que va tenir molt d'èxit. Fou considerat com una veu del poble i quan arribà la Revolució Francesa li va donar suport.

## Obres

* La prima roergassa (1774)
* Quatre sasons o Georgicas patoesas (1781)
# Centre Olímpic/Paralímpic de Vancouver

El Centre Olímpic/Paralímpic de Vancouver (en anglès: Vancouver Olympic/Paralympic Centre) és un centre social i pista de cúrling situat al Hillcrest Park de la ciutat de Vancouver (Colúmbia Britànica, Canadà). La construcció d'aquest pavelló, dissenyat per l'estudi "Hughes Condon Marler Architects", s'inicià el març de 2007 i el 2009 fou seu del Campionat del Món de cúrling en categoria júnior.
Amb una capacitat per a 6.000 espectadors fou utilitzat durant la realització dels Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 com a seu de la competició de cúrling, tant en els Jocs Olímpics com en els Jocs Paralímpics.
En finalitzar els Jocs la pista fou transformada en un centre multifuncional, amb 8 pistes per al cúrling i una per a l'hoquei sobre gel.
# Chown

La instrucció chown permet canviar el propietari del fitxer en sistemes tipus Unix.
Cada fitxer d'Unix té un propietari i un grup, que es corresponen amb l'usuari i el grup de qui el va crear.
L'usuari root pot canviar a qualsevol fitxer el propietari. En alguns sistemes està restringit el canvi de propietaris per mitjà de chown per a usuaris normals per motius de seguretat. En els sistemes que és permès, a més de canviar el propietari, poden alterar altres indicadors de l'arxiu, com el sticky bit.
Sintaxi:
    chown nou_usuari fitxer1 [fitxer2 fitxer3 ...]
       canvia el propietari de fitxer1 fitxer2, etc. que passarà a ser nou_usuari
    chown -R nou_usuari directori
       canvia el propietari per tal que passi a ser nou_usuari adirectori, tots els arxius i subdirectoris continguts en ell, canviant-los també de forma recursiva en tots fitxers dels subdirectoris.

## Exemple

Si un arxiu té aquests propietaris:
... i s'executa:
... el nou propietari de l'arxiu seria admin, tal com es mostra:
Un altre exemple:
... canvia el propietari a tots els fitxers i directoris del directori actual. Tots passaran a pertànyer a l'usuari user1.
... a més entraria recursivament en tots els subdirectoris descendents i canviaria el propietari a tots els arxius i directoris que hi hagués.
En aquest últim s'assigna l'usuari (user1) i el grup (grupX) al directori /ABC/DEF, recursivament.

## Vegeu també

* chgrp
* su
* chmod
# Chovanita

La chovanita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor del professor Martin Chovan (n. 1946), destacat mineralogista eslovac del departament de Mineralogia i Petrologia de la Universitat Comenius, a Bratislava (Eslovàquia).

## Característiques

La chovanita és una sulfosal de fórmula química Pb$_{15-2x}$Sb$_{14+2x}$S$_{36}$O$_x$ (x ~ 0.2). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2009 sent publicada per primera vegada el 2012. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la chovanita pertany a «02.JB: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena, amb Pb» juntament amb els següents minerals: diaforita, cosalita, freieslebenita, marrita, cannizzarita, wittita, junoïta, neyita, nordströmita, nuffieldita, proudita, weibul·lita, felbertalita, rouxelita, angelaïta, cuproneyita, geocronita, jordanita, kirkiïta, tsugaruïta, pillaïta, zinkenita, scainiïta, pellouxita, aschamalmita, bursaïta, eskimoïta, fizelyita, gustavita, lil·lianita, ourayita, ramdohrita, roshchinita, schirmerita, treasurita, uchucchacuaïta, ustarasita, vikingita, xilingolita, heyrovskýita, andorita IV, gratonita, marrucciïta, vurroïta i arsenquatrandorita.
Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats al departament d'enginyeria de materials i física de la Universitat de Salzburg, a Salzburg (Àustria), amb el número de catàleg 14995, i al departament de mineralogia i petrologia del Museu Nacional de Praga (República Txeca), amb el número de catàleg p1p 13/2009.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la localitat de Dúbrava, dins el comtat de Liptovský Mikuláš, a la regió de Žilina (Eslovàquia). També ha estat descrita en altres localitats properes com Liptovské Kľačany i Partizánska Lupča, així com en altres indrets de la província de Lucca, a la Toscana (Itàlia).

## Referències

* ↑ «Chovanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Chavela

Chavela és un documental mexicà - espanyol, dirigit per Catherine Gund i Daresha Kyi i llançat en 2017. La pel·lícula és un retrat fílmic de la cantant i actriu mexicana Chavela Vargas.
La cinta es va estrenar en el marc del 67è Festival Internacional de Cinema de Berlín el 9 de febrer de 2017, en el programa Panorama Dokumente. Va ser recollit per a distribució internacional per Latido Films.
La pel·lícula va ser nominada al Premi GLAAD Media per Documental Excel·lent als 29è Premis GLAAD GLAAD Media. La pel·lícula es va projectar en el Inside Out Film and Vídeo Festival de 2017, on va guanyar el Premi del Públic al Millor Documental, i al Festival de Cinema Queer North 2018, on va guanyar el Premi del Públic a la Millor Pel·lícula Femenina. Va guanyar el premi al millor documental en la XXII edició de Fire!! Mostra Internacional de Cinema Gai i Lesbià i el Premi de l'Audiència Dragó Rosa a la millor pel·lícula al Festival de Cinema LGBT de Ljubljana de 2017.

## Referències

* ↑ "'Chavela': Film Review | Berlin 2017". The Hollywood Reporter, February 12, 2017.
* ↑ "Review: ‘Chavela’ Recalls the Life of the Ranchera Singer Chavela Vargas". The New York Times, October 3, 2017.
* 1 2 "Daresha Kyi’s ‘Chavela’ Taken by Latido Films". Variety, February 9, 2017.
* ↑ "Netflix Tops GLAAD Media Awards Nominations". Broadcasting & Cable, January 1, 2018.
* ↑ "Rebels on Pointe takes best Canadian feature at Inside Out". Playback, June 6, 2017.
* ↑ "pINCO Triangle takes three Queer North awards". Sudbury Star, June 20, 2018.
* ↑ Guanyadors de l'edició de 2017 al web de Fire
* ↑ «Nagrade». Društvo ŠKUC. [Consulta: 21 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a Vimeo
# Chaves

Chaves és un municipi portuguès, situat al districte de Vila Real, a la regió del Nord i a la subregió de l'Alt Trás-os-Montes.L'any 2006 tenia 44.186 habitants. Limita al nord amb la província d'Ourense (Galícia), a l'est amb Vinhais, al sud-est amb Valpaços, al sud-oest amb Vila Pouca de Aguiar i a l'oest amb Boticas i Montalegre.

## Història

Del 10 al 25 de març de 1809, durant la Invasió de Portugal de 1809, la ciutat fou capturada pels francesos i recuperada pels portuguesos, i durant la Primera República de Portugal, en 1812, fou escenari de la incursió monàrquica de 1912.

## Freguesies

| Águas Frias Anelhe Arcossó Bobadela Bustelo Calvão Cela Cimo de Vila da Castanheira Curalha Eiras Ervededo Faiões Lama de Arcos | Loivos Madalena (Chaves) Mairos Moreiras Nogueira da Montanha Oucidres Oura Outeiro Seco Paradela Póvoa de Agrações Redondelo Roriz Samaiões | Sanfins Sanjurge Santa Cruz - Trindade Santa Leocádia Santa Maria Maior Santo António de Monforte Santo Estêvão São Julião de Montenegro São Pedro de Agostém São Vicente Seara Velha Selhariz Soutelinho da Raia | Soutelo Travancas Tronco Vale de Anta Vidago Vila Verde da Raia Vilar de Nantes Vilarelho da Raia Vilarinho das Paranheiras Vilas Boas Vilela do Tâmega Vilela Seca |

## Flaviencs Il·lustres

* António Joaquim Granjo
* Cândido Sotto Maior
* Mário Carneiro
* Rodrigo Domingos de Sousa Coutinho Barbosa
* Francisco da Costa Gomes
* Gayo Sevio Lupo
* João Gonçalves da Costa
* Nadir Afonso

## Galeria d'imatges

* Pastel de Chaves
* Presunto de Chaves
* Folar de Chaves
* Pão de Chaves
* Pont de Trajà
* Llarg del Pelourinho
* Torre del castell
* Església de la Madalena
* Pont i Ex Libris
* Castell de Monforte de Rio Livre
* Castell de Santo Estêvão
* Biblioteca Municipal de Chaves
* Madalena i riu Tâmega

## Referències

* ↑ Southey, 1827, p. 195.
* ↑ de la Torre Gómez, Hipólito. Contra-revolução: documentos para a história da primeira República Portuguesa. Perspectivas & Realidades, 1985, p. 138.

## Bibliografia

* Southey, Robert. History of the Peninsular War (en anglès). vol.2, 1827, p. 169.
# Centre William Rappard

El Centre William Rappard en el carrer de Lausanne, 154 a Ginebra, Suïssa, va ser construït entre 1923 i 1926 a la casa de l'Oficina Internacional del Treball (OIT). Va ser el primer edifici dissenyat per acollir una organització internacional a Ginebra. El 1975, l'OIT es va traslladar a la Grand-Saconnex, i el 1977, el Centre William Rappard va ser ocupat per la secretaria de l'Acord General sobre Aranzels Duaners i Comerç (GATT), l'Oficina de les Nacions Unides per als Refugiats, i la biblioteca de la Institut d'Estudis Internacionals i el Desenvolupament. El 1995, l'Organització Mundial del Comerç (OMC) va reemplaçar al GATT es va convertir en l'ocupant principal del Centre William Rappard.
# Chevrolet (pel·lícula)

Chevrolet és una pel·lícula espanyola dirigida per Javier Maqua, una història trista d'aire realista i depriment protagonitzada per marginats socials i rodada als carrers de Madrid en sis setmanes i mitja.

## Sinopsi

Al voltant d'un vell Chevrolet abandonat a la plaça d'una ciutat, una sèrie de personatges busquen refugi i recer. Brujas, un jove camell, utilitza el cotxe per a fer tripijocs amb la droga. Gaspar, un vell rodamón que arriba a la plaça a la recerca de Brujas, troba en el vell cotxe una llar provisional. Tots dos han viscut en el passat una relació d'odi que els ha portat a la seva actual situació. El veïnat es mostra indiferent davant la presència del cotxe. Lucía, una dona jove, potser una altra marginada de la societat, és l'única persona que estableix relació amb Gaspar i Brujas.

## Ficha artística

* Isabel Ordaz (Lucía)
* Javier Albalá (Brujas)
* Manuel de Blas (Gaspar)
* Mario Zorrilla (Juanvi)
* Alfonso Asenjo (Turco)
* Alfonso Vallejo (Cuevas)
* Juan Margallo (Padre Miguel)
* Emilio Batista (Pinto)

## Palmarès cinematogràfic
### XII Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu revelació | Isabel Ordaz | Guanyadora |
Isabel Ordaz també va guanyar el Sant Jordi de Plata com a millor actriu al 20è Festival Internacional de Cinema de Moscou.

## Referències

* ↑ Chevrolet a decine21.com
* ↑ Las calles de Madrid, escenario del 'Chevrolet' de Javier Maqua, El País, 30 d'agost de 1997
* ↑ Chevrolet a Fotogramas
* ↑ Chevrolet al web dels Premis Goya
* ↑ «20th Moscow International Film Festival (1997)». MIFF. Arxivat de l'original el 2013-03-22. [Consulta: 22 març 2013].
* ↑ Isabel Ordaz, mejor actriz en el Festival de Moscú, El País, 30 de juliol de 1997
# Chiloglanis voltae

Chiloglanis voltae és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes. Els mascles poden assolir els 2,7 cm de llargària total. Es troba a Àfrica: conques dels rius Volta i Benué al Camerun, Burkina Faso, Ghana, Nigèria i Togo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Entsua-Mensah, M. & Lalèyè, P. (2010). Chiloglanis voltae. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, 2013. UICN, edició 2013.2. Consultat el 4 de juny del 2014. (anglès)