OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sycamore (comtat de Delaware)

Sycamore és una concentració de població designada pel cens del Comtat de Delaware, a l'estat d'Oklahoma, als Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Sycamore tenia 183 habitants, 55 habitatges, i 48 famílies. La densitat de població era de 17,1 habitants per km².
Dels 55 habitatges en un 49,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60% hi vivien parelles casades, en un 16,4% dones solteres, i en un 12,7% no eren unitats familiars. En el 10,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,54.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,5% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 6,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.250 $ i la renda mediana per família de 44.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.000 $ mentre que les dones 28.125 $. La renda per capita de la població era de 9.218$. Entorn del 19,6% de les famílies i el 8,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sycamore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sycamore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Teoria àcid-base de Lux-Flood

En la teoria àcid-base de Lux-Flood un àcid és una substància que pot rebre anions òxid, O²¯, i una base és una substància que pot donar anions òxid. Té utilitat en les reaccions de sals fuses, en electroquímica i en geoquímica.
Aquesta teoria fou proposada pel químic alemany Hermann Lux el 1939 i ampliada posteriorment pel químic noruec Håkon Flood el 1947. Fou desenvolupada amb l'objectiu de descriure les reaccions àcid-base en sistemes no protònics, això és, en absència de composts que tenguin hidrògens, i que no poden ser descrites per la teoria àcid-base de Brønsted i Lowry que entén les reaccions àcid-base com reaccions químiques d'intercanvi de protons, H$^+$, entre dues espècies químics (àcid i base).
Per exemple l'òxid de calci, CaO, és una base perquè pot cedir anions òxid; i el diòxid de silici, SiO₂, és un àcid perquè pot rebre anions òxid. La reacció, que es dona en estat líquid amb ambdós òxids fusos, es pot representar amb la següent equació:
$CaO(l)+SiO_{2}(l)\longrightarrow CaSiO_{3}(l)$
Les bases de Lux-Flood en reaccionar amb aigua donen hidròxids, com per exemple l'òxid de calci, CaO, que dona l'hidròxid de calci, Ca(OH)₂:
$Ca^{2+}O^{2-}+H_{2}O\longrightarrow Ca^{2+}+2OH^{-}$
Per contra, els àcids de Lux-Flood donen àcids en reaccionar amb l'aigua. És el cas del diòxid de silici, SiO₂, que dona àcid metasilícic, H₂SiO₃:
$SiO_{2}+H_{2}O\longrightarrow H_{2}SiO_{3}$

## Referències

* 1 2 3 Huheey, J.E. Química Inorgànica. Principios de estructura y reactividad. México: Harla, 1981. ISBN 968-6034-13-7.
* ↑ Franz, H «Solubility of Water Vapor in Alkali Borate Melts». J. Am. Ceram. Soc., 49, 9, 1966, pàg. 473–477. DOI: 10.1111/j.1151-2916.1966.tb13302.x.
* ↑ Lux, Hermann «"Säuren" und "Basen" im Schmelzfluss: die Bestimmung. der Sauerstoffionen-Konzentration». Ztschr. Elektrochem, 45, 4, 1939, pàg. 303–309.
* ↑ Flood, H.; Forland, T. «The Acidic and Basic Properties of Oxides». Acta Chem. Scand., 1, 6, 1947, pàg. 592–604. DOI: 10.3891/acta.chem.scand.01-0592. PMID: 18907702.
# Teorema de la integral de Cauchy

* No s'ha de confondre amb Fórmula de la integral de Cauchy o Fórmula de Cauchy per a la integració repetida.
El teorema de la integral de Cauchy, descobert per Augustin Louis Cauchy el 1825, és part fonamental del càlcul integral de variable complexa.

## Enunciat

Si $f(z)$ és analítica en un domini simplement connex $D$ i la seva derivada és contínua en $D$, llavors per qualsevol contorn tancat simple contingut en $D$ es té:
    $\oint _{D}f(z)dz=0\,$

## Extensió

Posteriorment, Édouard Goursat va demostrar que no era necessari considerar la hipòtesi que la derivada de $f$ fos contínua per assegurar que el valor de la integral sigui zero. D'aquesta manera:
* El teorema segueix essent vàlid quan el contorn $C$ no és simple però es talla un nombre finit de vegades.
* Sigui $C$ un contorn simple tancat, i siguin $C_{j}$ (j=1, 2, ..., n) un nombre finit de contorns simples tancats dins de $C$, tals que les regions interiors a cada $C_{j}$ no tinguin punts en comú. Sigui $R$ la regió tancada formada per tots els punts dins de $C$, llevat dels punts interiors a cada $C_{j}$. Denotem per $F$ tota la frontera orientada de $R$ formada per $C$ i tots els contorns $C_{j}$, recorreguts en un sentit tal que els punts interiors de $R$ quedin a l'esquerra de $F$. Llavors, si $f$ és analítica en tot $R$, tenim que:
    $\oint _{F}f(z)dz=0\,$
Arran d'aquest treball, actualment el teorema és conegut com el teorema de la integral de Cauchy-Goursat.

## Conseqüències

A partir del teorema de Cauchy-Goursat, es poden demostrar proposicions com la següent:
Sigui $f(z)$ analítica sobre $C$, essent $z$ un contorn tancat simple i a l'interior de $C$. Si s'agafa un punt interior "$z_{0}$" de $C$, es compleix que:
    $\oint _{C}{\frac {f(z)}{z-z_{0}}}dz=2\pi if(z_{0})$
que correspon a la fórmula de la integral de Cauchy.

## Vegeu també

* Anàlisi complexa
* Fórmula de la integral de Cauchy

## Enllaços externs

* Michiel Hazewinkel (ed.). Cauchy integral theorem. Encyclopedia of Mathematics (en anglès). Springer, 2001. ISBN 978-1-55608-010-4.
* Weisstein, Eric W., «Cauchy Integral Theorem» a MathWorld (en anglès).
# Teorema de la funció oberta

En matemàtiques hi ha dos teoremes amb el nom de teorema de la funció oberta.

## Anàlisi funcional

En anàlisi funcional, on també es coneix amb el nom de teorema de l'aplicació oberta, el teorema diu quesi $X$ i $Y$ són espais de Banach i $L:X\to Y$ és una aplicació lineal, contínua i exhaustiva, aleshores $L$ és una aplicació oberta, és a dir, si $U$ és un obert de $X$, aleshores necessàriament $L(U)$ també és un obert de $Y$.
La demostració utilitza el teorema de la categoria de Baire.
Aquest teorema de la funció (o aplicació) oberta té dues conseqüències importants:
* Si $L:X\to Y$ és un operador lineal continu i bijectiu entre dos espais de Banach $X$ i $Y$ , aleshores l'operador invers $L^{-1}:Y\to X$ també és continu.
* Si $L:X\to Y$ és un operador lineal entre dos espais de Banach $X$ i $Y$ i si per a cada successió $(x_{n})$ de $X$ tal que $x_{n}\to 0$ i tal que $Lx_{n}\to y$ es compleix que necessàriament $y=0$, aleshores $L$ és continu (teorema de la gràfica tancada).

## Anàlisi complexa

A l'anàlisi complexa, el teorema de la funció oberta diu quesi $\Omega$ és un obert connex del pla complex $\mathbb {C}$ i $f:\Omega \to \mathbb {C}$ és una funció holomorfa no constant, aleshores $f$ és una funció oberta, és a dir, que envia oberts de $\Omega$ en oberts de $\mathbb {C}$.

## Referències

* ↑ Brézis, Haim. Functional analysis, Sobolev spaces and partial differential equations (en anglès). Nova York: Springer, 2011. ISBN 9780387709130.
* ↑ Bruna, Joaquim; Cufí, Julià. Anàlisi Complexa. Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, 2008. ISBN 9788449025594.
# Síndrome d'Ellis-van Creveld

La síndrome d'Ellis-van Creveld (també anomenada displàsia condroectodèrmica o displàsia mesoectodèrmica) és un trastorn genètic poc freqüent del tipus de displàsia esquelètica.

## Signes i símptomes

Implica nombroses anomalies que inclouen:
* Polidactília post-axial
* Cardiopaties congènites (el més habitual és un defecte del septe auricular que produeix una aurícula comuna, que es produeix en el 60% dels individus afectats)
* Dents presents en néixer (dents natals)
* Displàsia de les ungles
* Nanisme d'extremitats curtes, patró mesomèlic
* Costelles curtes
* Paladar fes
* Malformació dels ossos del canell (fusió dels ossos ganxut i gran del carp).

## Genètica

La síndrome d'Ellis-van Creveld sovint és el resultat d'efectes fundadors en poblacions humanes aïllades, com ara els amish i alguns habitants de petites illes. Tot i que és relativament rar, aquest trastorn es produeix amb una incidència més alta dins de les poblacions tancades a causa de la manca de variabilitat genètica. L'observació del patró d'herència ha il·lustrat que la malaltia és autosòmica recessiva.

## Referències

* ↑ «Natal teeth». MedlinePlus : U.S. National Library of Medicine. [Consulta: 7 abril 2013].
* 1 2 3 «Ellis–Van Creveld syndrome». MedlinePlus : U.S. National Library of Medicine. [Consulta: 7 abril 2013].
* ↑ Ellis–Van Creveld syndrome. NCBI, 1998.
# Stromboli (desambiguació)

«Stromboli» té aquests significats:
* Stromboli: Una illa d'Itàlia.
* Stromboli terra di Dio: Una pel·lícula de Roberto Rossellini filmada a l'illa Stromboli
# Termes de Dioclecià

Les Termes de Dioclecià (en italià Terme di Diocleziano, en llatí Thermae Diocletiani) van ser els banys termals més grans i sumptuosos de l'antiga Roma. Van ser construïdes al turó del Viminal durant el mandat de diversos emperadors, començades l'any 298 per Maximià, nomenat August d'Occident per Dioclecià, i obertes l'any 306 després de l'abdicació d'ambdós. Les Termes de Dioclecià van continuar sent utilitzades fins que els gots van interrompre el flux d'aigua dels aqüeductes que les abastien l'any 537.
La seva estructura era similar, en la forma, a les Termes de Caracal·la, si bé ocupaven més superfície, amb un total de 14 hectàrees en tot el recinte, que mesurava 380 x 365 m. El bloc central feia 250 x 180 m i podien fer ús de les instal·lacions unes 3.000 persones alhora. Estaven orientades cap al sud-oest perquè l'energia solar escalfés el caldarium sense afectar el frigidarium.
Tot i ser una construcció de maons, estan ben conservades gràcies al fet que diverses parts van ser reutilitzades com a base per a esglésies i altres construccions. Dins el complex de les termes, actualment es troben:
* La basílica de Santa Maria degli Angeli e dei Martiri, al lloc que ocupava el tepidarium, bastida per Miquel Àngel per encàrrec del papa Pius IV com a convent cartoixà allà on hi havia la primitiva capella dels Àngels; fou fortament modificada per Vanvitelli el 1749.
* Uns anys després Gregori XIII va utilitzar una part de les construccions del costat per fer-hi els magatzems del gra, ús al qual fou destinada també l'actual sala de la Minerva o sala octagonal (abans Planetari i avui dia una de les seus del Museu Nacional Romà), i de l'oli. Aquests magatzems foren reconvertits posteriorment per a diversos usos col·lectius (presó, hospici), fins a esdevenir la seu de la Facultat de Magisteri.
* El 1589 es va construir l'església cistercenca de San Bernardo alle Terme en una de les dues sales circulars on es jugava a pilota (spheristerium).
* La part nord-est del recinte, que comprèn, entre altres espais, la palestra oriental, el vestidor (apodyterium) i una part de la piscina (natatio), ha estat reconvertida en el Museu de les Termes (la part simètrica de la banda occidental ha desaparegut sota els carrers Cernaia i Parigi, si bé entre Parigi i Orlando es conserva una part del mur sud-oest).
* La columnata semicircular de l'actual Piazza della Repubblica, realitzada al final del segle xix per Gaetano Koch, reprodueix exactament l'hemicicle de la gran exedra de les termes.
* Santa Maria degli Angeli e dei Martiri, entrada
* Sala de la Minerva, antic Planetari
* San Bernardo alle Terme
* Museu de les Termes, pati
* Museu de les Termes, sala oval (antic vestidor)
* L'exedra de la Piazza della Repubblica
* Façana de la Piazza della Repubblica, amb la basílica de Santa Maria
* Sala de la Minerva i església de Sant'Isidoro
* Les ruïnes de les termes en un gravat de mitjan segle XVI
# Tas

Tas fou un dels set caps tribals hongaresos que mobilitzaren el poble hongarès el segle x des d'Àsia fins a Europa.
Tas, a qui era atribuït el lideratge de la tribu hongaresa dels Tarján, és considerat per molts historiadors contemporanis com el pare del cap Lél i net del Gran Príncep Árpád, per això es nega que hagi estat un dels set cap tribals inicials. Aquests historiadors consideren improbable la possibilitat que hi hagi dos 'Tas', però no ho descarten tampoc. Segons Anònim, autor de la Gesta Hungarorum, Tas és mencionat com contemporani del Príncep Álmos d'Hongria, pare d'Árpád, fent que Lél fos contemporani del segon, cosa que és improbable, atès que Lél va viure prop de 60 anys després del Gran Príncep Hongarès, essent més possible que hagi estat el seu net.
Cap al 948, l'emperador romà d'Orient Constantí VII menciona pel seu nom en un document els quatre fills i els quatre nets d'Árpád. Diu que Teveli és fill de Tarkacsu, Ezeleg fill de Jeleg, Fajsz (el Gran Príncep Hongarès d'aleshores) fill de Jutocsa i Taksony fill de Zoltán. Després continua dient que Takarcsu i Teveli ja havien mort, però Termacsu, fill de Teveli, es trobava a l'ambaixada amb ell. També comenta que els altres tres fills d'Árpád ja havien mort, però els seus nets, Fali, Tasi i Taksony, encara vivien. Desaparegué aleshores l'anteriorment mencionat Ezeleg, però ara es trobava a la llista de Tasi. Aquí l'emperador no menciona el cinquè, i el seu fill gran Liütika tampoc, a qui fa referència en altres documents sobre guerres contra els búlgars.
# Tasca (gestió de projectes)

En la gestió de projectes, una tasca és una activitat que s’ha de dur a terme en un període definit o en un termini per assolir un objectiu relacionat amb la feina. És una petita peça essencial d’un treball que serveix de mitjà per diferenciar diversos components d’un projecte. Una tasca es pot desglossar en assignacions que també haurien de tenir una data d'inici i finalització definida o un termini límit per completar-les. Una o més assignacions en una tasca posa la tasca en execució. La realització de totes les assignacions en una tasca específica normalment fa que la tasca es completi. Les tasques es poden enllaçar per crear dependències.
La realització de tasques en general requereix la coordinació amb altres membres. La interacció humana coordinada assumeix el paper de combinar la integració de temps, energia, esforç, capacitat i recursos de diverses persones per assolir un objectiu comú. La coordinació també es pot considerar com el mecanisme crític que vincula o lliga els esforços a nivell individual amb el de la tasca més gran que estan completant diversos membres. La coordinació permet realitzar amb èxit les grans tasques que altrament seria difícil de dur a terme individualment.
En la majoria de projectes, les tasques poden patir un dels dos inconvenients principals:
* Dependència de tasques: cosa normal, ja que la majoria de tasques es basen en altres per executar-les. Tanmateix, això pot conduir a l'estancament d'un projecte quan moltes tasques no es poden iniciar tret que s'acabin d'altres.
* Comprensió poc clara del terme tasca completa: per exemple, si una tasca està completada al 90%, vol dir que només trigarà 1/9 del temps ja dedicat a aquesta tasca a acabar-la? Tot i que això és matemàticament correcte, poques vegades és així en la pràctica.

## Referències

* ↑ McIlree, Robert How ‘Percent-Complete’ Is That Task Again?, PM Hut (Last accessed 8 November 2009).

## Vegeu també

* Gestió de tasques
# Tetraparèsia

La tetraparèsia és una parèsia amb afectació de les quatre extremitats. Està també afectat el tronc i habitualment amb hipostèsia. Rarament s'anomena quadriparèsia. Quan el grau d'afectació és complet (paràlisi) llavors s'anomena tetraplegia.
A causa de l'afectació del tronc pot haver-hi afectada la musculatura respiratòria, precisant respiració assistida.

## Etiologia

Habitualment per una lesió a la medul·la espinal cervical.

## Referències

* Diccionari Enciclopèdic de Medicina

## Vegeu també

* Hemiparèsia
* Monoparèsia
* Paraparèsia
# Tales from the Strip

Tales From The Strip és un àlbum de música de L.A. Guns, publicat el 2005.
És el segon àlbum de L.A. Guns amb el guitarrista Stacey Blades i el tercer amb el baixista Adam Hamilton.
És el primer àlbum de L.A. Guns amb material original (menys la coberta) des que Tracii Guns va marxar del grup.

## Cançons

* "It Don't Mean Nothing"
* "Electric Neon Sunset"
* "Gypsy Soul"
* "Original Sin"
* "Vampire"
* "Hollywood's Burning"
* "6.9 Earthshaker"
* "Rox Baby Girl"
* "Crazy Motorcycle"
* "Skin"
* "Shame"
* "Resurrection"
* "Amanecer"
* (Can't Give You) Anything Better Than Love

## Formació

* Phil Lewis: Veus
* Stacey Blades: Guitarra
* Adam Hamilton: Baix
* Steve Riley: Bateria
# The Lion and the Mouse (pel·lícula de 1928)

The Lion and the Mouse és una pel·lícula inicialment muda a la que posteriorment es van afegir diàlegs la qual es va estrenar el 21 de maig de 1928. La versió sonora (Vitaphone) comptava amb 28 minuts de diàlegs i so. Va ser dirigida per Lloyd Bacon i els actors principals van ser May McAvoy, Lionel Barrymore i Alec B. Francis. La crítica del moment destacava la naturalitat de la parla de Lionel Barrymore en contrast amb la dels altres actors. A Espanya es va estrenar amb el títol “La escultora de la Paz”. Existeixen dues versions prèvies d'aquesta pel·lícula estrenades els anys 1914 (dirigida per Barry O'NeilI) i 1919 (dirigida per Tom Terriss).

## Repartiment

* May McAvoy (Shirley Ross)
* Lionel Barrymore (John Ryder)
* Alec B. Francis (jutge John Ross)
* William Collier Jr. (Jefferson Ryder)
* Emmett Corrigan (Dr. Hays)
* Jack Ackroyd (Smith, assistent de Jefferson)

## Argument

John “Ready Money” Ryder és un implacable home de negocis que odia el jutge Ross, ja que pensa que aquest va dictar una sentència injusta en contra seva. En un litigi el jutge dictamina a favor d'una gran empresa petroliera sense saber que una companyia més petita, de la que ell posseeix una quantitat considerable d'accions, ha estat absorbida per aquesta més gran. De fet el jutge havia comprat aquestes accions per consell de Ryder però planeja denunciar el cas com si fos un suborn. L'única prova que pot demostrar la bona intenció del jutge és una carta possessió de Ryder que ho explicaria tot. Els esforços de Shirley, la filla del jutge, aconsegueixen provar la innocència del seu pare després que aquesta es casa amb Jeferson, el fill de Ryder. Al final elsdos homes es reconcilien.

## Referències

* 1 2 Hall, Mordaunt «The Lion and the Mouse (1928) THE SCREEN; Sound and Shadow.». New York Times, 16-06-1928.
* ↑ «The Lion and the Mouse al Catalog of Featured Films» (en anglès). American Film Institute. [Consulta: 7 febrer 2016].
* ↑ «The Lion and the Mouse a IMdB» (en anglès). IMdB. [Consulta: 7 febrer 2016].

## Enllaços externs

* The Lion and the Mouse al Catalog of Feature Films de l'American Film Institute.
# The Little Minister

The Little Minister és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Wallace estrenada el 1934.

## Argument

Els feligresos d'una petita parròquia escocesa tractaran d'impedir per tots els mitjans, les relacions entre el seu clergue i una bonica jove de raça gitana.

## Repartiment

* Katharine Hepburn: Barbara 'Babbie'
* John Beal: Reverend Gavin Dishart
* Alan Hale: Rob Dow
* Donald Crisp: Doctor McQueen
* Lumsden Hare: Tammas Whammond
* Andy Clyde: Wearyworld, el policia
* Beryl Mercer: Sra. Margaret Dishart
* Billy Watson: Micah Dow
* Dorothy Stickney: Jean Proctor
* Mary Gordon: Nanny Webster
* Frank Conroy: Lord Milford Rintoul
* Eily Malyon: Lady Evalina Rintoul
* Reginald Denny: Capità Halliwell
* Leonard Carey: Hendry Munn
* Herbert Bunston: M. Carfrae
* Harry Beresford: John Spens
# Teixidor republicà d'Arnaud

El teixidor republicà d'Arnaud (Pseudonigrita arnaudi) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes amb acàcies a l'oest i sud-est del Sudan, sud-oest d'Etiòpia i l'extrem sud de Somàlia, cap al sud, a través del nord d'Uganda i Kenya fins al nord i centre de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Teixidor republicà d'Arnaud». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Teixidor social capnegre

El teixidor capnegre (Ploceus melanocephalus) és un moixó de la família dels plocèids (Ploceidae) que habita generalment prop de zones humides i és utilitzat com ocell de gàbia.

## Morfología

El mascle és un ocell de color general groc amb el cap negre.

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb vegetació de ribera, canyissars i praderies de l'Àfrica subsahariana, al nord de l'Equador, des del sud de Mauritània, cap a l'est fins a Eritrea i Etiòpia, i cap al sud fins al nord de Zàmbia i el nord-oest de Tanzània.

## Referències

* ↑ El teixidor capnegre al SIOC Rev. 25-01-2011
# Teixidor petit

El teixidor petit (Ploceus luteolus) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita les sabanes i boscos àrids del Senegal, Gàmbia, sud de Mauritània, Guinea Bissau, sud de Mali, Burkina Faso, Níger, Costa d'Ivori, nord de Ghana, Togo, Benín, Nigèria, nord de Camerun, sud de Txad, República Centreafricana, centre de Sudan del Sud fins l'oest i centre d'Etiòpia, Eritrea, cap al sud al nord-est de la República Democràtica del Congo, Uganda, oest de Kenya i nord-oest de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Teixidor petit». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Temperatura seca

La temperatura seca de l'aire, simplement temperatura seca, és la temperatura de l'aire, prescindint de la radiació calorífica dels objectes que envolten aquest ambient i dels efectes de la humitat relativa i de la velocitat de l'aire.
Es pot obtenir amb el termòmetre de mercuri, ja que el seu bulb, reflectant i de color blanc brillant, se suposa que no absorbeix la radiació. Es fa servir sovint en la construcció en determinats climes. Nall observa que es tracta d'una de les variables climàtiques més importants per a l'eficiència energètica dels edificis i per a la comoditat dels éssers humans.

## Referències

* ↑ Diwekar, Urmila. Batch Processing: Modeling and Design (en anglès). CRC Press, 2014, p. 150. ISBN 1439861250.
* ↑ Nall, D. H. (2004-11). Looking across the water: Climate-adaptive buildings in the United States & Europe. In The Construction Specifier, 57, 50 – 56.

## Vegeu també

* Psicrometria
# Tahin-pekmez

Tahin-pekmez o Tahinli pekmez (tahina amb pekmez en turc) és un plat d'esmorzar a la cuina turca. Es fa barrejant la tahina amb el pekmez i es menja untant sobre el pa. La proporció de la barreja és dues parts de tahina i una part de pekmez. Tahin-pekmez té profundes arrels en la cuina turca i es menja especialment a l'hivern.

## Referències

* ↑ Ken Albala. Food Cultures of the World Encyclopedia. ABC-CLIO, 2011, p. 315–. ISBN 978-0-313-37626-9.
* ↑ http://boroughmarket.org.uk/product-of-the-week-turkish-grape-molasses Arxivat 2015-09-29 a Wayback Machine.
* 1 2 Michael Krondl; Eric Rath; Laura Mason The Oxford Companion to Sugar and Sweets. Oxford University Press, 1 abril 2015, p. 518–. ISBN 978-0-19-931361-7.
* ↑ H. Feridun Demokan. Contemporary Turkey: Geography, History, Economy, Art, Tourism. Demokan, 1978*.

## Enllaços externs

* Imatges de "tahinli pekmez"