OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mar Solís

Mar Solís (Madrid, 1967) és una artista espanyola especialitzada en escultura.
Va estudiar Belles arts a la Universitat Complutense de Madrid, i una vegada llicenciada va començar a exposar la seva obra, tant en mostres individuals com en col·lectives.
Entre els seus projectes podem destacar:
* “la Línia, la Corba, l'El·lipse”, Institut Valencià d'Art Modern (IVAM). Recollia obres realitzades entre els anys 2009 i 2012, totes elles de fusta, amb les quals tractava d'investigar el volum;
* “The Tale of unknowing Island”, Frost Art Museum, Miami;
* “Trobades a l'Espai”, Museu d'Art Contemporani Eduardo Sívori, Buenos Aires;
* “Quaderns de Viatge Madrid - Damasc”. Institut Cervantes de Damasc, Síria, en els quals L'artista resumeix les seves experiències i reflexions en els recorreguts per ciutats com París, Londres o Damasc, o països com Argentina o el Marroc;
* “Els Vèrtexs de la Vibració”, Fira d'art contemporani Arc’09, stand d'El Mundo;
* “El Cel Obert”, Museu Barjola de Gijón, Astúries;
* “Racons Escollits”, Palacio de Pimentel, Valladolid.
També hi ha part de la seva obra en exposició permanent com la que pot contemplar-se en:
* Fundació Alberto Jiménez de Arellano Alonso,
* Institut Valencià d'Art Modern IVAM,
* Ajuntament de Madrid,
* Comunitat de Madrid,
* Ministeri de Medi ambient i
* Museu Tiflológico.
És una artista reconeguda tal com posa de manifest els premis que ha rebut, tals com:
* Primer Premi d'Escultura d'Art Caja Madrid “Generació 2003”.
* Premio “Ull crític-Segon Mil·lenni” d'Arts Plàstiques Ràdio Nacional d'Espanya.
* Primer Premi del concurs Internacional d'Escultura Caixa d'Extremadura.
* Primer Premi d'Escultura “Mariano Benlliure” Vila de Madrid
També poden veure's algunes obres seves formant part de les escultures urbanes de certes ciutats tant a Espanya, en Navalcarnero, on pot veure's una escultura seva al Parc dels Charcones; en Navacerrada on hi ha una obra seva a la Casa de la cultura; a l'Ajuntament de Ceutí (Múrcia); com a l'estranger on destaquen a Lapònia el Parc d'Escultura a l'aire lliure Kasklauttanen; o el Parc d'Escultura a l'aire lliure Kyonggido, a Corea del Sud.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 http://www.marsolis.es/mar-solis/biografia/Consultado%5BEnllaç+no+actiu%5D el 20 de enero de 2016
* 1 2 3 4 5 http://marsolisescultura.blogspot.com.es/p/biografia.html Arxivat 2016-03-15 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.santamaca.com/tag/mar-solis/
* 1 2 http://ccaa.elpais.com/ccaa/2012/07/04/valencia/1341433758_487801.html Consultado el 20 de enero de 2016
# Luna, el misterio de Calenda

Luna, el misterio de Calenda (que en català vol dir: "Lluna, el misteri de Calenda") és una sèrie de televisió espanyola d'amor i misteri d'Antena 3 produïda per Daniel Écija i protagonitzada per Belén Rueda. Va estrenar-se el 10 d'abril de 2012 i està feta a diverses ciutats espanyoles: Candelario, Àvila i Segòvia.
La sèrie gira al voltant de la vida dels habitants de Calenda, un lloc misteriós i amagat on l'existència d'homes-llop sembla molt més que una simple llegenda.

## Argument

El capità Costa ha desaparegut a Calenda, i la Sara, la seva dona, no vol deixar de buscar-lo fins que el trobi i així poder unir de nou la seva família. La Sara, jutgessa, arriba a Calenda a la recerca de respostes, però el que hi troba no és més que preguntes: què amaguen els seus habitants i què amaguen els boscs.
La Sara aviat descobrirà que el seu marit també amagava coses, i pensa arribar al fons de la qüestió.

## Repartiment

| Personatge | Intèrpret |
| Sara Cruz | Belén Rueda |
| Raúl Pando | Daniel Grao |
| Joel | Álvaro Cervantes |
| Nacho Castro | Fran Perea |
| Fernando | Marc Martínez |
| Olivia Pando | Olivia Molina |
| Carola | Belén López |
| Leire Costa | Lucía Guerrero |
| Basilio Lorca | César Goldi |
| Vera | Macarena García |
| Tomás | Carlos Cuevas |
| Pablo | Alex Maruny |
| Claudio | Boris Ruíz |
| David Costa | Leonardo Sbaraglia |
| Sonia Murillo | María Cantuel |
| Salva | Daniel Ortiz |
| Juez Cortázar | Ramón Barea |
| Gerardo | Antonio Durán |

## Enllaços externs

* La sèrie al web d'Antena 3 (castellà)
# Renédale

Renédale és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 35 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Renédale era de 35 persones. Hi havia 12 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 17 habitatges, 12 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 16 eren cases i 1 era un apartament. Tots els 12 habitatges principals que hi havia estaven ocupats pels seus propietaris; 1 tenia tres cambres, 1 en tenia quatre i 10 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 5 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Renédale el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 8 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 17 persones, 13 eren actives i 4 eren inactives. Les 13 persones actives estaven ocupades(8 homes i 5 dones).. De les 4 persones inactives 1 estava jubilada, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Renédale hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 225 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Renédale a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Renédale a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Nino Mozzo

Nino Mozzo (Asola, Província de Màntua, 10 de març de 1911 - Ídem, 19 de setembre de 1978) va ser un ciclista italià, que s'especialitzà en la pista. El 1932, va guanyar la medalla d'argent al Campionat del món amateur en velocitat darrere de l'alemany Albert Richter.

## Referències

* ↑ «El alemán Richter gana el titulo de velocidad amateur». Mundo Deportivo, 04-09-1932 [Consulta: 23 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Juan Cañete

Juan Cañete (27 de juliol de 1929) és un exfutbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1950 i als campionats sud-americans de 1955, 1956 i 1959., nel 1956 e nel 1959. Va jugar a Brasil a Botafogo i Vasco da Gama. El 1951 fou un dels molts paraguaians que ingressà al Boca Juniors de Cali. Més tard jugà a l'Argentina.

## Referències

* ↑ Southamerican Championship 1955 a rsssf
* ↑ Southamerican Championship 1956 a rsssf
* ↑ Southamerican Championship 1959 (1st Tournament) a rsssf
* ↑ «Francisco Solano Patiño con el Deportivo Cali de 1959» (en castellà). Arco Triunfal, 24-01-2011. Arxivat de l'original el 14 desembre 2010.
* ↑ PARAGUAYAN PLAYERS IN ARGENTINA 1st Level a rsssf
# Jyrki Järvilehto

Jyrki Järvilehto (31 de gener del 1966, Espoo, Finlàndia), conegut com a JJ Letho fou un pilot de curses automobilístiques finlandès que va arribar a disputar curses de la Fórmula 1. Fora de la F1 ha disputat i guanyat moltes curses, destacant les edicions de 1995 i 2005 de les 24 hores de Le Mans.

## Carrera automobilística

Jyrki Järvilehto va debutar a la tretzena cursa de la temporada 1989 (la 40a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 24 de setembre del 1989 el G.P. de Portugal al circuit d'Estoril.
Va participar en un total de setanta curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en sis temporades consecutives (1989 - 1994), aconseguint una tercera posició com millor classificació en una cursa i assolí deu punts pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1989 | Moneytron Onyx | Onyx | Ford | BRA | SMR | MON | MEX | USA | CAN | FRA | GBR | ALE | HUN | BEL | ITA | POR NVQ | ESP Ret | JAP NVQ | AUS Ret | - | 0 |
| 1990 | Monteverdi Onyx Formula One | Onyx | Ford | USA NVQ | BRA NVQ | | | | | | | | | | | | | | | - | 0 |
| 1990 | Monteverdi Onyx Formula One | Onyx | Ford | | | SMR 12 | MON Ret | CAN Ret | MEX Ret | FRA NVQ | GBR NVQ | ALE NC | HON NVQ | BEL | ITA | POR | ESP | JAP | AUS | - | 0 |
| 1991 | Scuderia Italia | Dallara | Judd | USA Ret | BRA Ret | SMR 3 | MON 11 | CAN Ret | MEX Ret | FRA Ret | GBR 13 | ALE Ret | HON Ret | BEL Ret | ITA Ret | POR Ret | ESP 8 | JAP Ret | AUS 12 | 12è | 4 |
| 1992 | Scuderia Italia | Dallara | Ferrari | SUD Ret | MEX 8 | BRA 8 | ESP Ret | SMR 11 | MON 9 | CAN 9 | FRA 9 | GBR 13 | ALE 10 | HUN DNQ | BEL 7 | ITA 11 | POR Ret | JAP 9 | AUS Ret | - | 0 |
| 1993 | Sauber AG | Sauber | Sauber | SUD 5 | BRA Ret | EUR Ret | SMR 4 | ESP Ret | MON Ret | CAN 7 | FRA Ret | GBR 8 | ALE Ret | HUN Ret | BEL 9 | ITA Ret | POR 7 | JAP 8 | AUS Ret | 13è | 5 |
| 1994 | Mild Seven Benetton Ford | Benetton | Ford | BRA | PAC | SMR Ret | MON 7 | ESP Ret | CAN 6 | FRA | GBR | ALE | HON | BEL | ITA 9 | POR Ret | EUR | | | 24è | 1 |
| 1994 | PP Sauber AG | Sauber | Mercedes | | | | | | | | | | | | | | | JAP Ret | AUS 10 | 24è | 1 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 70 (62) | 0 | 1 | 0 | 0 | 10 |
# Jàbal al-Akhdar

Jàbal al-Akhdar (àrab: الجبل الأخضر, al-Jabal al-Aẖḍar, ‘la Muntanya Verda’) és una zona de muntanya fèrtil i densament boscosa al nord-est de Líbia. S'estén per les xabiyyes o districtes de Derna, Al Jabal al Akhdar i Marj.

## Geografia

El Jàbal al-Akhdar consisteix en un altiplà muntanyós que s'eleva a una altitud de 900 metres, tallat per diverses valls i wadis. Forma la part nord-oest de la península que s'enclava al nord al mar Mediterrani, amb el golf de Sirte a l'oest i la conca llevantina a l'est. Va des de Bengazi cap a l'est fins a l'est de Derna, davant de la costa durant uns 330 quilòmetres. A causa de l'erosió i la deposició, l'altiplà es troba de vegades fins a 16 quilòmetres de la costa, però forma penya-segats als caps. L'elevació i l'arc final de l'altiplà es van completar al Miocè.
La regió és una de les poques zones boscoses de Líbia, que en conjunt és un dels països menys boscosos de la Terra. És la part més humida de Líbia, rebent uns 600 mil·límetres de precipitació anualment. L'elevada precipitació contribueix als grans boscos de la zona, que contenen arbocer, i permet una agricultura rica en fruites, patates i cereals. Camells, xais i cabres pasturen pels voltants. Els pastors solen ser nòmades.

## Referències

* ↑ «Jàbal al-Akhdar». Nomenclàtor mundial. Institut d'Estudis Catalans, 2022. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ Carter, Theresa Howard «Reconnaissance in Cyrenaica» (en anglès). Expedition. University of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology, 5, 3, 1963, pàg. 18. Arxivat de l'original el 2021-08-31 [Consulta: 27 abril 2023].
* 1 2 Röhlich, Pavel «Geological development of Jabal al Akhdar, Libya» (en anglès). Geologische Rundschau, 67, 2, 1978, pàg. 401-412. Bibcode: 1978GeoRu..67..401R. DOI: 10.1007/BF01802797.
* ↑ «Akhdar Mountains» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 27 novembre 2016].
* ↑ Social & economic development of Libya (en anglès). Wisbech, Cambridgeshire, Anglaterra: Middle East & North African Studies Press, 1982. ISBN 0-906559-10-3.
# Jysk

Jysk és una cadena minorista danesa que ven articles per a la llar com matalassos, mobles i productes de decoració. Jysk és el minorista danès més gran que opera a nivell internacional, ja que compta amb més de 3.100 botigues en 51 països. Va ser fundada per Lars Larsen (1948-2019), qui va obrir la primera botiga a la ciutat danesa d'Aarhus a l'abril de 1979. És propietat de la família del fundador a través del hòlding Lars Larsen Group. A causa del disseny escandinau dels seus productes, se'l considera com l'Ikea danès, però en un format més petit.
Les botigues Jysk operen en un format mitjà amb una superfície mitjana de 1.300 m².

## Referències

* ↑ «Annual Report 2020/21». ipapercms.dk. [Consulta: 5 maig 2022].
* ↑ «Business Round-Up: Jysk founder dies aged 71 - the Post». Arxivat de l'original el 7 de febrer de 2020. [Consulta: 20 agost 2019].
* ↑ «The founder | JYSK». www.jysk.com. Arxivat de l'original el 2015-06-03. [Consulta: 4 agost 2019].
* ↑ «About us». larslarsengroup.com. Arxivat de l'original el 2022-10-07. [Consulta: 3 maig 2022].
* ↑ «THE JYSK AND DBL LOGO». JYSK Blue Line, 15-06-2020. Arxivat de l'original el 29 d'octubre de 2020. [Consulta: 27 nero 2021].
* ↑ «The 'Danish IKEA' has announced the location of its first Dublin store». lovindublin.com. [Consulta: 8 juliol 2020].
* ↑ «Danish home retailer Jysk plans 20 stores in Ireland». irishtimes.com. [Consulta: 6 març 2019].
* ↑ «JYSK abre su tienda número 100 en España y lo celebra con descuentos» (en castellà). 20 minutos. [Consulta: 16 maig 2023].
* ↑ «Espectacular obertura de JYSK a Platja d'Aro». Ara, 11-11-2022. [Consulta: 16 maig 2023].
# José León Delestal

José León Delestal (Ciaño, 1921- Madrid, 29 de novembre de 1989) era un escriptor, periodista, dramaturg i poeta asturià. Neix en Ciaño i en 1955 comença a treballar en Ràdio Joventut de Llangréu. De Llangréu es trasllada a Oviedo a treballar a Ràdio Oviedo. En 1969 va fundar l'associació Amigos del Bable, que fou un primer intent de recuperació de la llengua, i que es va centrar sobretot en l'edició de discos en asturià, organitzant al novembre de 1973 l'Assemblea Regional del Bable, presidida per Emilio Alarcos Llorach. En la seva llarga trajectòria professional en el món de la ràdio va aconseguir diversos premis entre els quals destaquen cinc premis Ondas i a títol pòstum la medalla d'or del concejo de Llangréu.

## Obres

* Oro negro. (1940)
* La moza, la canción y la tierrina. (1943)
* ¡Viva la xente minera!. (1947)
* Tres veces Eleazar, premi Gran Angular de 1983.
Escrigué també cançons com:
* La mina y el mar.
* Si yo fuera picador.
* Madre Asturias.
* Himno del Centro Asturiano de Madrid.
* Canto a la Manzana de Oro.
* Misa en bable.
# José León Bonacho

José León Bonacho (Vallanca, racó d'Ademús 14 d'agost de 1944) ha estat un polític valencià, diputat en la primera legislatura de les Corts Valencianes.
Ha treballat com a administratiu. Militant del PSPV-PSOE, fou escollit alcalde de Vallanca a les eleccions municipals espanyoles de 1983, encara que va dimitir en 1984 després de ser elegit diputat per la circumscripció de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983. Ha estat vocal de la comissió Comissió d'Obres Públiques i Transports de les Corts Valencianes.

## Referències

* ↑ «Vallanca». Arxivat de l'original el 2016-04-01. [Consulta: 13 maig 2015].
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 13 maig 2015].
# Kankakee

Kankakee és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del tenia 27.491 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kankakee tenia 27.491 habitants, 10.020 habitatges, i 6.272 famílies. La densitat de població era de 865,1 habitants/km².
Dels 10.020 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,4% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 37,4% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,5% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.469 $ i la renda mediana per família de 36.428 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.894 $ mentre que les dones 22.928 $. La renda per capita de la població era de 15.479 $. Aproximadament el 18,1% de les famílies i el 21,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Fills il·lustres

* Fred MacMurray (1908 - 1991) actor

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kankakee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kankakee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kaixtiliaix I

Kaixtiliaix I o Kaštiliaš I va ser rei dels cassites de Khana (Mari i Terqa) segons diu la Llista dels reis de Babilònia.
Era fill i successor d'Agum I. Va deixar dos fills que van arribar a regnar: Uixi i Abirattaix, segons la Llista dels reis de Babilònia. El seu regnat va durar probablement del 1681 aC al 1660 aC.

## Referències

* ↑ Podany, Amanda H. The land of Hana : kings, chronology, and scribal tradition. Bethesda, MD: CDL Press, 2002, p. 46. ISBN 9781883053482.
# Kamimuria zonata

Kamimuria zonata és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: Indoxina (el Vietnam).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Sivec & Stark, 2008. Illiesia 4(12):126.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Kathetostoma nigrofasciatum

Kathetostoma nigrofasciatum és una espècie de peix pertanyent a la família dels uranoscòpids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 28 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical que viu entre 130 i 270 m de fondària a la plataforma continental.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic oriental: el sud d'Austràlia (des del sud d'Austràlia Occidental fins a Austràlia Meridional).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1860. Catalogue of the acanthopterygian fishes in the collection of the British Museum. 2. Squamipinnes, Cirrhitidae, Triglidae, Trachinidae, Sciaenidae, Polynemidae, Sphyraenidae, Trichiuridae, Scombridae, Carangidae, Xiphiidae. British Mus., London. Cat. Fishes v. 2: i-xxi + 1-548.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Waite, E. R. & McCulloch, A. R., 1915. The fishes of the South Australian Government Trawling Cruise, 1914. Transactions Royal Society of South Australia v. 39: 455-476, Pls. 12-15.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ May, J.L. i J.G.H. Maxwell, 1986. Trawl fish from temperate waters of Australia. CSIRO Division of Fisheries Research, Tasmània. 492 p.
* ↑ May, J.L. i J.G.H. Maxwell, 1986.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Juan León Mera

Juan León Mera (Ambato, 28 de juny de 1832 – 13 de desembre de 1894) fou un escriptor equatorià, el representant més destacat del novel·lisme del segle xix.
A més d'escriptor i pintor va exercir també de polític conservador. Va ser governador de la província de Cotopaxi, secretari del Consell d'Estat, senador, president de la cambra del Senat i del Congrés Nacional. Va crear la lletra de l'himne nacional de l'Equador, i va ser membre de la Real Academia Española de la Lengua. És considerat un dels precursors de la novel·la equatoriana per la seva famosa novel·la Cumandá publicada a Quito l'any 1879.
Altres obres de l'autor són Poesías (1858), Ojeada histórico-crítica de la poesía ecuatoriana (1868), La virgen del sol (1861) i Tijeretazos y plumadas (pòstuma, 1903).

## Referències

* ↑ «Juan Leon Mera Martínez». Diccionario Biográfico Ecuador. Arxivat de l'original el 2008-04-23. [Consulta: 26 juny 2017].

## Vegeu també

* Literatura llatinoamericana
# Juan Lavalle

Juan Galo Lavalle (Buenos Aires, (Confederació Argentina), 17 d'octubre, 1797 - San Salvador de Jujuy (Confederació Argentina), 9 d'octubre, 1841), fou un polític i militar argentí.
Als quinze anys va ingressar al regiment de granaders á cavall; en 1814, sent tinent, va prendre part al setge de Montevideo; en 1816 va ser destinat a l'exèrcit de Xile, i es va distingir principalment en la batalla de Chacabuco, per la qual cosa va ascendir a capità, i per la seva conducta al setge i assalt de la Vega de Talcahuano va ser ascendit á sergent major graduat. Les campanyes de Xile i del Perú van donar ocasió a Lavalle per demostrar contínuament el seu valor i aptituds militars que el 1826 ja era general. En 1829 va iniciar la campanya contra Dorrego que va acabar amb la derrota d'aquest i la seva execució, acte que va ser molt discutit. Vençut en 29 d'abril de 1829 pels insurrectes, el general Lavalle es va dirigir completament sol al campament enemic i va celebrar una conferència amb Rosas, signant-se entre tots dos un tractat en virtut del qual van cessar les hostilitats. Lavalle es va retirar llavors a la vida privada, però al cap de pocs mesos, havent faltat Rosas a l'estipulat, va tornar a prendre les armes i va intentar aixecar el poble contra l'opressor.
Després de la revolució d'Entre Ríos el 1830, Lavalle va passar a residir a la Colònia, i en 1839 va tornar a posar-se al capdavant del moviment revolucionari, i durant un any va batallar contra Rosas amb diversa fortuna, sent vençut en 9 de setembre de 1841. Quan es preparava a atacar Tucumán, van desertar els esquadrons correntins que componien la major part del seu exèrcit, veient-se obligat a desistir i dirigint-se a la província de Jujuy. Refugiat a la casa del doctor Vedoya, va ser assassinat per un paisà.
Lavalle, va ser un dels generals més distingits de la guerra de la independència americana, i la seva ciutat natal li va dedicar el 1887 una estàtua.

## Bibliografia

* Ángel Justiniano Carranza, El general Lavalle ante la justicia postuma (1880); Juan Lavalle, Documentos relativos á la traslación de sus restos mortales y exequias fúnebres (Buenos Aires, 1861);
* Vida militar y política del general argentino don Juan Lavalle; escrita por su ayudante de campo don Pedro Lacasa, Imprenta de La Difusión, Buenos Aires, 1870.