OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Demografia de França

França té una població de 66.952.000 habitants (a data de 20 d'octubre del 2015), amb una densitat de 93,59 hab./km². Prop del 75% de la població viu a nuclis urbans.
Més del 90% de la població és nascuda al país. Entre els estrangers, predominen els italians, els espanyols, els portuguesos, els polonesos, els àrabs i els africans occidentals.

## Història

L'explosió demogràfica francesa acabà mentre començava la dels altres països europeus, cap a mitjan segle xviii. Després de la Segona Guerra Mundial les taxes de natalitat dels altres estats europeus començaren a disminuir. A França aquesta tendència no canvià fins als anys 1960, però només breument. Més endavant, durant la resta del segle xx, a França i als altres països industrialitzats, la tendència ha continuat a la baixa, compensada només parcialment per la immigració.
En els darrers anys França és l'únic gran estat (quant a nombre d'habitants) de la Unió Europea que ha aconseguit mantenir una taxa da natalitat semblant a la dels EUA.
Entre els immigrants cal destacar que la major part provenen del Pròxim Orient i de l'Àfrica del Nord, així també d'alguns països d'Àfrica del sud que foren antigament colònies franceses; i d'Àsia, principalment de l'Orient Llunyà, que també foren possessions franceses. També hi ha immigrants d'Amèrica del Sud, tot i que de les antigues colònies la majoria procedeix d'Haití i del Canadà.
# Estació de trens d'Hollerich

L'Estació de trens d'Hollerich (en luxemburguès: Gare Hollerech; en francès: Gare de Hollerich, en alemany: Bahnhof Hollerich) és una estació de trens que es troba al barri d'Hollerich al sud-oest de la ciutat de Luxemburg i al sud de Luxemburg. La companyia estatal propietària és Chemins de Fer Luxembourgeois. L'estació està situada en el ramal ferroviari de la línia 70 CFL, que connecta la ciutat de Luxemburg amb el sud-oest del país. És la primera parada al sud-oest de la terminal principal l'estació de trens de Luxemburg que es troba a 0,6 km al nord-est.

## Servei

Hollerich rep els serveis ferroviaris pels trens de Regional Express (RE) i Regionalbahn (RB) amb relació a la línia 70 CFL entre Ciutat de Luxemburg i Rodange o Athus, o Longwy.

## Referències

* ↑ «Horaris Línia 70» (PDF). cfl.lu/. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 25 novembre 2015].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de trens de Luxemburg

## Enllaços externs

* Hollerich Arxivat 2014-12-20 a Wayback Machine.
* Gare Hollerich
| Direcció precedent | Parada precedent | Trens | Trens | Trens | Parada següent | Direcció següent |
| Luxemburg | Luxemburg | | RE Chemins de Fer Luxembourgeois línia 70 CFL | | Dippach-Reckange | Rodange |
| Luxemburg | Luxemburg | | RB Chemins de Fer Luxembourgeois línia 70 CFL | | Leudelange | Athus |
# Astrònom Reial d'Escòcia

Astrònom Reial d'Escòcia va ser el títol del director del Real Observatori d'Edimburg, però des del 1995 ha estat simplement un títol honorari. No s'ha de confondre amb l'Astrònom Real o Astrònom Reial d'Irlanda.
Llista completa dels astrònoms Reial d'Escòcia:
* Henderson Thomas | | 1834 - 1844
* Professor Charles Piazzi Smyth, 1846 - 1888
* Ralph Copeland, 1889 - 1905
* Frank Watson Dyson, 1905 - 1910
* Ralph Allen Sampson, 1910 - 1937
* Professor William Herbert llardons Michael, 1938 - 1955
* Professor Hermann Alexander Brück, 1957 - 1975
* Professor Vicente Cartledge vermelloses, 1975 - 1980
* Professor Malcolm Sim Longer, 1980 - 1990
* Vacant, 1991 - 1995
* Professor John Campbell Brown, 1995 --

## Referències

* ↑ «William Wallace (1768–1843)» (en anglès). Nature, 151, 3834, 01-04-1943, pàg. 472–472. DOI: 10.1038/151472b0. ISSN: 1476-4687.

## Enllaços externs

* Astronomer Royal for Scotland
# Castell de Carcolze

Castellnou de Carcolze és un monument del municipi del Pont de Bar (Alt Urgell) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Murs informes, de prop de tres metres d'alçada alguns d'ells sobre el poble.
El poble de Castellnou de Carcolze és situat a 1380 m d'altitud, al Baridà, al fons de la vall i a la dreta del Torrent de Castellnou, afluent del Segre.
L'expressió "castellnou" pressuposa l'existència d'un altre castell amb anterioritat.
Queden restes d'un antic castell dels comtes de Cerdanya.

## Història

Castell termenat. Documentat el 986.
La parròquia de Carcolze és esmentada el 839; l'any 996 fou venut el castell de Carcolze pel vescomte Guillem d'Urgell. Pertocant el castell nou, el fogatjament del 1358 assenta "Lo castell de Castellnou. Castellnou te ma vuy lo dit Bisbe (d'Urgell) e fa los fruyts seus cascun any, jats se sia lo noble en cicart de Lordat li'n fassa demanda que diu que es seu. Al dit castell stan. y fochs e sia vist si paguaran o no: XXV fochs". Hi havia, doncs, aleshores, un esfondrament entre Sicard de Llordat i el bisbe de la Seu. El fogatjament del 1368-1370 indica que el "Loch de Castell nou de Corcoltze", amb 26 focs, és "del bisbe e Capitol Durgell", mentre que un tercer fogatjament del segle xiv expressa ésser el "Castell Nou de Cardolze: den sicart de Lordat".

## Referències

* «Castellnou de Carcolze». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 maig 2012].
# Brownie

Un brownie (bɾəuni) és un pastís de xocolata originari dels Estats Units; anomenat pel seu color (brown, "marró"), té una textura densa i s'acostuma a servir-lo en trossos petits, menjats amb la mà com les galetes. Es pot recobrir de sucre de llustre o no; a vegades es fa amb nous o trossos de xocolata a dins. Són populars en els Estats Units i Canadà, sent unes postres fàcils de fer a casa.
Els brownies varien en densitat; sovint es distingeix dos estils, els que són de textura més lleugera i seca, i els que són més densos, com el fudge (un caramel tou i dens elaborat amb sucre i xocolata). Variants inclouen pastissos fet amb formatge de crema, combinant un pastís de formatge amb un brownie, i brownies amb mantega de cacauet; aquests combinacions sovint es fa amb dues capes, o amb dues masses arremolinades, perquè siguin distintes. Altre variant, anomenat blondie (del mot blond, "de pèl ros") no té xocolata i es fa amb sucre morè. Unes postres bastant comunes a restaurants estatunidencs consisteix d'un gran brownie, servit calent, amb gelat, salsa de xocolata, i nata muntada.

## Origen

El primer brownie no tingué xocolata; fou un pastís petit amb fruits de noguer i cobert d'un glacejat d'albercoc. Fou inventat a un hotel, el Palmer House Hotel de Chicago, al fi del segle xix, i encara se'ls hi fan avui de la mateixa recepta. Van ser publicades receptes pel version del pastís amb xocolata en llibres de cuina el 1906 i 1907 a Boston.

## Referències

* ↑ «History of Brownies (Chocolate)» (en anglès). New England Recipes, 01-02-2010.
* ↑ «The History of Brownies» (en anglès). The Nibble.

## Vegeu també

* Coulant
# Carterville (Missouri)

Carterville és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.850 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Carterville tenia 1.850 habitants, 702 habitatges, i 499 famílies. La densitat de població era de 273,7 habitants per km².
Dels 702 habitatges en un 34,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,8% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 28,9% no eren unitats familiars. En el 24,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,7% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 10,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.595 $ i la renda mediana per família de 34.539 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.581 $ mentre que les dones 18.276 $. La renda per capita de la població era de 12.924 $. Entorn del 10,1% de les famílies i el 13,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Carterville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Carterville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Bernardo de Monteagudo

Bernardo de Monteagudo fou bisbe de Saragossa entre els anys 1236 i 1239.
El 1233 va participar en el setge de Borriana, formant part del primer contingent que va partir de Terol.

## Referències

* ↑ Zurita y Castro, Jerónimo. «Llibre III». A: Anales de Aragón. Edició d'Ángel Canellas López. Edició electrònica de José Javier Iso, María Isabel Yagüe i Pilar Rivero. Institución Fernando el Católico, 2003, p.238.
# Dendrocygna

Dendrocygna és un gènere d'ocells de la subfamília dels dendrocignins (Dendrocygninae) dins la família dels anàtids (Anatidae). Coneguts com a ànecs arboris, habiten les zones tropicals i subtropicals de tot el món. Alguns autors consideren que aquest gènere és l'únic de la seva subfamília. S'han inclòs vuit espècies dins aquest gènere:
* Ànec arbori becvermell (Dendrocygna autumnalis)
* Ànec arbori bicolor (Dendrocygna bicolor)
* Ànec arbori carablanc (Dendrocygna viduata)
* Ànec arbori clapejat (Dendrocygna guttata)
* Ànec arbori d'Eyton (Dendrocygna eytoni)
* Ànec arbori de capell (Dendrocygna arcuata)
* Ànec arbori de les Antilles (Dendrocygna arborea)
* Ànec arbori menut (Dendrocygna javanica)

## Referències

* ↑ Dendrocygna a TAXONOMICON Rev. 10-10-2010
# Estadi Free State

L'Estadi Free State és un estadi a Bloemfontein, Sud-àfrica, on es juga a rugbi i també a futbol. L'estadi va ésser construït per albergar la Copa del Món de Rugbi del 1995, i fou seu de la Copa del Món de futbol 2010. També fou seu de la Copa d'Àfrica de Nacions 1996.
Els equips que juguen a rugbi, són:
* Els Free State Cheetahs
* Els Central Cheetahs
L'equip que juga de futbol que juga en aquest estadi és:

## Copa del món de futbol de 2010

Partits del torneig que es varen jugar a l'estadi:
Vuitens de final
| Alemanya | 4 - 1 | Anglaterra |
| Klose 20' Podolski 32' Müller 67' 70' | Fitxa | Upson 37' |

## Referències

* ↑ «African Nations Cup 1996» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 22-08-2013. [Consulta: 27 febrer 2018].
# Fresneda de Altarejos

Fresneda de Altarejos és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 85 | 94 | 93 | 85 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Artur José Semedo

Artur José Semedo (Maputo, 25 de juliol de 1958) és un exfutbolista moçambiquès de la dècada de 1980.
Pel que fa a clubs, destacà a Benfica Castelo Branco i CS Maritimo.
Trajectòria com a entrenador:
* 2004 Ferroviario Maputo
* 2005-2008 Moçambic
* 2009 GD Maputo
* 2010-2011 Liga Muçulmana
* 2012-2014 GD Maputo
* 2015-? União Desportiva do Songo

## Referències

* ↑ (anglès) Fiche de José Semedo sur foradejogo.net
* ↑ Fiche d'Artur Semedo sur le site leballonrond.fr
* ↑ Perfil a FIFA.com
* ↑ «Perfil a historiascc.com». Arxivat de l'original el 2016-06-29. [Consulta: 23 març 2020].
# Castiglione della Pescaia

Castiglione della Pescaia és un municipi situat al territori de la província de Grosseto, a la regió de la Toscana, (Itàlia).
Limita amb els municipis de Gavorrano, Grosseto i Scarlino.
Pertanyen al municipi les frazioni d'Ampio, Buriano, Macchia Scandona, Pian d'Alma, Pian di Rocca, Ponti di Badia, Punta Ala, Riva del Sole, Roccamare, Rocchette, Tirli i Vetulònia.

## Galeria

* Castell
* Muralla
* Església de San Joan Batista
* La portaccia
* Centre històric
* La costa
* Localització de Castiglione della Pescaia a la província de Grosseto
# Carrer Floridablanca (Rubí)

El Carrer Floridablanca és un carrer del municipi de Rubí (Vallès Occidental). Un conjunt dels edificis d'aquesta via està protegit com a bé cultural d'interès local.

## Conjunt protegit

El conjunt protegit es tracta d'edificacions adossades de planta baixa i un pis a les dues bandes del carrer Floridablanca sobre parcel·les de 4-4'5 metres d'amplada i una llargada mitjana de 24 metres, molt propera a les de la part baixa del nucli. La composició respon a criteris tradicionals amb dos eixos i l'accés lateral a vegades protegit per la llosa del balcó. Hi ha algunes intervencions posteriors a les plantes baixes que malmeten una mica el conjunt, però la seva longitud li dona prou força en l'ambient del carrer.
Tot i que el desenvolupament de l'àrea es produeix a partir del primer quart del segle xx, la parcel·lació d'aquestes cases sembla més antiga: hi ha una línia recta de 200 metres formada pels límits interiors de les parcel·les i per les façanes banda sud del carrer de la Mare de Déu del Pilar. A més de la valoració històrica és important destacar la relació d'aquestes cases com a fons escenogràfic de les grans torres dels indians del carrer Xile i el seu emplaçament al final de la pujada del carrer Sant Josep.

## Història

El barri es desenvolupa a partir de l'expansió del poble cap a l'est, al començament del segle xx, en el context del desenvolupament de la plana de Can Bertran. El nom prové de la masia de can Bertran, antiga can Serra del Padró, un nom que ja es troba el 1172. Estava situada a la part alta de la vila en una cruïlla de camins i les seves propietats s'estenien gairebé per tot el nucli antic de la població: des del carrer Mn. Cinto Verdaguer fins al de Sant Cugat, passant pel de Sant Antoni, Sant Gaietà, Torrrent de l'Alber (el pont que el creuava prop de Can Cirereta portava el nom de la masia), Sant isidre i carrer Fondo.
Recentment s'ha enderrocat sense documentar, la situada al carrer Floridablanca 1-3, un habitatge només en planta baixa en el que destacava la decoració de la seva façana amb obertures amb un arc rebaixat i un esgrafiat continu que fa de cornisa, un ràfec sobre mènsules decoratives. A partir de les restes dels mosaics hidràulics deixats per l'empresa de demolicions, l'interior era de una qualitat semblant a la de la seva façana. Una altra pèrdua a destacar a és la del jardí que donava a la cruïlla del carrer Sant Josep i carrer Nou.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carrer Floridablanca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 abril 2015].

## Enllaços externs

* Carrer Floridablanca, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Dendrocèlids

Els dendrocèlids (Dendrocoelidae) són una família de triclàdides que habiten a l'aigua dolça.
El triclàdide d'aigua dolça més gran conegut pertany a aquesta família, fa 40 cm o més i habita el llac Baikal.

## Descripció

Els dendrocèlids tenen un òrgan glandomuscular anterior que s'ha perdut secundàriament en algunes espècies.
La musculatura de la faringe dels dendrocèlids presenta una zona interior de músculs que consisteix en capes de fibres circulars i longitudinals entremesclades. En el cas dels planàrids, la zona interior de músculs està diferenciada en dues capes que no estan entremseclades.

## Classificació
### Taxonomia

Els dendrocèlids són considerats com a grup germà de les planàries de la família dels kènkids basant-se en evidències morfològiques i moleculars. Totes dues famílies presenten un òrgan adhesiu anterior que seria apomòrfic. La forma d'aquest òrgan adhesiu pot variar entre les espècies d'ambdós grups, però tenen una estructura que segueix els mateixos principis.

### Filogènia

L'any 2009 Sluys i col·laboradors van resumir la filogènia dels diversos grups de triclàdides, incloent els dendrocèlids i els kènkids:
| Tricladida | Maricola Cavernicola Continenticola Planarioidea Planariidae Kenkiidae Dendrocoelidae Geoplanoidea Dugesiidae Geoplanidae |

### Gèneres

Els gèneres de dendrocèlids descrits fins ara són els següents:
* Acromyadenium
* Alaoplana
* Anocelis
* Archicotylus
* Armilla
* Atria
* Baikalobia
* Baikalocotylus
* Baikaloplana
* Bdellocephala
* Caspioplana
* Dendrocoelopsis
* Dendrocoelum
* Hyperbulbina
* Hyperpapillina
* Miodendrocoelum
* Papilloplana
* Polycladodes
* Procotyla
* Protocotylus
* Rimacephalus
* Sorocelis

## Referències

* ↑ Kozhov, M. 1963. Lake Baikal and Its Life. The Hague: W. Junk. vii + 344pp.
* ↑ Kenk R (1930) Beiträge zum System der Probursalier (Tricladida paludicola). Zool Anz 89:145–162.
* ↑ Ball IR (1974) A contribution to the phylogeny and biogeography of the freshwater triclads (Platyhelminthes: Turbellaria). In: Riser NW, Morse MP (eds), Biology of the Turbellaria. McGraw-Hill, New York, pp 339–401.
* ↑ Sluys R (1989) Phylogenetic relationships of the triclads (Platyhelminthes, Seriata, Tricladida). Bijdr Dierk 59:3–25
* ↑ Sluys, Ronald; Kawakatsu, Masaharu «Towards a phylogenetic classification of dendrocoelid freshwater planarians (Platyhelminthes): a morphological and eclectic approach» (en anglès). Journal of Zoological Systematics and Evolutionary Research, 44, 4, Novembre 2006, pàg. 274-284. DOI: 10.1111/j.1439-0469.2006.00371.x.
* 1 2 Sluys, R.; Kawakatsu, M.; Riutort, M.; Baguñà, J. «A new higher classification of planarian flatworms (Platyhelminthes, Tricladida)» (en anglès). Journal of Natural History, 43, 29-30, 2009, pàg. 1763-1777. DOI: 10.1080/00222930902741669.
# Eudoxi

Eudoxi és el nom dels següents personatges:
* Eudoxi, metge grecoromà.
* Eudoxi d'Antioquia, vuitè bisbe de Constantinoble (360-370).
* Eudoxi Heros, jurista romà d'Orient.

## Vegeu també

* Eudox
# Fredholm (cràter)

Fredholm és un petit cràter d'impacte lunar que es troba a la zona de terreny accidentat situada a l'oest de la Mare Crisium, a mig camí entre els destacats cràters Macrobi cap al nord i Proclus gairebé cap al sud.
Es tracta d'una formació circular, simètrica i amb un interior en forma de bol. Les parets interiors gradualment descendeixen cap al centre, deixant una petita plataforma interior menor que una cambra del diàmetre total del cràter. Clarament lligat al costat nord de la vora es troba el més petit Macrobi E. Fredholm fou també un cràter satèl·lit de Macrobi, sent designat Macrobi D abans de ser canviat el nom per la UAI.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Fredholm (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 19 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 19 juliol 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Fredholm» (en anglès). [Consulta: 19 juliol 2018].
# Artur Hrairí Petrossian

* Per a altres significats, vegeu «Artur Beniaminí Petrossian».
Artur Hrairí Petrossian és un exfutbolista armeni de la dècada de 1990 i entrenador.
Fou 70 cops internacional amb la selecció d'Armènia.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Shirak Gyumri, Maccabi Petah Tikva, FC Lokomotiv Nizhniy Novgorod, Young Boys Berna i FC Zürich.

## Referències

* ↑ «Armenia - Record International Players». rsssf.com. [Consulta: 12 març 2013].
* ↑ «ru:Генрих Мхитарян стал лучшим бомбардиром в истории сборной Армении» (en rus). rg.ru, 16-10-2013. [Consulta: 8 setembre 2014].
* ↑ Artur Hrairí Petrossian a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Artur Hrairí Petrossian a FootballDatabase.eu
# Castiglione d'Orcia

Castiglione d'Orcia és un comune (municipi) de la província de Siena, a la regió italiana de la Toscana, situat uns 90 km al sud-est de Florència i uns 40 km al sud-est de Siena, a la Vall de l'Orcia, a prop de l'antiga Via Càssia. L'1 de gener de 2018 la seva població era de 2.294 habitants.
Limita amb els següents municipis: Abbadia San Salvatore, Castel del Piano, Montalcino, Pienza, Radicofani, San Quirico d'Orcia i Seggiano.

## Història

L'assentament s'esmenta per primera vegada el 714, quan era possessió de la família Aldobrandeschi. El 1252 es va convertir en un comune independent, però va perdre la seva independència al segle següent a favor de la República de Siena, que el va confiar a famílies poderoses, com els Piccolomini i els Salimbeni. Posteriorment, Castiglione va formar part del Gran Ducat de Toscana i, a partir de 1861 del Regne d'Itàlia.

## Llocs d'interès

* Rocca (Castell) de Tentennano, amb vistes a la frazione de Rocca d'Orcia. Va ser el centre de la lluita entre els Salimbeni i la República de Siena, que el va tornar a adquirir el 1408. En el segle xvi va tornar a ser objecte de disputa entre Siena i Florència.
* Rocca Aldobrandesca.
* Esglésies romàniques de Santa Maria Maddalena i Santi Stefano e Degna. Aquesta última alberga una "Madonna amb el Nen" de Simone Martini i una "Madonna amb el Nen" de Pietro Lorenzetti.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 8 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Castiglione d'Orcia - Lloc web oficial