OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castellar (Aguilar de Segarra)

Castellar és una entitat de població al municipi d'Aguilar de Segarra, a la comarca catalana del Bages. El poble se situa la dreta de la riera de Rajadell a la confluència d'aquesta amb la de Grevalosa. La carretera N-141g, branc de la C-25, és la seva principal via de comunicació. El seu edifici principal és el castell de Castellar, l'església i la rectoria estan situades en un flanc del turó del castell, amb el que formen un conjunt monumental del qual destaca la silueta del campanar.
El comtat de Castellar fou concedit el 1707 per Carles III a Francesc d'Amat-Grevalosa i de Planella, baró de Castellar (comtat de Sant Miquel de Castellar, des del 1923). Al segle xix formava municipi amb les quadres de les Coromines, Puigfarners i Seguers i el santuari de Còdolrodon.

## Referències

* ↑ «Castellar (Aguilar de Segarra)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Collonges (Valais)

Collonges és un municipi suís del cantó del Valais, situat al districte de Saint-Maurice.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Camarena

Camarena és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Las Ventas de Retamosa, Casarrubios del Monte, Chozas de Canales, Arcicóllar i Fuensalida.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 2.143 | 2.215 | 2.215 | 2.235 | 2.364 | 2.452 | 2.586 | 2.645 | 2.726 | 2.838 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Eulogio Díaz Fernández | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Daniel Cristóbal Morel | AP/PDP/UL | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Luis Crespo Crespo | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Luis Crespo Crespo | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Luis Crespo Crespo | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Luis Crespo Crespo | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Luis Crespo Crespo | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Bonifacio Segovia Pérez | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Cagnano

Cagnano (en cors Cagnanu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 2004 tenia 196 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2004 |
| 237 | 245 | 239 | 183 | 156 | 179 | 196 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Isabelle Marcadier | | |
| 2008 | Alain Michaud | | |
# Campionat Mundial de Ral·lis del 1992

El Campionat Mundial de Ral·lis del 1992 va començar el 23 de gener amb la 60a edició del ral·li de Monte-Carlo i va finalitzar amb el Gal·les el 25 de novembre. El pilot Carlos Sainz va guanyar el campionat i el segon classificat va ser Juha Kankkunen a 10 punts, tot i el bon començament de sessió que va tenir Didier Auriol amb sis victòries seguides a començament del campionat.

## Referències

* ↑ Jonkka's. «Resum del Mundial de Ral·lis 1992» (en anglès). unofficial World Rally Archive, 2013. [Consulta: 26 desembre 2013].
* 1 2 van der Zee, Tjeerd. «FIA World Rally Championship 1992» (en anglès). Rally base website, 2011. [Consulta: 26 desembre 2013].
# Cal Galitó (Castellnou de Seana)

Cal Galitó és un monument del municipi de Castellnou de Seana (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat de tres plantes i està vorejat per un jardí. La planta baixa és l'única que té un cert interès per la decoració de les portes i finestres, pel que fa a la resta de l'edifici res d'important: construccions senzilles i sense cap interès des del nostre punt de vista. A planta baixa, la porta i les finestres, en conjunt de dos, estan decorades per marcs de pedra treballada i les finestres estan emmarcades en columnes fines amb base quadrada i capitells, que sostenen un arca damunt de cada una de les obertures.

## Història

Construïda l'any 1925 pel sr. Galitó com a segona residència. L'estil, poc comú en aquesta zona, és degut a la seva estada a diferents parts d'Amèrica, d'on s'inspirà.

## Referències

* 1 2 «Cal Galitó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Cal Gallard (l'Arboç)

Cal Gallard és una obra del municipi de l'Arboç inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Actualment és una escola (on s'hi pot fer: parvulari, educació primària, educació secundària obligatòria, batxillerat i alguns cicles formatius) concertada de la Generalitat de Catalunya i un Campus esportiu i de lleure per infants i adults amb fins a 8 seccions esportives diferents amb conveni amb el club Gimnàstic de Tarragona i 9 activitats culturals, artístiques i científiques.

## Descripció

Cal Gallard té una extensió de quatre hectàrees de terreny. L'edifici és de grans dimensions i està format per tres cossos (el del mig sobresortint de la resta) de tres plantes cadascun. El cos central té uns baixos amb una porta d'arc de mig punt i una finestra quadrada a cada banda. La planta principal presenta una galeria al centre de quatre columnes amb arcs de mig punt i una finestra rectangular a cada banda. La segona planta té petites finestres.
El cos dret i esquerre presenten a les golfes unes finestretes de mig punt decorades amb dibuixos geomètrics. Les plantes principals presenten quatre finestres. Hi ha també un rellotge de sol a la dreta. Els baixos presenten certes divergències, el cantó dret té una tribuna i una finestra a cada banda, mentre que l'esquerre té tres finestres.

## Història

La casa es construí el 1874, i el 1943 se li va fer una considerable reforma. La part més antiga és la planta baixa.
Aquesta construcció tenia un aire modernista. Fou edificada per Manuel Marqués, i les posteriors reformes foren fetes pel seu fill Isidre. Era una finca d'esbargiment que també incloïa terres de conreu. Durant la Guerra Civil l'edifici esdevingué centre d'acollida d'uns 90 orfes ferroviaris provinents de Madrid. També fou un centre de ferits de guerra. Les reformes fetes l'any 1943 modificaren sobretot el primer i segon pis. Des de principis dels 1980, l'edifici i els terrenys foren adquirits per l'obra social de la Caixa d'estalvis del Penedès i s'hi construí una escola familiar agrària (Camp Joliu). Allà s'hi va impartir formació professional agrària de primer i segon grau basada en un sistema pedagògic d'alternança (una setmana a l'escola i dues treballant a la seva explotació agrària). Posteriorment l'escola ha derivat en un centre formatiu amb ensenyaments des d'infantil fins a batxillerat i en horari no lectiu és un campus esportiu i de lleure.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Gallard». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ «Escola Camp Joliu». [Consulta: 2016].
# Caleijão

Caleijão (crioll capverdià Kalejon) és una vila al centre de l'illa de São Nicolau a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada 2 kilòmetres al sud-oest de Ribeira Brava.

## Esport

* El Sport Clube Caleijão, és l'equip de futbol local que participa en la lliga regional de São Nicolau.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Calenda

«Calenda» té aquests significats:
* Lliçó del martirologi romà en què estan escrits els noms i els fets dels sants de cada dia.
* Primer dia de cada mes segons el calendari romà antic.
* Nit de Nadal
* "Calendes gregues". Temps que no vindrà mai.
* Calenda (ball), ball afrocaribeny
# Bryan (Texas)

Bryan és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2007 tenia 67.266 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bryan tenia 65.660 habitants, 23.759 habitatges, i 14.873 famílies. La densitat de població era de 584,9 habitants/km².
Dels 23.759 habitatges en un 32,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,2% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 37,4% no eren unitats familiars. En el 26,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 18,1% entre 18 i 24, un 29,8% entre 25 i 44, un 15,8% de 45 a 60 i un 9,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.672$ i la renda mediana per família de 41.433$. Els homes tenien una renda mediana de 29.780$ mentre que les dones 22.428$. La renda per capita de la població era de 15.770$. Aproximadament el 15,5% de les famílies i el 22,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bryan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bryan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Falsistrellus

Falsistrellus és un gènere de ratpenats de la família dels vespertiliònids oriünds d'Àsia i Austràlia.

## Taxonomia

Aquest gènere està format per les següents cinc espècies:
* Falsistrellus affinis
* Falsistrellus mackenziei
* Falsistrellus mordax
* Falsistrellus petersi
* Falsistrellus tasmaniensis

## Referències

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# GSJ

GSJ té els següents significats:
* Guies Sant Jordi, nom històric de l'entitat d'escoltisme Minyons Escoltes i Guies de Catalunya
* Pas a desnivell (del seu nom en anglès Grade Separation Junction), intersecció viària a diferent altura
# Castilenti

Castilenti és un municipi situat al territori de la Província de Teramo, a la regió dels Abruços, (Itàlia).
Castilenti limita amb els municipis d'Atri, Castiglione Messer Raimondo, Elice, Montefino i Penne.
# Drepanis de Munro

El drepanis de Munro (Dysmorodrepanis munroi) és un ocell extint de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) que habitava l'illa de Lanai, a l'arxipèlag de les Hawaii. És l'única espècie coneguda del gènere Dysmorodrepanis.

## Descripció

Era un ocell grassonet, de grandària mitjana, amb dors verd oliva verdosos i parts inferiors i groc pàl·lid.. Cella groga o blanca, barbeta i gola blanques. Ales amb un notable pedaç blanc La característica distintiva d'aquest ocell era el seu fort bec, semblant al d'un lloro, amb dues mandíbules en forma de ganxo que deixaven un espai entre elles quan tancaven el bec.

## Hàbitat i distribució

Era un ocell endèmic dels boscos secs de muntanya de l'illa de Lanai. George C. Munro va capturar en 1913 l'únic espècimen que es conserva. L'ocell només va ser vist dues vegades més, en 1916 i 1918. No s'han citat altres albiraments.

## Referències

* ↑ «Drepanis de Munro». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
* ↑ PDF Heles F. James, Richard L. Zusi, Storrs L. Olson. Dysmodrepanis munroi (Fringillidae: Drepanidini), a valid genus and species of Hawaiian Finch. The Wilson bulletin. Vol. 101, No. 2. Juny 1989 P.159-367
* ↑ Thomas J. Snetsinger, Michelle H. Reynolds, Christina M. Herrmann (1998). "ʻŌʻū (Psittirostra psittacea) and Lānaʻi Hookbill (Dysmorodrepanis munroi)". In Poole, Alan; Gill, Frank. The Birds of North America. 335–336. Philadelphia, PA: The Birds of North America, Inc.
# Drepanornis

Drepanornis és un gènere d'ocells de la família dels paradiseids (Paradisaeidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, 2023) aquest gènere està format per dues espècies:
* Drepanornis albertisi - ocell del paradís d'Albertis.
* Drepanornis bruijnii - ocell del paradís becblanc.

## Referències

* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.1). doi: 10.14344/IOC.ML.13.1. https://www.worldbirdnames.org/bow/crows/
# Diàleg interreligiós

El Diàleg interreligiós és el procés d'apropament, coneixement mutu i col·laboració entre dos o més grups religiosos. El procés de diàleg entre les religions implica al mateix temps un diàleg intrareligiós dintre de les comunitats religioses que dialoguen.

## Referències

* ↑ La diversitat religiosa en les comunitats obertes. Criteris de discerniment ( PDF.). Consell Assessor per a la Diversitat Religiosa. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 2013 [Consulta: 6 novembre 2015]. Arxivat 3 de març 2016 a Wayback Machine.
# East Compton

East Compton és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 9.286 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Compton tenia 9.286 habitants, 1.849 habitatges, i 1.669 famílies. La densitat de població era de 6.894,9 habitants/km².
Dels 1.849 habitatges en un 62,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,5% hi vivien parelles casades, en un 22,4% dones solteres, i en un 9,7% no eren unitats familiars. En el 7,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 5,01 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,8% tenia menys de 18 anys, un 12,9% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 13,5% de 45 a 60 i un 3,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.398 $ i la renda mediana per família de 30.160 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.573 $ mentre que les dones 20.240 $. La renda per capita de la població era de 8.108 $. Entorn del 31,6% de les famílies i el 36,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Compton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Compton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Eduardo Cano de la Peña

Eduardo Cano de la Peña (Madrid, 1823 - Sevilla, 1897) fou un pintor romàntic espanyol, especialitzat en pintura històrica. Encara que la seva faceta més coneguda fou al de pintor històric, no s'ha d'oblidar la seva tasca com a retratista; realitzà diferents obres en aquest camp, com les següents: «Retrato de Fernán Caballero», «Retrato en el estudio del pintor» o «Retrato de una joven».
Seguint els passos del seu pare, començà estudiant arquitectura, havent de residir des de molt jove a Sevilla, en ser nomenat el seu pare arquitecte major de la ciutat. Cano inicià els estudis artístics a la Reial Escola de les Tres Nobles Arts de Sevilla, en seguir la seva vocació artística i musical, perfeccionant més tard la seva habilitat pictòrica a Madrid a la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando sota la direcció de José Madrazo, Federico Madrazo i Carlos Luis de Ribera Fieve.
Més tard viatjà a París, on realitzà dues de les seves més famoses obres, «Cristóbal Colón en el Convento de la Rábida», llenç de pur estil romàntic amb el qual obtingué la primera medalla a l'Exposició Nacional de 1856 i que es conserva al Palau del Senat Espanyol a Madrid, i «Entierro del condestable Don Álvaro de Luna», també primera medalla en l'Exposició Nacional de 1858, actualment exposat al Museu del Prado de Madrid.
De retorn a Sevilla, fou nomenat Conservador del Museu de Belles Arts d'aquesta ciutat, així com catedràtic de colorit i composició a l'escola de belles arts de Sevilla.

## Referències

* ↑ «Cano de la Peña, Eduardo» (en espanyol). Museu del Prado. [Consulta: 10 maig 2015].

## Bibliografia

* Pérez Calero, Gerardo: El pintor Eduardo Cano de la Peña. Universidad de Sevilla (1979). ISBN 84-7405-130-4
# Eduardo Cassola Sepúlveda

Eduardo Cassola Sepúlveda fou un polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Era membre del Partit Conservador, del sector anomenat tetuanista (seguidors de Carlos Manuel O'Donnell, duc de Tetuán), amb el que fou elegit diputat pel districte de Castelló de la Plana a les eleccions generals espanyoles de 1896 i pel de Vinaròs a les eleccions generals espanyoles de 1899.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Eix Comercial de Lleida

L'Eix Comercial de Lleida és una zona de més de 3’5 km de superfícies comercials, amb més de 450 establiments, reservada als vianants i composta per diversos carrers de la localitat catalana de Lleida. És un dels eixos comercials més llargs d'Europa.

## Els Carrers

Els carrers que formen l'Eix Comercial de Lleida són: els de l'Alcalde Costa, Sant Antoni, Blondel, Major, Plaça Sant Joan, Portaferrissa, Carme i Magdalena.

## Botigues

Entre d'altres, estan les botigues: Zara, Stradivarius, H&M, Mango, Desigual, Electrodomèstics Miró, Mael (La Casa Sauces), Artfang, Massimo Dutti, Pimkie, Inside, Cortefiel, M&S, Zara Home, Bijou Brigitte, Sergent Major, Bimba&Lola, United Colors of Benetton, Júlia, If, PC City, Bershka, Pull&Bear, Sfera, Springfield, Custo Barcelona, Purificación García, I am, Adolfo Dominguez, Intimissimi, Women Secret, Calzedonia, Oysho, G-Star, Miss Sixty, o Claire's.

## Vegeu també

* Lleida
* La Paeria
* La Casa Sauces

## Referències

* ↑ «Ajuntament de Lleida.». Arxivat de l'original el 2013-12-30. [Consulta: 30 desembre 2013].
* ↑ «Qui som». Eix Comercial de Lleida. Arxivat de l'original el 2013-07-30. [Consulta: 24 agost 2011].
* ↑ «Les botigues». Eix Comercial de Lleida. Arxivat de l'original el 2012-09-30. [Consulta: 24 agost 2011].

## Enllaços externs

* Comença la primera fase de renovació del Eix Comercial de Lleida,per 3cat24.cat
* Dades obtingudes a partir de l'eina de mesura del programa Google Earth
* L'Eix Comercial guanya 700 metres per als vianants Arxivat 2013-12-30 a Wayback Machine., Paeria de Lleida.
# Downey (Idaho)

Downey és una població dels Estats Units a l'estat d'Idaho. Segons el cens del 2000 tenia 613 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Downey tenia 613 habitants, 233 habitatges, i 165 famílies. La densitat de població era de 241,5 habitants/km².
Dels 233 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,8% hi vivien parelles casades, en un 6% dones solteres, i en un 28,8% no eren unitats familiars. En el 27% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,5% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 22,2% entre 25 i 44, un 17% de 45 a 60 i un 24,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.667 $ i la renda mediana per família de 34.432 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.781 $ mentre que les dones 20.500 $. La renda per capita de la població era d'11.908 $. Aproximadament el 12,7% de les famílies i el 18,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Downey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Downey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Downhill

«Downhill» té aquests significats:
* Cinema:
** Downhill (pel·lícula), pel·lícula de 1927
** Downhill Racer, pel·lícula de 1969
** Downhill City, pel·lícula de 1999
* Miscel·lània:
** Downhill mountain biking, nom que rep internacionalment el descens de BTT
** Downhill Domination, videojoc per a PlayStation 2
# El Bodaixó

El Bodaixó és una masia habilitada com a cabanya de vinya d'Arbúcies (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Bodaixó és una petita edificació senzilla, situada enmig dels boscos de Mollfulleda, a 580 metres d'altitud. Es tracta d'un edifici de planta rectangular, amb el teulat a dues vessants amb caiguda a la façana. La porta principal, és rectangular amb llinda monolítica de granit, mentre que de finestres n'hi ha de dos tipus: unes són quadrangulars i es troben envoltades en pedra i d'altres tenen l'ampit de pedra granítica però els marcs i les llindes són de rajol o de fusta.
En conjunt, la casa es troba en molt mal estat, hi ha una part gairebé enrunada, amb els sostres caiguts i grans esquerdes a les parets, però un extrem del cos principal sembla estar en bon estat, la porta i la finestra estan tancades. Està tancada amb un filat, la qual cosa significa que no està abandonada, sinó que pel que es veu al seu entorn, sembla utilitzar-se com a barraca per a guardar-hi les eines del bosc.

## Història

En l'acta de consagració de l'església parroquial de Sant Quirze i Santa Julita d'Arbúcies del 923 apareix el topònim villare Bodaxone.
Al 1571, en el capbreu de Santa Maria de Palautordera, aquest mas comprenia 100 jornals de bous l'extensió.
Documentat en el Cadastre de 1743 i de 1800, també apareix en el llistat de les cases dels veïnats de pagès elaborat pel rector al 1826.
En el padró de 1883 apareix habitada per una família de 2 membes, l'any 1940 hi consten 5 persones.
També es documenta en el mapa del Montseny de Juli Serra de l'any 1890.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «El Bodaixó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].