OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Benedetta

Benedetta és una pel·lícula de drama psicològic biogràfic del 2021 coescrita i dirigida per Paul Verhoeven, protagonitzada per Virginie Efira com a Benedetta Carlini, una monja del segle XVII que s'incorpora a un convent italià quan és una nena i que més tard té una relació d'amor lèsbic amb una altra monja, tot veient visions religioses. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es basa lliurement en el llibre de no-ficció Sœur Benedetta, entre sainte et lesbienne de Judith C. Brown de 1986. La seva producció va incloure la majoria dels membres clau de l'equip de l'anterior pel·lícula de Verhoeven Elle (que també va protagonitzar Efira), com el productor Saïd Ben Saïd, el guionista David Birke, la compositora Anne Dudley i el muntador Job ter Burg.
La pel·lícula es va estrenar al Festival de Canes de 2021 en competició per la Palma d'Or.

## Referències

* ↑ Mitchell, Robert (26 April 2017). «Paul Verhoeven to Direct 'Blessed Virgin,' Based on True Story of Lesbian Nun». Variety.
* ↑ Collinson, Gary. «Charlotte Rampling joins Paul Verhoeven's religious erotic thriller Blessed Virgin», 07-05-2018.
* ↑ «Benedetta». Goita què fan, ara!. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ Brown, Judith C. Immodest Acts: The Life of a Lesbian Nun in Renaissance Italy. 1st. Nova York: Oxford University Press, 1986. ISBN 0195036751. LCCN 85005031.
* ↑ Lachasse, Jérôme. «Festival de Cannes: un film déjà sélectionné pour l'édition 2021» (en francès). BFM TV, 04-06-2020.

## Enllaços externs

* Benedetta a Goita què fan, ara!
# Bosc Hoia

El bosc Hoia (en romanès: Pădurea Hoia; en hongarès: Hója-erdő) és un bosc situat a l'oest de la ciutat de Cluj-Napoca, prop de la secció a l'aire lliure del Museu Etnogràfic de Transsilvània. El bosc s'utilitza com a destinació d'esbarjo comú. En els darrers anys s'ha incorporat al bosc un parc per bicis, juntament amb zones per a altres esports com paintball, airsoft i tir amb arc.

## Geografia

El bosc ocupa una superfície d'uns 3 quilòmetres quadrats. El seu límit sud comença en una carena que va d'est a oest. No conté el vessant sud escarpat del turó, que neix del riu Someșul Mic. Al nord, el bosc acaba en un vessant més suau, que es troba amb el riu Nadăș.
L'extrem oriental del bosc està vorejat per la Tăietura Turcului, una vall artificial que divideix el turó de nord a sud i conté una carretera de trànsit. L'extrem oest del bosc arriba al vessant nord-est del Dealul Melcilor, prop del bosc de Mujai, que s'estén més cap a l'oest. La vall de Bongar discorre per l'extrem sud d'aquest costat, que conté un alzinar de roure únic a l'estepa meridional. Part de l'extrem nord-est del bosc està vorejat per Valea Lungă (Val llarga), que travessa la pedra calcària de l'Eocè i forma Cheile Baciului, una vall amb vessants asimètrics. Un petit llac natural es troba aigües amunt de Cheile Baciului, a la vora del bosc. Hi ha diverses fonts amb aigua potable a la vora nord del bosc, a Valea Lungă.

## Descobriments arqueològics

L'assentament neolític més antic de Romania (es creu que es va establir cap al 6500 aC) pertanyent a la cultura Starčevo–Kőrös–Criș es va descobrir al nord de Valea Lungă. Entre 1960 i 1994 es van descobrir tombes i cases d'aquest assentament.

## Llegendes

Segons la llegenda, el bosc Hoia és un punt calent de fenòmens paranormals. Moltes històries de fantasmes i llegendes urbanes contribueixen a la seva popularitat com a atracció turística. Els escèptics diuen que només són històries per a entreteniment i que no tenen proves comprovables. El bosc Hoia ha aparegut en programes de televisió documentals paranormals, des de Ghost Adventures fins a Destination Truth.

## Bibliografia

* Adrian Pătruț - Fenomenele de la Pădurea Hoia-Baciu (Clujul și imprejurimile, un mapa turístic)

## Referències

* ↑ «Romania: Targoviste Castle and Hoia-Baciu Forest (Ghost Adventures)». Travel Channel. [Consulta: 26 maig 2016].
# Bisbat de Magalona

El bisbat de Magalona fou una jurisdicció eclesiàstica sorgida probablement al segle vi sota domini visigot, centrada a la ciutat de Magalona; destruïda aquesta el 752 per Carles Martell els bisbes (i els comtes) es van traslladar a la veïna Substancion. Avançat el segle x, reconstruïda Magalona o Maguio, van retornar a aquesta ciutat i el nom en occità va esdevenir Melguèl (francès Melgueil). Des de 1215 els bisbes van rebre el títol de comtes de Magalona que van conservar fins a la revolució. La seu del bisbat es va traslladar a Montpeller el 1536.
La llista dels bisbes és la següent:
* Boeci 589
* Genius 597-633?
* Gumild 672 o 673
* Vicenç 683
* Joan I 791
* Ricuí I 812-817
* Argemir 818 o 819
* Estabelis 821-823
* Maldomer 867
* Abbó 875-897
* Gontier 906-909
* Ponç 937-947
* Ricuí II 975
* Pere I de Melguelh 988-1030 (o 1004-1019)
* Arnau I 1030-1060
* Bertran I (intrús) 1060 o 1061-1079 o 1080
* Jofré 1080-1104
* Gautier de Lilla 1104-1129
* Ramon I 1129-1158
* Joan de Montlaur 1158-1190
* Guilleme de Ramon 1190-1195
* Guillem de Fleix 1195-1202
* Guillem d'Autignac o Antignac 1203 o 1204-1216
* Bernat de Mèze 1216-1230 ou 1232
* Joan de Montlaur II 1232-1247
* Reinier Saccoin 1247-1249
* Pere de Conques 1248-1256
* Guillem Cristòfol 1256-1263
* Berenguer de Frézouls 1263-1296
* Gaucelí de La Garde 1296-1304 o 1305
* Pere de Lévis de Mirepoix 1305 o 1306-1309
* Joan Ramon de Commenge 1309-1317
* Gaillard Saumate 1317-1318, després arquebisbe d'Arle
* Andreu de Frédol 1318-1328
* Joan de Vissec 1328-1334
* Pictaví de Montesquiou 1334-1339
* Arnau de Verdale 1339-1352
* Audoí Aubert 1352-1353
* Duran de Chapelles (o de les Capelles) 1353-1361
* Pere de Canillac 1361
* Deudat de Canillac 1361-1367
* Gaucelí de Déaux o de Dreux 1367-1373
* Pere de Vernols 1373-1389
* Antoni de Lovier 1389-1405
* Pere Ademar 1405 o 1408-1415
* Beat Lluís Allemand 1418-1423, arquebisbe d'Arle i després cardenal
* Guilleme Forestier 1423-1429
* Léger Saporis d'Eyragues 1429-1430
* Bertran Robert 1431-1433
* Robert de Rouvres 1433-1453
* Maur de Valleville 1453-1471
* Joan Bonald 1471 o 1472-1487
* Guillem Le Roy de Chavigny 1487-1488
* Isarn Barrière 1487 o 1488-1498
** Raymund Pérault 1498-1499 (administrador apostòlic)
* Guillem Pellicier I 1499-1527 o 1529
* Guillem Pellicier II 1527 o 1529-1568, darrer bisbe a Magolona (des de 1536 bisbe a Montpeller)

## Referències

* ↑ Baldiri, B. «Canònica de la catedral de Magalona. Saint-Pierre-et-Saint-Paul de Maguelone». Monestirs de Llenguadoc-Rosselló. [Consulta: 6 febrer 2015].
* Annuaire Historique 1847 (any 1848), pàgines 132-135
* Trésor de Chronologie, "Montpelier", pàgines 1449-1450
# Boscarla de les Tuamotu

La boscarla de les Tuamotu (Acrocephalus atyphus) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae) que habita boscos i arbusts de Tuamotu.

## Referències

* ↑ «Boscarla de les Tuamotu». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev 20/02/2021(català)
# Bernardino Daza

Bernardino Daza Chacón o Bernardino Daza "Pinciano" (Valladolid, desembre de 1528 - d. de 1584) va ser un jurista i traductor castellà de la segona meitat del segle xvi, germà del famós cirurgià Dionisio Daza Chacón.

## Obres principals

Mentre estava a França va llegir una còpia dels 'Emblematum libellus' d'Andrea Alciato, jurista com ell i corregida pel mateix autor i, empès per alguns amics (i sobretot per l'impressor Bonhomme), va decidir emprendre la seva traducció per no oblidar la seva llengua nativa i "per a aquells espanyols que, no entenent la llengua llatina, anessin de coses pelegrines cobdiciosos", segons escriu en la dedicatòria a Juan Vázquez de Molina.
Portava per títol Los emblemas de Alciato traducidos en rhimas españolas. Añadidos de figuras y de nuevos emblemas en la tercera parte de la obra... (Lió, Mathia Bonhomme, 1549). La traducció va ser la primera en castellà de l'obra i no va ser literal, perquè va utilitzar una gran varietat d'estrofes d'art major: octaves, sonets, tercets; no era rimador destre, per la qual cosa la seva traducció ranquejava i sovint és difícil d'entendre. Quant als detalls físics de l'edició, va haver-hi dues emissions amb portades diferents.
Daza ja havia comentat els Emblemas en llatí, així que l'obra no li era desconeguda, però la seva traducció va ser bastant tardana comparada amb les primeres traduccions d'altres llengües i és formalment apressurada. No obstant això va aconseguir un cert èxit i va haver-hi exemplars distribuïts a les biblioteques dels humanistes Vincencio Juan de Lastanosa i Juan de Mal Lara o Malara.
Del seu erasmisme dona fe que la seva primera obra coneguda, la Querimoniae iurisprudentiae (Tolosa de Llenguadoc, 1551) sigui una imitació de la Querimoniae pacis d'Erasme (1517), però en defensa del mos gallicus. Enrique Fernández Rivera li atribueix l'autoria del manuscrit 17631 de la Biblioteca Nacional, titulat Celestina comentada, el comentari extens més antic que es coneix i del que hi ha edició moderna.

## Referències

* ↑ Alciato, Emblemas, ed. de Santiago Sebastián, Madrid: Ediciones AKAL, 1985, p. 22.
* ↑ http://xn--revistadefilologiaespaola-uoc.revistas.csic.es/index.php/rfe/article/view/12/12
* ↑ Celestina comentada, Louise Fothergill-Payne, Enrique Fernández Rivera y Peter Fothergill-Payne, eds., Salamanca, Ediciones Univ. de Salamanca, 2002

## Bibliografia

* Narciso Alonso Cortés, Miscelánea vallisoletana, Valladolid, Imprenta del Colegio de Santiago, 1912-1944, 3, págs. 64 i ss.
* Aquilino Sánchez Pérez, La literatura emblemática española. Siglos XVI y XVII, Madrid: SGAE, 1977, p. 61 i ss.
# Bodden

Un bodden és una formació geogràfica típica de llacunes a la costa de bàltica de l'estat de Mecklemburg-Pomerània Occidental a Alemanya i a la costa oriental de Dinamarca. Les badies subalternes més petites es diuen Wiek. Són badies poc profundes i gairebé tancades del mar obert que van formar-se a la darrera edat glacial i de les quals l'estructura continua canviant per l'al·luvionament. L'apportació d'aigua dolç dels rius i el bescanvi restret amb el mar obert creen un biòtop salabrós molt especial que fa que peix d'aigua dolç i de mar es troben al mateix endret o molt prop uns dels altres. El que en fa un lloc molt interessant per als biòlegs i per als pescadors esportius.
Per a protegir la seva riquesa natural eccepcional, va crear-se una llarga reserva natural, el Nationalpark Vorpommersche Boddenlandschaft, i moltes petites reserves naturals. Al segle xix va començar la polderització de parts dels bodden menys profunds per tal de crear més de terra de conreu. Tot i això, sempre queden molts espais aquàtics llargs. Els pólders van quedar poc fèrtils i massa molls. Tret de crear riquesa per l'agricultura, la regió va pobrejar per l'ocàs de les rendites de la pesca fins que mig segle més tard, el turisme va arribar.

## Llista dels bodden
### Bodden de Darß-Zingster

* Saaler Bodden, Bodstedter Bodden,Barther Bodden, Koppelstrom i Grabow

### Bodden de Rügen occidental

* Kubitzer Bodden, Schaproder Bodden i Vitter Bodden

### Bodden de Rügen Oriental

* Wieker Bodden, Breetzer Bodden, Breeger Bodden, Lebbiner Bodden, Großer i Kleiner Jasmunder Bodden

### Greifswalder Bodden

* Rügischer Bodden, Hagenscher Wiek i Wiek

### Peenestrom

* Achterwasser i Krumminer Wiek

## Referències i enllaços

* Web del parc nacional pommerià del paisatge dels bodden Arxivat 2010-12-24 a Wayback Machine.
* ↑ Fischradar, Bodden
* ↑ Traducció: parc nacional pommerià del paisatge dels bodden
* ↑ Nationalpark Vorpommersche Boddenlandschaft Geschichte der Landschaft Arxivat 2014-04-27 a Wayback Machine. (en alemany) trad. : Història del paesatge
# Bodanoness

Bodanoness fou un petit estat tributari protegit de l'Índia al districte d'Und Sarviya, a Kathiawar, presidència de Bombai. Estava format per un únic poble amb també un sol tributari. El seu tribut era de deu lliures al Gaikowar de Baroda i 18 al nawab de Junagarh, i els ingressos de 105 lliures.
La capital era Bodanoness situada a 21° 24′ N, 71° 50′ E﻿ / ﻿21.400°N,71.833°E﻿ / 21.400; 71.833.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Bothus constellatus

Bothus constellatus és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 15,7 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Pacífic Occidental (Nova Zelanda i Illes Gambier) i al Pacífic Oriental (des del Golf de Califòrnia fins al Perú, incloent-hi les Illes Galápagos).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Bothus ellipticus

Bothus ellipticus és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Cuba.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Boğaziçi

«Boğaziçi» té aquests significats:
* Bòsfor, estret a Istanbul, Turquia.
* Boğaziçi Lokantası, restaurant a Ankara, Turquia.
# Brian Johns

Brian Francis Johns AO (Gordonvale, Queensland, 6 de maig de 1936-Sydney, Nova Gal·les del Sud, 1 de gener de 2016) va ser un periodista australià, director general de la Australian Broadcasting Corporation (ABC) entre 1995 i 2000.

## Biografia

Johns va néixer el 1936 a Gordonvale, Queensland, i es va traslladar amb la seva família a Sidney el 1947. En la dècada de 1960 va treballar com a periodista en els diaris The Australian i The Sydney Morning Herald (SMH), també va escriure per a la revista The Bulletin.
El 1979, es va unir a Penguin Books com a director editorial. Va ser director general del Special Broadcasting Service (SBS) entre 1987 i 1992, i de la Australian Broadcasting Corporation (ABC) entre 1995 i 2000.
El 1988 va ser nomenat oficial de l'Ordre d'Austràlia (AO). Johns va morir de càncer l'1 de gener de 2016 a l'hospital de Sidney.

## Referències

* ↑ «Tributes paid to former ABC managing director Brian Johns, who has died aged 79» (en anglès). ABC, 01-01-2016 [Consulta: 1r gener 2016].
* ↑ «Australian Honours - JOHNS, Brian Francis» (en anglès). It's an Honour [Consulta: 1r gener 2016]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 8 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Biografia de Brian Johns a AustLit: The Australian Literature Resource (anglès)
# Valéry Ondo

Valéry Ondo (Gabon, 14 d'agost de 1967) és un exfutbolista del Gabon de la dècada de 1990.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Gabon. Pel que fa a clubs, destacà a Espérance Tunis.

## Referències

* ↑ Valéry Ondo w bazie Worldfootball (polonès)
* ↑ Valéry Ondo a National-Football-Teams.com (anglès)
# As-Sura

As-Sura (àrab: الصَّورة, aṣ-Ṣūra) és una vila palestina de la governació d'Hebron, a Cisjordània, situada 15 kilòmetres a sud-est d'Hebron. Segons l'Oficina Central Palestina d'Estadístiques tenia 2.542 habitants el 2016. Les instal·lacions d'atenció primària de salut del poble s'obtenen a Imreish on són designades pel Ministeri de Salut com a nivell 1.

## Referències

* ↑ 2007-2016 PCBS census Arxivat 2013-07-05 at Archive.is. Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS). p. 107.
* ↑ West Bank Health care
# Rani-ki-Vav

Rani ki Vav és un pou escalat situat a la ciutat de Patan, a Gujarat, Índia. Es va afegir a la llista de Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO el 2014.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Rani-ki-Vav (the Queen’s Stepwell) at Patan, Gujarat» (en anglès). [Consulta: 17 març 2021].
# Reportatge objectiu

Un reportatge objectiu es tracta sobre qualsevol tema (que pot no ser d'estricta actualitat) de manera documentada, perquè el periodista la considera d'interès general.
És més extensa que la notícia i inclou elements com: valoracions de protagonistes o testimonis dels successos, detalls de xifres i dades, i textos complementaris (fotografies, esquemes, i altres tipus d'informació gràfica).
# Residenzgalerie

La Residenzgalerie és una galeria d'art a l'Alte Residenz, Salzburg, Àustria. La seva col·lecció inclou obres de Rembrandt, Carel Fabritius, Carlo Saraceni i Hieronymus Francken II.

## Història

La Residenzgalerie, de propietat estatal, ofereix una secció transversal de la pintura dels segles XVI al XIX. Té similituds amb l'extensa col·lecció de pintures del príncep-arquebisbe Hieronymus Colloredo, que es va exposar durant la seva època (finals del segle xviii) a les sales que actualment són la Residenzgalerie. Després de 1800, però, aquesta col·lecció va ser saquejada repetidament durant les guerres del Francès. En l'època de la monarquia, moltes de les obres van ser traslladades de Salzburg a Viena.
Un grup d'artistes de Salzburg va proposar una nova col·lecció poc després de la Primera Guerra Mundial, i la Residenzgalerie es va obrir el 1923. A part de restablir una col·lecció permanent per a Salzburg, la nova galeria també estava pensada per ser utilitzada per una acadèmia d'art (mai fundada), fomentar el turisme i oferir un atractiu cultural per anar amb el Festival de Salzburg.
L'atracció principal de la Residenzgalerie és la col·lecció Czernin, que es va exposar per primera vegada a la galeria l'any 1954, inicialment en préstec i després comprat entre 1980 i 1991. Les seves pintures d'artistes del segle XVII són principalment holandesos, però també italians, espanyols i francesos. Reunida entre 1800 i 1845, el propietari original de la col·lecció va ser el comte Johann Rudolf Czernin von und zu Chudenitz, que va estudiar dret a Salzburg i estava relacionat amb l'arquebisbe Hieronymus Colloredo. També són importants una sèrie d'obres de la col·lecció de Friedrich Karl, comte Schönborn-Buchheim (1674–1746), que inclou sobretot artistes holandesos i italians del segle xvii, que la galeria va adquirir en préstec permanent el 1956.

## Xarxa

La Residenzgalerie és membre de "Private Art Collections", un grup de col·leccions a Europa que intercanvien obres d'art i col·laboren en exposicions conjuntes i altres esdeveniments. Altres membres inclouen el Museu Liechtenstein de Viena, l'Acadèmia de Belles Arts de Viena i el Museu Poldi Pezzoli de Milà.

## Referències

* 1 2 «Die Residenzgalerie im DomQuartier Salzburg» (en alemany). [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ Spiegler, von Almuth. «Mäzene heute, oder: Noblesse oblige» (en alemany). [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ «Die Residenzgalerie im DomQuartier Salzburg» (en alemany). [Consulta: 24 desembre 2021].
# Recto i verso

Recto i verso són termes utilitzats per als textos de dues cares: el recto és el costat frontal, mentre que el verso és el costat posterior d'un full de paper. Els termes són importants en els camps de la codicologia, paleografia, diplomàtica i filologia, on cada full d'un manuscrit està numerat i cada costat és denominat recto i verso.
Amb la invenció de la impremta, els termes van ser traspassats, de tal manera que són utilitzats en els processos d'enquadernació, impressió i edició de llibres i poden ser aplicats a qualsevol camp on hi hagi documents físics. Així, els termes recto i verso són la norma dels llibres impresos i van significar un important avantatge de la impremta sobre el mètode asiàtic més antic d'impressió xilogràfica, amb el qual només es podia imprimir per un costat d'una peça de paper.
La distinció entre recto i verso pot ser convenient en l'anotació de llibres acadèmics, en particular en les edicions bilingües. Així mateix, les edicions crítiques dels manuscrits solen marcar la posició del text en el manuscrit original, en la forma '42r. ' o '673v º '. Per convenció editorial, la primera pàgina d'un llibre i, algunes vegades, la primera pàgina de cada secció i capítol és una pàgina recto. Per això, totes les pàgines recto tindran nombres imparells i totes les pàgines verso tindran nombres parells.

## Referències

* ↑ Drake, Paul. «The Basic Elements and Order of a Book». A: You ought to Write All That Down. Heritage Books, 2007, p. 1. ISBN 9780788409899.
* ↑ Gilad, Suzanne. Copyediting & proofreading For Dummies. For Dummies, 2007, p. 209. ISBN 9780470121719.
* ↑ Merriam-Webster, Inc .. Merriam-Webster s Manual for Writers and Editors. Merriam-Webster, 1998, p. 337. ISBN 9780877796220.
# Riggisberg

Riggisberg és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat a l'antic districte de Seftigen i a l'actual de Berna-Mittelland.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Richard Ian Wright

Richard Ian Wright (Ipswich, 5 de novembre de 1977) és un porter de futbol professional anglès i entrenador de porters que juga al Manchester City. Es va unir a l'Ipswich Town com a aprenent, jugant-hi més de 200 vegades entre 1995 i 2001.
# Recurrència lineal amb coeficients constants

En matemàtiques (incloent la combinatòria, l'àlgebra lineal i els sistemes dinàmics), una recurrència lineal amb coeficients constants: cap. 17: cap. 10 (també conegut com a relació de recurrència lineal o equació de diferència lineal) estableix igual a 0 un polinomi que és lineal en les diferents iteracions d'una variable, és a dir, en els valors dels elements d'una seqüència. La linealitat del polinomi significa que cadascun dels seus termes té grau 0 o 1. Una recurrència lineal denota l'evolució d'alguna variable al llarg del temps, amb el període de temps actual o moment discret en el temps indicat com t, un període anterior indicat com t − 1, un període posterior com t + 1, etc.
La solució d'aquesta equació és una funció de t, i no de cap valor iterat, donant el valor de la iteració en qualsevol moment. Per trobar la solució cal conèixer els valors específics (coneguts com a condicions inicials) de n dels iterats, i normalment aquests són els n iterats més antics. Es diu que l'equació o la seva variable és estable si a partir de qualsevol conjunt de condicions inicials existeix el límit de la variable a mesura que el temps passa a l'infinit; aquest límit s'anomena estat estacionari.
Les equacions de diferència s'utilitzen en diversos contextos, com ara en economia per modelar l'evolució en el temps de variables com el producte interior brut, la taxa d'inflació, el tipus de canvi, etc. S'utilitzen per modelar aquestes sèries de temps perquè els valors d'aquestes variables només es mesuren a intervals discrets. En aplicacions economètriques, les equacions de diferències lineals es modelen amb termes estocàstics en forma de models autoregressius (AR) i en models com ara l'autoregressió vectorial (VAR) i els models de mitjana mòbil autoregressiva (ARMA) que combinen AR amb altres característiques.

## Definicions

Una recurrència lineal amb coeficients constants és una equació de la forma següent, escrita en termes de paràmetres a$_1$, ..., a$_n$ i b :$y_{t}=a_{1}y_{t-1}+\cdots +a_{n}y_{t-n}+b,$o equivalentment com$y_{t+n}=a_{1}y_{t+n-1}+\cdots +a_{n}y_{t}+b.$L'enter positiu $n$ s'anomena ordre de recurrència i indica el retard de temps més llarg entre iteracions. L'equació s'anomena homogènia si b = 0 i no homogènia si b ≠ 0.
Si l'equació és homogènia, els coeficients determinen el polinomi característic (també "polinomi auxiliar" o "polinomi acompanyant")$p(\lambda )=\lambda ^{n}-a_{1}\lambda ^{n-1}-a_{2}\lambda ^{n-2}-\cdots -a_{n}$les arrels de les quals tenen un paper crucial per trobar i comprendre les seqüències que satisfan la recurrència.

## Referències

* ↑ Chiang, Alpha. Fundamental Methods of Mathematical Economics (en anglès). Third. New York: McGraw-Hill, 1984. ISBN 0-07-010813-7.
* ↑ Baumol, William. Economic Dynamics (en anglès). Third. New York: Macmillan, 1970. ISBN 0-02-306660-1.
* ↑ «Linear recurrence relations with constant coefficients» (en anglès). http://www.cs.bsu.edu.+[Consulta: 13 agost 2023].
* ↑ «8.2 Solving Linear Recurrence Relations» (en anglès). http://courses.ics.hawaii.edu.+[Consulta: 13 agost 2023].