OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fort Simpson

Fort Simpson (en idioma Slavey: Liidli Kue "lloc on s'ajunten els rius") és una vila i l'única dins tota la Regió Dehcho dels Northwest Territories al Canadà. Es troba en la confluència dels rius Mackenzie i Liard. Està situada a uns 500 km a l'oest de Yellowknife. Ambdós rius eren rutes comercials de la Hudson's Bay Company i els natius eren de l'ètnia Dene.

## Demografia

Dades demografiques.
* 1996|1307
* 1997|1295
* 1998|1259
* 1999|1266
* 2000|1238
* 2010|1273
* 2011|1269
* 2012|1251
Segons el cens de 2011 té 1.238 habitants.

## Història

Fort Simpson primer va ser un lloc de comerç de pells. El 1803 s'anomenava Fort of the Forks. La vila de Fort Simpson ja era un assentament permanent el juliol de 1822 quan la Hudson's Bay Company construí un post comercial, anomenant-lo per George Simpson, aleshores Governador de Rupert's Land. Va ser designat un dels National Historic Site of Canada el 1969.

## Clima

Fort Simpson té un clima subàrtic (segons la classificació de Köppen Dfc). La mitjana anual és de -2,8. El mes de juliol resulta inusualment càlid per a la seva latitud degut a la continentalitat però els hiverns són extremadament durs. -24,2 °C al gener i 17,4 °C al juliol. La pluviometria, amb una mitjana de 388 litres, es concentra a l'estiu.
La temperatura màxima més alta va ser 36,6 °C el 25 de juliol de 1994 i el 13 de juliol de 2014. The coldest temperature ever recorded was −56.1 °C (−69 °F) on 1 February 1947.

## Referències

* ↑ «Harper announces expansion of N.W.T. park». CBC News, 08-08-2007. [Consulta: 1r novembre 2013].
* ↑ Fort Simpson - Statistical Profile
* ↑ Fort Simpson, VL Northwest Territories (Census subdivision)
* ↑ «2006 Aboriginal Population Profile». Arxivat de l'original el 2017-07-06. [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ «Fort Simpson Historical Society». Arxivat de l'original el 2008-09-17. [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ «Fort Simpson A» (CSV (3069 KB)). Canadian Climate Normals 1981–2010. Environment Canada. [Consulta: 30 juny 2016].
* ↑ «Daily Data Report for July 2014». Canadian Climate Data. Environment Canada. [Consulta: 30 juny 2016].
* ↑ «Daily Data Report for February 1947». Canadian Climate Data. Environment Canada. [Consulta: 30 juny 2016].

## Enllaços externs

* Official site Arxivat 2008-09-23 a Wayback Machine.
# Francesc Soler i Atencia

Francesc Soler i Atencia (Palma, 5 de març de 1970) és un exfutbolista i entrenador mallorquí.
Com a jugador, la carrera de Soler està estretament vinculada al RCD Mallorca, club on ha passat tota la seua trajectòria, des que va arribar al primer equip el 1990 fins a la seua retirada el 2004. Ha jugat 339 partits i ha marcat 19 gols amb el Mallorca, tant en Primera com a Segona Divisió. Amb el quadre illenc, ha guanyat la Copa del Rei del 2003 i la Supercopa de 1998. També va formar part de l'històric equip finalista de la Recopa de 1999. Amb la selecció espanyola olímpica, va ser medalla d'or als Jocs Olímpics de Barcelona 1992.
La faceta tècnica de Soler es va iniciar al gener del 2007, tot dirigint al SC Beira Mar portuguès. El 2009 va prendre les regnes de l'altre gran club mallorquí, l'Atlètic Balears. Tot i que posteriorment, deixà la banqueta i passà a desenvolupar el càrrec de director esportiu al mateix equip palmesà. Per febrer de 2013 va tornar a entrenar a l'equip palmesà després de la destitució del seu anterior entrenador, Pep Sansó.
# Fenestron

Un fenestron (de la paraula occitana fenestron, "finestra petita") és un rotor de cua encapsulat. El sistema està totalment integrat en el xassís de la cua i, com en un rotor de cua convencional, s'encarrega de contrarestar la força lateral ocasionada pel gir de les aspes del rotor principal. Aquest sistema va ser concebut per Sud Aviation durant la dècada del 1960. Sud Aviation es va convertir en part de Aerospatiale, la qual es va fusionar amb Daimler-Benz Aerospace AG per formar Eurocopter el 1992. Eurocopter forma part d'EADS.
Mentre que els rotors tradicionals tenen dues o quatre pales, els fenestron en tenen entre 8 i 18. Aquestes pales poden estar separades amb diferents angles de manera que distribueixen el so en diferents freqüències fent que l'aparell sigui més silenciós. L'encapsulament permet una major velocitat de rotació que en els rotors convencions, permetent així unes pales més petites. El terme fenestron és una marca registrada per Eurocopter.
El primer rotor Fenestron va ser provat a finals de la dècada dels seixanta en el segon model experimental SA 340, i en l'última versió de l'Aérospatiale Gazelle. A més d'Eurocopter i els seus predecessors, l'helicòpter nord-americà Boeing-Sikorsky RAH-66 Comanche havia de fer-lo servir, tot i que el projecte es va cancel·lar el 2004.

## Avantatges

* Augmenta la seguretat dels tècnics de terra. La menor mida de les pales permet que se situïn a una altura major, dificultant el contacte amb persones o objectes, i l'encapsulament afegeix una protecció perifèrica.
* És menys susceptible als danys per objecte extern (Linkat - Foreign object damage). L'altura més gran i l'encapsulament fa que sigui més difícil la succió d'un objecte a terra (petites roques, etc.).
* Gran reducció del soroll. L'encapsulament i el nombre de pales més gran, així com la seva distribució porten a una reducció acústica.

## Desavantatges

* Un major pes a la cua.
* Cal més potència de motor per a un fenestron que per a un rotor tradicional o un sistema NOTAR.
* Major cost de construcció.

## Vegeu també

* Helicòpter
* Rotor de cua
* Rotor d'helicòpter
* Altres alternatives al rotor de cua convencional:
** NOTAR
** Rotors coaxials
** Rotors en tàndem
** Rotors entrellaçats

## Referències

* ↑ Helicopter History Site . Aerospatiale (html) (en anglès) [Consulta: 16 agost 2008].
* ↑ «Sistema Control. Comandaments de vol. Fenestron». A: Universitat Politècnica de Madrid. Helicòpters. Escola Universitària d'Enginyeria Tècnica Aeronàutica, p. 68. «El fenestron és un rotor carenat que el protegeix contra les principals agressions exteriors a més de reduir el soroll irradiat .»
# Filippo Pascucci

Filippo Pascucci, també anemenat Felipe Pascucci, (24 de juny de 1907 - 18 de desembre de 1966) fou un entrenador de futbol italià que va dirigir la selecció argentina a la Copa del Món de futbol 1934.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1934 com a entrenador.

## Referències

* ↑ 1934 FIFA World Cup Italy Arxivat 19 September 2011$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
# Filippo Lauri

Filippo Lauri (25 d'agost de 1623 - 12 de desembre 1694) va ser un pintor barroc italià, actiu principalment a Roma. Va estudiar amb el seu pare, Baltasar Lauwers i després amb el seu germà gran Francesco Lauri. Més tard va treballar amb el seu cunyat, Angelo Caroselli. El germà de Filippo va ser pupil d'Andrea Sacchi. L'any 1654, Lauri va esdevenir membre de l'Academia Di San Luca, a Roma, i després va ser director d'aquesta. Va pintar junt amb Filippo Gagliardi Celebracions de Cristina de Suècia al Palazzo Barberini (actualment al Palazzo Braschi). Filippo va pintar també algunes figures per als paisatges de Claude Lorrain.

## Referències

* ↑ Bryan, Michael. Dictionary of Painters and Engravers: Biographical and Critical (en anglès). G. Bell and sons, 1889.
# Formigueret del Pacífic

El formigueret del Pacífic (Myrmotherula pacifica) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones boscoses des de Panamà, cap al sud, fins l'oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Formigueret del Pacífic». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Formigueret dorsitacat

El formigueret dorsitacat (Herpsilochmus dorsimaculatus) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, a les terres baixes fins als 400 m, al sud-est de Colòmbia, sud de Veneçuela i nord-oest del Brasil.

## Referències

* ↑ «Formigueret dorsitacat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Formigueret de la Guaiana

El formigueret de la Guaiana (Myrmotherula surinamensis) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita vegetació de ribera i àrees empantanegades de les terres baixes des de Panamà, oest, nord i sud-est de Colòmbia, sud de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, per l'oest dels Andes, fins l'oest d'Equador i, per l'est dels Andes, a través de l'est d'Equador i de Perú fins al nord de Bolívia i Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Formigueret de la Guaiana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Fossa

* No s'ha de confondre amb Fosa.
«Fossa» té aquests significats:
* Fossa comuna, lloc a terra on se sepulten els cadàvers de forma col·lectiva que per diverses raons no tenen sepulcre propi
* Fossa olímpica, disciplina esportiva
* Fossa sèptica
* Geologia:
** Fossa tectònica enfonsament entre dues falles
** Fossa marina, màxima profunditat dels oceans
    Categoria principal: fosses marines
* Zoologia:
** fossa de les cavernes o fossa gegant (Cryptoprocta spelea), espècie de carnívor extint de Madagascar
** Fossa (gènere), gènere biològic al qual pertany la civeta de Madagascar (Fossa fossana)
** Fossa (carnívor), carnívor del subordre dels feliformes (Cryptoprocta ferox)
* Anatomia:
** Fossa nasal, espai a l'interior del nas, al centre de la cara
** Fossa orbital, òrbita de l'ull
** Fossa temporal, fossa del crani
** Fossa de Meckel, obertura a la superfície interior del maxil·lar inferior
* Toponímia:
** Pic de la Fossa del Gegant muntanya entre el municipi de Queralbs (Ripollès) i la comuna de Fontpedrosa (Conflent)
** Fossa (Pirineus Orientals), municipi francès del departament dels Pirineus Orientals
** Fossa (Itàlia), municipi italià.
** Fossa (anglès) o An Fosadh (gaèlic irlandès), poble i parròquia al Comtat de Kerry, Irlanda
# Francisco Carvajal

* Per a altres significats, vegeu «Francisco Javier Carvajal Ferrer».
Francisco Sebastián Carvajal y Gual va néixer a Campeche, Campeche, el 9 de desembre de 1870. Va ser president interí de Mèxic del 15 de juliol al 20 d'agost de 1914. Va morir a la ciutat de Mèxic el 30 de setembre de 1932.
Fou advocat. Durant la revolució de Francisco I. Madero va ser representant del govern de Porfirio Díaz en les conferències de pau de Ciutat Juárez (maig de 1911). Fou ministre de la Suprema Cort de Justícia de la Nació (1906-1912), i va ocupar la presidència de l'alt tribunal el 31 de maig de 1912. A mitjan 1913 José Victoriano Huerta Márquez el va designar Secretari (Ministre) de Relacions Exteriors, i en renunciar el president, segons la llei d'aleshores, es va convertir en president interí. Va intentar, com ho havia fet el 1911a Ciutat Juárez, negociar amb els revolucionaris que avançaven sobre la capital; no obstant això, el cap constitucionalista, Venustiano Carranza, n'exigia la rendició incondicional. Temerós per la seva vida, va cedir la responsabilitat dels acords de pau, la rendició i la seguretat de la ciutat de Mèxic al general Eduardo Iturbide, governador del Districte Federal.

## Referències

* ↑ Biblioteca Digital UANL, Nuevo León, México, 1933 (castellà)
* ↑ Instituto Nacional de Estudios Históricos de México, San Ángel, México, D.F (INEHRM) (castellà)
* ↑ Gobernates de México, Panorama Editorial, 1985 (castellà)
* ↑ Gobernates de México, Editorial Universo, México, 1988 (castellà)
* ↑ Diccionario Porrúa de Historia, Biografía y Geografía de México, Porrúa, México, 1971 (castellà)
* ↑ Resumen Histórico de los Gobernanes de México, Escorpio, S.A. de C.V., México, 1989 (castellà)
# Fernando Alonso Casares

Fernando Alonso Casares (1900-1975) va ser un director i guionista de cinema espanyol.

## Biografia

Va començar la seva marxa professional realitzant col·laboracions periodístiques a Radio Nacional de España i s les revistes falangistes Vértice i Primer Plano. En 1941 se li va concedir una beca per a estudiar direcció a l'estranger encara que no la va utilitzar. En aquesta època la seva activitat cinematogràfica es va limitar a la realització de documentals per a diferents grups de l'estructura franquista, com la Secció Femenina (Granja-Escola, La nostra Missió, Cinquè Consell o Balls de la Secció Femenina) i el Frente de Juventudes (Campaments masculins i Campaments femenins). Aquests campaments van ser guardonats pel Sindicat Vertical amb el segon premi en 1942. A l'any següent va ser premiat amb el primer lloc Primavera Sevillana, produït pel NO-DO.
La seva labor com a cineasta pròpiament dit es va iniciar com a ajudant de direcció a Goyescas (1942) de Benito Perojo i a La maja del capote i La patrica chica, ambdues dirigides per Fernando Delgado de Lara el 1943. en 1943. Després d'això va dirigir els tres llargmetratges de la seva carrera: Espronceda (1945), Luis Candelas, el ladrón de Madrid (1947) i Una noche en blanco (1949).

## Filmografia com a director i guionista

* Espronceda (1945)
* Luis Candelas, el ladrón de Madrid (1947)
* Una noche en blanco (1949)

## Filmografia com a ajudant de direcció

* Goyescas (1942)
* La maja del capote (1943)
* La patrica chica (1943)

## Referències

* ↑ «Entre el yugo y la flecha. Identidad nacional y de género en la representación cinematográfica de la Sección Femenina (1937-1945)». [Consulta: 19 febrer 2021].
* ↑ «Fernando Alonso Casares». El poder de la palabra. [Consulta: 19 febrer 2021].
# Francisco Martínez

Francisco Martínez és el nom dels següents personatges:
* Francisco Martínez de la Rosa (Granada, 1787 - Madrid, 1862), poeta, polític i dramaturg espanyol, President del consell de Ministres d'Espanya
* Francisco Martínez Brau (? - 1889), polític espanyol
* Francisco Martínez Bertomeu (Altea, 1844 - València, 1930), advocat i polític valencià
* Francisco Martínez Soria (1902 – 1982), actor espanyol
* Francisco Martínez Díaz (Granada, 1954), futbolista i batlle de Portbou
* Francisco Martínez Capdevila (la Vall d'Alba, 1957), polític valencià
* Francisco José Martínez, diversos personatges
# Francesco Alborea

Francesco Alborea també conegut com a Franciscello o Francischello (Nàpols, 31 de març de 1691 - Viena, 20 de juliol de 1739) fou un violoncel·lista i compositor italià. Vers el 1725 actuava a Nàpols, i deu o dotze anys abans havia fet la seva primera aparició a Roma, on produí un insòlit entusiasme. El gran Scarlatti li agradava d'acompanyar-lo en el clave, i Benda, després d'escoltar-lo a Viena, en ocasió d'uns concerts celebrats el 1730, restà impressionat, fins a l'extrem d'assegurar que no li seria ja possible resistir la decisiva influència exercida sobre ell per Franciscello.

## Referències

* ↑ «Alborea, Francesco». A: Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. volum 27 : Gub - Hn. Madrid: Espasa-Calpe, 1974, p. 1030. ISBN 84-239-4524-3.
* ↑ Prota-Giurleo, Ulisse. «Alborea, Francesco». A: Dizionario Biografico degli Italiani (en italià). Volum 2, 1960 [Consulta: 1r setembre 2020].
# Francesco Alidosi

Francesco Alidosi (germà d'Obizzo Alidosi), associat al govern se les senyories de Castel del Rio, Massa Alidosia, i altres i al comtat de Sassiglione el 1495. Elegit bisbe de Mileto (Itàlia) el 6 de març de 1504, traslladat a Pavia el 30 de maig de 1505 creat cardenal el 1505, legat pontifici a Bolonya (maig a setembre del 1508) i a la Romanya (maig a novembre del 1508), bisbe de Cremona el 1509 i legat pontifici a Bolonya el 1510. Mort assassinat per Francesco Maria della Rovere duc d'Urbino a Ravenna el 24 de maig de 1511.
# Francesco Alciati

Francesco Alciati (Milà, Llombardia, llavors capital del ducat de Milà, 2 de febrer de 1522 - Roma, 20 d'abril de 1580) va ser un cardenal italià del segle xvi. És parent del papa Pius IV.

## Biografia

Andrea Alciato, pare de Francesco, era jurisconsult. Francesco Alciati va estudiar a les universitats de Bolonya i Pàdua. Francesco va succeir el seu pare l'any 1550 a la càtedra de dret a la Universitat de Pavia i va acabar la publicació de les seves obres. Va ser membre del Collegio dei Giurisconsulti. El seu alumne Carles Borromeo el crida a Roma, l'any 1560, després d'haver-se unit amb el seu oncle, el papa Pius IV (1559).
L'arquebisbe Alciati va ser nomenat cardenal per Pius IV durant el consistori del 12 de març de 1565. El cardenal Alciati va ser prefecte de la Congregació del Consell des del 1565 i vice-penitenciari i gran cardenal penitenciari apostòlic el 1569. Va ser membre de la Congregació del Sant Ofici, de la Congregació per a Bisbes i de la Congregació per a la Correcció del Decret de Gracià.
El cardinal Alciati va participar al Conclave de 1565–1566 (elecció de Pius V) i de 1572 (elecció de Gregori XII).

## Referències

* ↑ P. Richard. Dictionnaire d'histoire et de géographie ecclésiastiques. Tome deuxième. fasc. 7-12, sous la dir. de Mgr Alfred Baudrillart (en francès). L. Letouzey, p. 1832.
* 1 2 «The Cardinals of the Holy Roman Church - Biographical Dictionary - Consistory of March 12, 1565». [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ «Francesco Cardinal Alciati [Catholic-Hierarchy]». [Consulta: 2 maig 2020].
# Forum Novum

Forum Novum va ser una antiga ciutat dels sabins segons diu Plini el Vell quan fa un inventari de les ciutats d'aquell poble.
El seu nom el devia agafar dels romans, i no es coneix el de l'antiga vila sabina. Es troba en un lloc anomenat Vescovio (ja no està habitat, però conserva una antiga església), a unes 3 milles a l'Oest d'Aspra (Casperia) i 12 al nord-oest. de Correse (Cures), i a prop de Torri in Sabina, a la província de Rieti. A Vescovio s'han trobat importants ruïnes que s'identifiquen clarament com les restes del Forum Novum per les inscripcions que s'han trobat. Durant el regnat de Gordià va ser un municipium i posteriorment va acollir la seu d'un bisbe. Més tard, quan Cures va entrar en decadència, sembla que va ser la seu metropolitana dels sabins, i es coneixia com Il Vescovio di Sabina (el bisbat de Sabina). L'antiga església d'aquell lloc encara porta el títol d'Ecclesia Cathedralis Sabinorum.
Probablement se li va donar el nom de Forum Novum amb el propòsit de distingir-lo de Forum Decii, que Plini el Vell també situa en territori de la Sabínia.

## Referències

* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, III, 12
* ↑ Smith, William (ed.). «Forum Novum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 10 agost 2022].
# Fransoletita

La fransoletita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom del belga André-Mathieu Fransolet (1947), professor de mineralogia i cristal·lografia de la Universitat de Lieja, especialitzat en fosfats.

## Característiques

La fransoletita és un fosfat de fórmula química Ca₃Be₂(PO₄)₂(HPO₄)₂·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1982. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fransoletita pertany a «08.C - Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida petita i mitjana» juntament amb els següents minerals: parafransoletita, ehrleïta, faheyita, gainesita, mccril·lisita, selwynita, pahasapaïta, hopeïta, arsenohopeïta, warikahnita, fosfofil·lita, parascholzita, scholzita, keyita, pushcharovskita, prosperita, gengenbachita i parahopeïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1982 a la mina Tip Top, a Fourmile, al comtat de Custer (Dakota del Sud, Estats Units), l'únic indret on ha estat trobada, on sol trobar-se associada a altres minerals com: beril, tiptopita, whitlockita, carbonatoapatita, montgomeryita, hurlbutita, englishita, roscherita i quars.

## Referències

* ↑ «Fransoletite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ «Fransoletite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 8 setembre 2016].
# Francisco Aguirre

Francisco Aguirre (1908 - ?) fou un futbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1930.

## Referències

* ↑ Deceased per worldfootball.net
* ↑ «FIFA Perfil». Arxivat de l'original el 2015-02-04. [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ Perfil a 11v11.com
# François Tombalbaye

El François Tombalbaye (Béssada, 15 de juny de 1918 - N'Djamena, 13 d'abril de 1975) en àrab: فرنسوا تومبالباي Franswā Tūmbālbāy, també anomenat N'Garta Tombalbaye des de 1973 fins a la seva mort, va ser professor i activista sindical que va ser el primer president del Txad. El cap del govern colonial de Txad i el seu partit governant, el Partit Progressista del Txad, després de 1959, Tombalbaye va ser nomenat cap de govern del país després de la seva independència l'11 d'agost de 1960. Va governar com a dictador fins a la seva deposició i assassinat per membres de l'Exèrcit del Txad el 1975.
# Fernando García

Fernando García és el nom dels següents personatges:
* Fernando García Mercadal (Saragossa, 1896 - Madrid, 1985), arquitecte espanyol.
* Fernando García Lorenzo (El Astillero, 1912 - Santander 1990), futbolista espanyol.
* Fernando García Valverde, conegut com a Tito Valverde, (Àvila, 1951), actor espanyol.
* Fernando García Sánchez (Granada, 1953), militar espanyol.
# Adiri

Adiri és un tret extens i brillant en albedo de la superfície de la lluna de Saturn Tità. El nom li fou donat en referència al paradís de la mitologia melanesiana. Està localitzat a l'oest d'una regió fosca i extensa de Shangri-la.
Adiri és una regió de terres altes i presenta canals de drenatge. La sonda Hyugens aterrà a la plana just enfront de la "costa" nord-oest d'Adiri l'any 2005.

## Referències

* ↑ «Above Adiri» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-08-15. [Consulta: 15 agost 2021].
# Agustí Viñamata i Vilaseca

Agustí Viñamata i Vilaseca (Barcelona, 18 de gener de 1838- 24 febrer de 1929) fou un empresari i polític català, senador durant la restauració borbònica.

## Biografia

Era establit a Granollers, on era president de Foment d'Obres i Construccions S.A. També fou membre de la junta de la Caixa d'Estalvis i Mont de Pietat de Barcelona, soci de l'Ateneu Barcelonès des de 1903 i de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País.
Membre del Partit Liberal Fusionista, fou diputat de la diputació de Barcelona pel districte afores-Granollers de 1883 a 1901 i tinent d'alcalde a les eleccions municipals de 1887, càrrec des del qual col·laborà amb Francesc de Paula Rius i Taulet en la preparació de l'Exposició Universal de 1888. De 1903 a 1905 fou escollit senador per la província de Barcelona.

## Referències

* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.292. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ Fitxa del Senat

## Enllaços externs

* Fotografia a myheritage.es