OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Automatic warning system

L'automatic warning system (AWS, literalment en català sistema d'alarma automàtic) és un senyal que se situa en la cabina de conducció dels trens, establerta en els ferrocarrils britànics l'any 1956. La seva funció és obeir senyals ferroviaris, treballant com una ajuda per als conductors.
Aquest sistema es basa en el sistema automatic train control (ATC), desenvolupat per Alfred Ernest el 1930, el qual va acabar sent reemplaçat pel sistema "AWS" a la regió occidental dels ferrocarrils britànics.

## Principis d'operació

El AWS és part del sistema de seguretat ferroviari, i la seva funció és informar al conductor de la indicació del proper senyal. Aquestes alertes es donen abans dels 180 m d'on es troben les mateixes.
Les alertes es transmeten a través d'un sistema electromagnètic, el qual posseeix dispositius, denominats inductores, en la via i en la part inferior del tren. Cada inductor posseeix un imant i un electroimant, aquest últim cancel·la l'efecte del magnetisme permanent entre tots dos dispositius.
Quan el tren travessa un inductor del sistema AWS, es produeix en la cabina del mateix una alarma visual i sonora. Si el proper senyal li indica via lliure al tren, l'indicador visual del AWS en la cabina de conducció mostrarà el color negre i es produirà una campanada. Si el proper senyal indica "precaució", el sistema AWS farà sonar una alarma contínuament fins que el conductor pressioni un botó per reconèixer la indicació. El sistema AWS també farà sonar una alarma de "amonestació" al conductor, en apropar-se a un indicador de velocitat màxima. Quan es reconeix l'alarma, l'indicador visual canvia a un color de rajos negres i grocs, que persisteix fins a travessar el proper inductor del AWS, on s'assenyala al conductor que ha cancel·lat el sistema AWS i té la completa responsabilitat del maneig del tren, i si el botó no es pressionés en un lapse de 3 segons, s'aplicarien els frens d'emergència, produint-se la completa detenció del tren.

## Components

El sistema AWS utilitzat en els ferrocarrils britànics es compon dels següents elements:
* Un imant al centre de la via, aproximadament situat 180 m abans d'un senyal o indicador de velocitat màxima.
* Un electroimant al centre de la via, el qual es troba al costat de l'imant però posseeix polaritat oposada a aquest.
* Un indicador visual, de forma circular i de color groc i negre, en anglès denominat "AWS Sunflower".
* Un dispositiu que el connecti amb els frens del tren.
* Un botó en la cabina de conducció de reconeixement del AWS.
* Un panell de control del sistema AWS.

## Bibliografia

* Vanns, Michael A. (1997): An Illustrated History of Signalling. Ian Allan, Shepperton.
* Simmons, Jack and Biddle, Gordon (1997): The Oxford Companion to British Railway History. Oxford University Press.

## Vegeu també

* Senyalització ferroviària
* TBL (ferrocarril)
* Automatic Train Protection

## Enllaços externs

* Legislació europea: Transport ferroviari.
* Site de l'établissement public de sécurité ferroviaire (EPSF). (francès)
* What is ERTMS? from UNIFE, the Union of the European Railway Industries.(anglès)
* European Railway Agency (anglès)
# El Bohodón

El Bohodón és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 182 | 215 | 194 | 163 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Eastvale

Eastvale és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 293 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eastvale tenia 293 habitants, 125 habitatges, i 81 famílies. La densitat de població era de 1.257 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 125 habitatges en un 24% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,8% hi vivien parelles casades, en un 15,2% dones solteres, i en un 34,4% no eren unitats familiars. En el 31,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,8% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 34,8% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 13,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.781 $ i la renda mediana per família de 31.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.708 $ mentre que les dones 21.538 $. La renda per capita de la població era de 14.063 $. Entorn del 9,2% de les famílies i el 8,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eastvale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eastvale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Eastport

* Per a altres significats, vegeu «Eastport (Maine)».
Eastport és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.454 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eastport tenia 1.454 habitants, 554 habitatges, i 373 famílies. La densitat de població era de 102,3 habitants per km².
Dels 554 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,2% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 30,7% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.550 $ i la renda mediana per família de 52.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.163 $ mentre que les dones 35.000 $. La renda per capita de la població era de 24.391 $. Entorn del 5,7% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eastport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eastport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# El Centro

El Centro és una ciutat i seu del Comtat d'Imperial a l'estat de Califòrnia dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens del 2006 El Centro tenia 40.563 habitants. Segons el cens del 2000, tenia 37.835 habitants, 11.439 habitatges, i 8.910 famílies. La densitat de població era de 1.524,9 habitants/km².
Dels 11.439 habitatges en un 47,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,9% hi vivien parelles casades, en un 18,7% dones solteres, i en un 22,1% no eren unitats familiars. En el 18,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,6% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 9,3% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,5 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 33.161 $ i la renda mitjana per família de 36.910 $. Els homes tenien una renda mitjana de 36.753 $ mentre que les dones 24.514 $. La renda per capita de la població era de 13.874 $. Entorn del 20,6% de les famílies i el 22,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- El Centro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- El Centro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# El Centre (Sant Sadurní d'Anoia)

El Centre és una obra de Sant Sadurní d'Anoia (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Element molt remodelat de planta rectangular format per planta baixa i pis. Fa cantonada amb el carrer de la Indústria i la Plaça Era d'en Guineu. Presenta grans obertures rectangulars disposades en eixos verticals a la façana. La façana de tramuntana sembla conservar encara alguns vestigis de la seva aparença original amb sòcol, portal de plafons de fusta, i una mena de modillons motllurats merament decoratius que delimiten els diferents eixos verticals.

## Referències

* ↑ «El Centre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
# E008

* No s'ha de confondre amb E08.
La ruta europea E008 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Duixanbe (Tadjikistan) i finalitza a la frontera de la Xina. Té una longitud de 700 km i una orientació de nord a sud.
# E015

* No s'ha de confondre amb E15.
La ruta europea E015 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Taskesken (Kazakhstan) i finalitza a Bakhty (Kazakhstan). Té una longitud de 280 km. Té una orientació de nord a sud.
# El Solà de Sant Esteve

El Solà de Sant Esteve fou una masia de grans dimensions i actualment en ruïnes, d'origen medieval. Fou durant segles una quadra amb autonomia civil, el 1847 passa a formar part del municipi de Santa Maria d'Oló. A l'extrem meridional del terme de Santa Maria d'Oló (Moianès), de la parròquia de Sant Joan d'Oló. La masia Solà de Sant Esteve, amb ferms arcs gòtics, és coneguda des del 1270; és una antiga masia en l'actualitat ensorrada. El Molí del Solà de Sant Esteve és conserva dempeus. La capella de Sant Esteve fou construïda el 1682, dalt un turonet proper al mas. No té culte.

## Referències

* ↑ Jordi Piñero Subirana. «Solà de Sant Esteve». Diputació de Barcelona, 07-02-2020. [Consulta: 28 maig 2023].
# El Valle (Granada)

El Valle és un municipi de la província de Granada, Comunitat autònoma d'Andalusia, amb una superfície de 25,91 km², una població de 1151 habitants (2004) i una densitat de població de 44,42 hab/km². Està compost per les poblacions de: Melegís, Restabal i Saleres.

## Vegeu també

* Església de San Juan Evangelista de Melegís
# Echium asperrimum

La bolenga o alcança (Echium asperrimum) és una planta biennal de la família de les boraginàcies nativa del mediterrani occidental. Equium prové del vocable llatí echie que significa escurçó, perquè les 4 parts fruit recorden a la forma triangular del cap d'este animal. asperrium significa rugós o punxós degut a la gran quantitat de pilositat que recobreix la planta.

## Descripció

Hemicriptòfit amb setes rígides llargues abundants i setes curtes retrorses. Tiges de fins a 1 m, erectes i fortament ramificades. Fulles basals estretament el·líptiques o oblanceolades, amb un pecíol molt curt de fins a 30 cm de llarg. Inflorescència paniculada i molt ramificada, amb les rames bassals més llargues per això té forma piramidal. Bràctees tan llargues o un poc més que el calze, i estretament lanceolades. Corol·la de 13-18 mm. Flor lleugerament zigomorfa, pilosa i rosàcia, amb els lòbuls ben marcats. L'androceu està format per 5 estams. Floració a finals de primavera, de maig a juliol. El fruit és una núcula amb una quilla dorsal, una altra ventral i dues laterals, grosses i irregularment tuberculades, de color bru. Nombre cromosòmic 2n = 14.

## Hàbitat i distribució

Es troba en marges de cultius, guarets, pastures seques, pedregars, cunetes i vores de camins, en substrat bàsic (margues, calcària i guix). Entre 300 i 1000 msnm. S'ha localitzat a Itàlia, Sud de França, Península Ibèrica i a les Illes Balears. Es troba per tot el territori dels Països Catalans.

## Referències

* ↑ http://www.termcat.cat/ca/Diccionaris_En_Linia/191/Cerca/
* ↑ http://herbarivirtual.uib.es/cat-med/especie/5824.html Arxivat 2011-08-10 a Wayback Machine.
* ↑ https://books.google.cat/books?isbn=8484272435
* ↑ https://www.floravascular.com/index.php?spp=Echium%20asperrimum
# Edifici al raval del Convent, 23 (Guissona)

Edifici al raval del Convent, 23 és una obra de Guissona (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de pedra arrebossat de tres plantes més golfes. A la planta baixa hi ha una porta de garatge, i una altra de petita que dona accés a l'habitatge. La porta és de fusta i ferro decorat amb motius geomètrics. Les dues plantes segueixen la mateixa estructura compositiva, amb una obertura balconera de proporcions rectangulars i el seu respectiu balcó de forja. La zona de les golfes té dos ulls de bou. Una senzilla cornisa corona l'edifici.
(Text procedent del POUM)

## Referències

* 1 2 «Edifici al raval del Convent, 23». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2021].
# Edifici al raval del Convent, 3 (Guissona)

Edifici al raval del Convent, 3 és una obra de Guissona (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de tres plantes, arrebossat i pintat de gris. A la planta baixa trobem dues grans obertures amb dates gravades al centre de la llinda, de proporcions rectangulars i amb lluernes al damunt. La de l'esquerra dona accés als pisos superiors i té una porta moderna de fusta i ferro forjat amb detalls geomètrics. La lluerna superior està tapiada. La de la dreta és de fusta i la lluerna està protegit amb una reixa de forja. El parament és de pedra pintada. Les dues plantes responen al mateix esquema de dues portes balconeres amb el seu respectiu balcó de forja. Una línia d'imposta separa cadascuna de les plantes. L'edifici és coronat per una cornisa damunt la qual s'aixeca una barana recta i un frontó ovalat.
(Text procedent del POUM)

## Referències

* 1 2 «Edifici al raval del Convent, 3». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2021].
# El Arco

El Arco és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Zamayón, a l'Est amb Aldearrodrigo, al Sud amb Almenara de Tormes i a l'Oest amb San Pelayo de Guareña.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 100 | 113 | 89 | 133 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2008-12-03 a Wayback Machine.
# El Andévalo

El Andévalo o El Campo de Andévalo és una comarca situada a la província de Huelva, a Andalusia. Es troba entre la Sierra de Aracena, la Tierra Llana de Huelva i la frontera amb Portugal.
Està formada pels municipis d'Alosno, Cabezas Rubias, Calañas, El Almendro, El Cerro de Andévalo, El Granado, La Zarza-Perrunal, Paymogo, Puebla de Guzmán, San Bartolomé de la Torre, Sanlúcar de Guadiana, Santa Bárbara de Casa, Valverde del Camino, Villanueva de las Cruces i Villanueva de los Castillejos.
Limita a l'est amb la comarca de la Cuenca Minera, al sud amb El Condado, la Comarca Metropolitana de Huelva i la Costa Occidental de Huelva, a l'oest amb Portugal i al nord amb la Sierra de Huelva.
# El Anunciador: periódico semanal de anuncios

El Anunciador: periódico semanal de anuncios, avisos y notícias va ser una publicació periòdica apareguda a Reus el 1894.

## Història

Va ser imprès i editat per Josep Maria Sabater i portava un subtítol que deia: "Indicador de las profesiones y establecimientos más importantes de Reus, províncias y estrangero". Era una revista setmanal de distribució gratuïta i es repartia en els establiments "de más concurrencia de Reus y províncias y a la llegada de los trenes". Com a mínim s'edità un parell d'anys, el 1894 i 1895. En el primer editorial titulat "A lo que venimos" afirmen que ho publiquen no només per indicar els principals establiments de tots els rams a la ciutadania, sinó que proposen a pagesos, industrials i comerciants els mitjans necessaris "como son la publicidad y la economia" per donar a conèixer les professions, establiments, gèneres, articles y productes dels que disposin. Diuen també que la seva iniciativa ha tingut tan bona acollida ciutadana que els ha estat impossible encabir en el primer número tots els anuncis contractats, i encara menys les col·laboracions literàries, passatemps "agudezas", cosa que faran en el número següent, augmentant el nombre de pàgines si fos necessari.
El periodista i historiador reusenc Francesc Gras i Elies dona el nom de la impremta i diu que era sobretot un periòdic d'anuncis que no incloïa gaires col·laboracions literàries.
Portava il·lustracions, tenia un nombre variable de pàgines i mesurava normalment 40 centímetres, tot i que les dimensions variaven. Sempre va utilitzar la llengua castellana.

## Localització

* Una col·lecció a la Biblioteca Central Xavier Amorós de Reus

## Referències

* ↑ Arnavat, Albert. Disseny i publicitat a Reus : 120 anys d'agències de comunicació, 1882-2002. Reus: Pragma, 2003, p. 42. ISBN 8460765334.
* ↑ Gras i Elies, Francesc. El periodismo en Reus desde 1813 hasta nuestros días. Tarragona: Imp. y lit de F. Arís e Hijo, 1904, p. 45.
* ↑ «El Anunciador». Catàleg Argus. [Consulta: 24-VI-2018].

## Vegeu també

* La Premsa a Reus 1813 - 1939
# El Castellot (Sant Mateu de Bages)

El Castellot és una obra de Sant Mateu de Bages declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Edificació rectangular de planta i pis sense coberta i en ruïnes, del qual es conserven uns 8-10 m d'alçada. La seva planta mesura uns 11 × 8 m i està construït amb pedres lligades amb morter de calç. Els blocs de pedra són petits, disposats horitzontalment, essent més grans als escaires. L'entrada principal està orientada a sud-est i està formada per un arc de mig punt de grans dovelles. Les finestres, de petites dimensions, estan repartides per la planta baixa i el primer pis, el qual no es conserva, igual que la teulada.

## Referències

* ↑ «El Castellot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 octubre 2017].
# El Raurell (la Quar)

El Raurell és una masia fortificada del municipi de la Quar al Berguedà, situat 1,5 km al nord de Sagàs, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya i declarada Bé d'Interés Nacional.

## Descripció i característiques

El Rourell és una masia de planta basilical, coberta a quatre vessants i amb el carener paral·lel a la façana, orientada a ponent. A migdia la masia té afegit un cos rectangular cobert a una sola vessant i perpendicular a l'eix del cos central de la masia. Al costat nord-oest s'aixeca una elegant torre de planta quadrada, coberta a quatre vessants. La Masia del Raurell està totalment murallada i domina un ampli territori. És un clar exemple de masia amb torre de defensa incorporada al mas.

## Història

Ja està documentada el 1252. El Raurell està documentat com a possessió del monestir de Sant Pere de la Portella. La parròquia de Sant Maurici de la Quar era situada a les terres del Raurell, conegut primerament amb el nom de mas Quadres, nom mantingut fins al segle xv. Pagaven al monestir de la Portella les rendes de la "tasca" per un casal, i la "quintana" per un camp. Al s. XV la pubilla de les Quadres es casà amb un Raurell (procedent de la Plana de Vic), que imposà el seu cognom. Durant tretze generacions l'hereu del Raurell ha portat el nom d'Antoni. La masia fou ampliada al segle xviii. El 1714, durant la Guerra dels catalans, s'hi reuniren les tropes d'Antoni Desvalls i de Vergós i les del coronel de fusellers de muntanya Ermengol Amill, abans d'emprendre la presa del castell de Gironella. També patí les conseqüències de les guerres Carlines, principalment la de 1873, i de la Guerra Civil. L'església de la masia del Raurell és obra del segle xvii (1640) i està advocada a Sant Antoni.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Rourell». patmapa.gencat.cat. [Consulta: 28 setembre 2015].
* ↑ Serra, Francesc. Cardona (1705-1714). La resistència a l'interior. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2014, p. 213-214. ISBN 978-84-232-0785-5.

## Vegeu també

* Llista de monuments del Berguedà
# El Rancho

El Rancho és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 817 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, El Rancho tenia 817 habitants, 310 habitatges, i 221 famílies. La densitat de població era de 137,2 habitants per km².
Dels 310 habitatges en un 39,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,1% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 28,4% no eren unitats familiars. En el 24,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.450 $ i la renda mediana per família de 33.958 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.500 $ mentre que les dones 23.864 $. La renda per capita de la població era de 17.353 $. Aproximadament el 5,4% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- El Rancho». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- El Rancho». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.