OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bubry

Bubry (en bretó Bubri) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 2.329 habitants.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 3 472 | 3 156 | 3 446 | 3 602 | 3 611 | 3 834 | 3 796 | 4 122 | 3 849 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 3 830 | 3 710 | 3 886 | 3 493 | 3 680 | 3 799 | 3 783 | 3 859 | 3 966 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 3 985 | 4 080 | 4 268 | 4 542 | 4 736 | 4 906 | 4 559 | 4 592 | 3 785 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 3 442 | 3 040 | 2 865 | 2 563 | 2 445 | 2 358 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Yves Nicolas | |

## Referències

* ↑ Bubry sur le site de l'Insee
# 254 aC

El 254 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà, era conegut com a any del consolat d'Escipió Asina i Calatí (o també any 500 ab urbe condita). L'ús del nom «254 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Gneu Corneli Escipió Asina i Aulus Atili Calatí.
* Durant la Primera Guerra Púnica (264 aC-241 aC) els romans van perdre una gran part de la seva flota per una forta tempesta, a la costa entre Camarina i Paquinos, que es va omplir de cadàvers. Els dos nous cònsols construeixen en només tres mesos una flota de 220 naus, amb les que surten cap a Sicília i ocupen Panormus. Per aquesta victòria obtenen els honors d'un triomf.
* Es consagra al turó Capitoli un temple dedicat a Fides, la deessa romana de la fe i de la confiança. prop del de Júpiter, on el senat romà anava a signar tractats amb estats estrangers.
* Tiberi Coruncani es converteix en el primer plebeu que ocupa el càrrec de pontífex màxim.

## Naixements

* Plaute, conegut comediògraf llatí, neix a Sarsina. Les dades sobre la seva vida són escasses i insegures, i alguns experts el fan nascut al 251 aC. Va morir l'any 184 aC.

## Necrològiques

* Estratonice, filla de Demetri Poliorceta i esposa de Seleuc I Nicàtor. Mor a Sardes al setembre o a l'octubre.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Polibi. Història, I, 36-37
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XXIII, 14
* ↑ Polibi. Història, I, 38
* ↑ Joan Zonaràs. Compendi d'història, VIII, 14
* ↑ Dionís d'Halicarnàs. Antiguitats romanes, II, 75
* ↑ Valeri Màxim De Factis Dietisque Memorabilibus III, 17;Apià Guerres Civils 1, 16
* ↑ Titus Livi. Epítom, XVIII
* ↑ Marçal Olivar. «Introducció» A: Plaute. Comèdies, vol. I. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1934, pàgina III
* ↑ Sachs, A. J. & H. Hunger, Astronomical Diaries and Related Texts from Babylonia. I, no.-253 A$_1$ 10; A$_2$ 3
# Cal Francés

Cal Francés és una obra del Poal (Pla d'Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cal Francès és una casa pairal antiga de la població de Poal. La seva ubicació en el c/ Major, arquitectònicament parlant, la fa respondre a característiques similars a les d'altres casals allà ubicats (Cal Puig, Cal Castell...): dimensions considerables que s'estructuren en planta baixa, pis principal i golfes. Destaca l'harmonia i l'austeritat de la façana. Dues dates situades en les llindes dels balcons (1783 i 1831) són indicatives de reformes de l'edifici. Cal destacar també l'interès artístic que ofereixen la forja dels balcons, amb elements i motius florals, i les baranes de fusta i balustres dels finestrals del pis superior, i el treball de la pedra dels balcons (l'escut de la fotografia porta la inscripció: JAUME IVAN MASSIA, 1699).

## Referències

* ↑ «Cal Francés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Eros i Dionís

Eros i Dionís és un fresc provinent de la Vil·la d'Ariadna, trobat durant les excavacions arqueològiques de l'antiga ciutat d'Estàbia (l'actual Castellammare di Stabia) i conservat a l'Antiquarium stabiano.

## Història i descripció

El fresc es remunta a la segona meitat del segle i, a mitjans del període neronià, i estava situat en una estança encara no identificada de la Vil·la d'Ariadna. Va ser trobat durant les excavacions arqueològiques realitzades per Libero D'Orsi a partir de 1950 en forma de fragments. L'obra formava, de fet, part d'una gran decoració pictòrica que s'ha perdut. Un cop recompost, es va guardar a l'Antiquarium stabiano.
L'escena representa un amoret de perfil, interpretat com Eros, subjectant el braç d'un home adormit, probablement Dionís, a la mà del qual sosté un kantharos i va vestit amb una túnica vermella. D'aquesta darrera figura només en queden alguns rastres. Eros, en canvi, que a la imatge devia tenir una funció secundària, està representat amb les influències clàssiques de l'època alexandrina, és a dir, un amoret alat, amb cabells ondulats, trets facials ben definits i grassos, a més com tot el caràcter i excel·lent ús de l'ombrejat, especialment visible a la mà. A la part inferior del fresc es pot veure un marc dibuixat amb tires i una banda amb ovals allargats.

## Referències

* 1 2 3 VV.AA.. In Stabiano - Cultura e archeologia da Stabiae (en italià). Castellammare di Stabia: Longobardi Editore, 2006.

## Vegeu també

* Excavacions arqueològiques d'Estàbia

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial de la comuna de Castellammare di Stabia» (en italià).
# Erifanis

Erifanis (en llatí Eriphanis, en grec antic Ἠριφανίς) va ser una poeta grega que acompanyava les seves obres amb música, autora de poesia eròtica. Un tipus de cançó d'amor portava el seu nom. Només es conserva una línia dels seus poemes, que cita Ateneu de Naucratis, l'únic autor antic que la menciona.

## Referències

* ↑ Eriphanis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 49
# Závod

Závod és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Bratislava, a l'extrem occidental del país, prop de la frontera amb Àustria.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1557.
# Poblat talaiòtic de Trepucó

Trepucó és un dels poblats talaiòtics més grans de Menorca, amb prop de 5.000 metres quadrats d'extensió. Està situat a dos quilòmetres de Maó, resseguint el camí vell de Sant Lluís. És un dels jaciments prehistòrics menorquins que es presenten a la candidatura de la Menorca Talaiòtica com a patrimoni de la humanitat a la UNESCO.
El recinte de taula de Trepucó va ser excavat en els anys trenta del segle xx per l'arqueòloga anglesa Margaret Murray i posteriorment l'enorme taula va ser consolidada, afegint-li un reforç per evitar la seva caiguda. L'edifici va ser construït durant el període posttalaiòtic, conegut també com a talaiòtic final. La taula està formada per una pedra rectangular situada verticalment, amb unes mides espectaculars: una alçada de 4,20 m; amplada de 2,75 m; i gruix de 0,40 m. Durant la seva consolidació, després de les excavacions arqueològiques, s'hi va afegir unaa estructura de formigó a la cara posterior, per assegurar-ne l'estabilitat. Damunt d'aquesta pedra de suport, està situada una altra pedra, amb unes dimensions més reduïdes: llargada de 3,65 m, amplada d'1,60 m i gruix de 0,60 m. La taula està situada dins un recinte de planta aproximadament semicircular, amb una façana còncava. La funcionalitat d'aquest recinte de taula era la d'un espai religiós i de culte.
En el seu origen el poblat estava emmurallat. Actualment només són visibles algunes de les estructures de l'assentament: alguns trams de la muralla, dues torres quadrades, dos talaiots, el recinte de taula i algunes restes d'habitatges. Aquests habitatges són perfectament visibles a la part oest del poblat, gràcies a les excavacions que es van realitzar fa anys. Es tracta de cases polilobulars amb un pati central i diverses habitacions perifèriques, conegudes com a cercles.
Durant la Segona Guerra Púnica (218-201 aC), el poblat va ser parcialment destruït i, posteriorment abandonat, després de la dominació romana (123 aC). Gràcies a això, durant les excavacions arqueològiques al poblat es van trobar alguns objectes domèstics en bon estat de conservació que es troben exposats al Museu de Menorca.
El talaiot més gran i la taula estan localitzats al centre d'una fortificació en forma d'estrella, construïda en paret seca durant el segle xviii per les tropes espanyoles que van assetjar el castell de Sant Felip, en mans britàniques.

## Referències

* ↑ http://www.menorcatalayotica.info/portal.aspx

## Enllaços externs

* Menorca monumental Arxivat 2012-04-18 a Wayback Machine..

## Bibliografia

* PLANTALAMOR,Ll.; RITA, M. C. (1986): Guia arqueològica del poblat talaiòtic de Trepucó. Consell Insular de Menorca.
# Bonavista

* Per a altres significats, vegeu «Bonavista (desambiguació)».
Bonavista és una entitat de població del municipi de Tarragona, situada a l'oest del terme i entre les carreteres de Reus i de València, a tocar del límit amb la Canonja. L'any 2019 tenia 8.900 habitants.
S'hi troba l'Escola Joan XXIII, centre educatiu privat, promogut per l'Arquebisbat de Tarragona i gestionat pels Germans Maristes. També, amb el naixement del barri, es va fundar l'Escola de Bonavista, impulsada per l'Associació de Veïns del barri als anys 70.
Tradicionalment formava part del municipi de la Canonja, el qual fou agregat al de Tarragona el 1964. Quan la Canonja va atènyer la reconstitució en municipi (2010), Bonavista, emperò, restà com a part integrant del municipi de Tarragona.
A l'esplanada entre Bonavista i Campclar, cada diumenge s'hi instal·la el mercat setmanal de Bonavista, amb més de 800 parades. És considerat un dels mercats ambulants més grans d'Europa.
Des del 1982 cada any s'hi acull una Fira d'Abril amb gran participació. El 2018 s'han recuperat les casetes tradicionals d'aquestes celebracions que s'havien abandonat uns anys abans amb motiu de la crisi.

## Referències

* ↑ «Idescat. Territori. Cerca de població: «Bonavista»». [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ «Escola de Bonavista». Arxivat de l'original el 2010-10-15. [Consulta: 24 novembre 2010].
* ↑ «Bonavista, el gran mercat dels diumenges» (en castellà). Tarragona Experience, 17-02-2016. Arxivat de l'original el 2018-06-18 [Consulta: 17 juny 2018].
* ↑ «Mercat de Bonavista | VIUafons». VIUafons, 13-12-2017. Arxivat de l'original el 2018-06-18 [Consulta: 17 juny 2018]. Arxivat 2018-06-18 a Wayback Machine.
* ↑ «Compromís de l'Ajuntament amb el mercat de Bonavista». .
* ↑ «La Feria de Abril de Bonavista sobrevive a la crisis». La Vanguardia.
* ↑ Goñi, Carlos Domènech. «La Feria de Abril de Bonavista recupera el format de casetes individuals aquest 2018». [Consulta: 17 juny 2018].
# Abbas II

Abbas II (20 de desembre de 1633 - 25 de setembre de 1666) fou xa safàvida de Pèrsia (1642 - 1666). Va succeir el seu pare Safi de Pèrsia el 12 de maig de 1642 i va regnar fins a la seva mort el 1666.
El 1645 el seu visir Saru Taki fou assassinat per un grup de kizilbaixis dirigits pel comandant d'aquest cos (el quṛci-basi), un dels homes més poderosos del país, però el xa va fer matar en pocs dies a tots els assassins. Entre les seves decisions cal esmentar la conversió de diverses províncies que eren mamaleks (propietat de l'estat) a kassa (dominis de la corona); amb les taxes d'aquestes províncies el xa pagava als seus golams, però això deixava sense recursos als kizilbatxis que havien estat la principal força combatent de la dinastia, i que virtualment van desaparèixer.
Les fronteres del regne no es van modificar durant el 24 anys que va governar, excepte que es van incrementar amb la recuperació de Kandahar, que els mogols havien ocupat durant el regnat del seu pare, i que va recuperar el 1648. Tres atacs fets per Aurangzeb per recuperar Kandahar foren rebutjats.
Va tolerar als cristians i totes les sectes islàmiques, així com a budistes i zoroastrians, però va perseguir als jueus; el seu visir Muhammad Beg va decretar que tots els jueus de l'imperi s'havien de convertir a l'islam i uns cent mil ho van fer però en secret van seguir practicant la seva religió esperant temps millors.
Va morir el 25 de setembre de 1666. Després d'una intriga el va succeir el seu fill Safi II de Pèrsia el 30 de setembre.

## Nota

* ↑ aquesta data figura tant a l'Enciclopèdia de l'Islam, per via indirecta ja que data la coronació del fill i successor el 30 de setembre, a l'Enciclopèdia Irànica a l'article Abbas II, i al llibre de Charles Weiss, Biographie universelle, o Dictionnaire historique contenant la nécrologie des hommes célèbres de tous les pays, 1841; però la detallada genealogia de Royal Ark diu que va morir a Khusravabad, prop de Damghan, el 26 d'octubre de 1666 i fou enterrat a Qom

## Referències

* Rudi Matthee, “'Abbas II,” Encyclopædia Iranica en línia, a http://www.iranicaonline.org/articles/abbas-ii (consultat el 28 de maig de 2016).
* Charles Weiss, Biographie universelle, o Dictionnaire historique contenant la nécrologie des hommes célèbres de tous les pays, 1841
* Genealogia detallada
Viccionari
# Campionat d'Europa de futbol australià

El Campionat d'Europa de futbol australià (en anglès: European Championships in Australian Football) és una competició de futbol australià disputada entre seleccions nacionals europees "16-a-side". La competició l'organitza l'AFL Europe i es va celebrar per primera vegada a Copenhaguen (Dinamarca) i Escània (Suècia) l'any 2010.

## Historial

| Edició | Any | Seu | Campió | Segon classificat | Tercer classificat |
| I detalls | 2010 | Copenhaguen (Dinamarca) i Escània (Suècia) | Irlanda | Dinamarca | Suècia |
| II detalls | 2013 | Dublín (Irlanda) | Irlanda | Regne Unit | Dinamarca |

## Palmarès

| Selecció | Campionats guanyats |
| Irlanda | 2 (2010, 2013) |
| Total | 2 |

## Referències

* ↑ «Results - AFL Europe Championships 2010». Arxivat de l'original el 2013-07-27. [Consulta: 18 maig 2014].
* ↑ «2013 AFL Europe Championships Results». Arxivat de l'original el 2013-07-27. [Consulta: 18 maig 2014].

## Enllaços externs

* Campionat d'Europa de futbol australià - Lloc web oficial
# Emilio Soriano Aladrén

Emilio Soriano Aladrén (Saragossa, 29 d'octubre de 1945) és un exàrbitre de futbol internacional espanyol.
Va arbitrar 185 partits, des de la temporada 1976-77 fins a la 1992-93, en la Primera Divisió, estant adscrit al col·legi castellà d'àrbitres, i sent, en el seu moment, l'àrbitre espanyol internacional més jove. Com a àrbitre FIFA, va dirigir 29 partits en totes les competicions internacionals europees de clubs i un partit en el Mundial de futbol d'Itàlia de 1990. Anteriorment havia fet d'àrbitre assistent al Mundial de 1982.

## Referències

* ↑ Ficha de Emilio Soriano Aladrén en www.livefutbol.com
* ↑ "Soriano Aladrén, el arbitro internacional más joven de España", El País, 18 de juny de 1981.
# Erie (Kansas)

Erie és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 1.211 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Erie tenia 1.211 habitants, 492 habitatges, i 318 famílies. La densitat de població era de 525,4 habitants/km².
Dels 492 habitatges en un 27,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,3% hi vivien parelles casades, en un 6,5% dones solteres, i en un 35,2% no eren unitats familiars. En el 31,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 23,5% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 19,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.568 $ i la renda mediana per família de 39.048 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.137 $ mentre que les dones 18.672 $. La renda per capita de la població era de 17.019 $. Entorn del 9,1% de les famílies i el 14,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Erie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Erie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Zână

Zână (plural zâne; zînă i zîne, d̦ână i d̦âne en grafies antigues) és l'equivalent romanès del grec càrites o fada madrina. Són el contrari de monstres com la Muma Pădurii. Aquests personatges apareixen portant bondat en contes de fades i resideixen principalment al bosc. La zână es pot considerar l'equivalent romanès de les fades i de l'elf germànic. Varia de mida i aparença, tot i que poden polimorfitzar-se fins al punt de camuflar-se al seu entorn per protegir-se i protegir-lo. Poden aparèixer obertament al bosc i atreure els viatgers a seguir-los per ajudar-los a trobar el camí. També es poden amagar al bosc i guiar tranquil·lament aquells que necessiten ajuda a través de senyals i deixant "pa ratllat" pel bosc.

## Etimologia

La paraula zână prové de la deessa romana Diana (igual que la xana astur-lleonesa). Ella és la que té tota la bellesa i és la que la regala.

## En cultura

Zână també s'utilitza en l'argot romanès actual per referir-se a una noia atractiva.

## Referències

* ↑ Luminița Frențiu. A Journey through Knowledge: Festschrift in Honour of Hortensia Pârlog. Cambridge Scholars Publishing, 12 novembre de 2012, p. 174–. ISBN 978-1-4438-4268-6.
# AIM (motocicleta)

AIM, sovint escrit Aim, va ser una empresa italiana fabricant de ciclomotors i motocicletes amb seu a Prato i fàbrica a Vaiano. Fundada el 1972 per Andrea Becocci, antic cofundador de Moto Bimm, l'empresa va tenir activitat fins al 1987. El nom de la marca és l'acrònim d'Assemblaggio Italiano Motocicli ("Muntatge italià de motos").

## Història

Arran de certes divergències tècniques i organitzatives amb el seu germà Josè, Andrea Becocci va decidir deixar Moto Bimm i va fundar la seva pròpia empresa, l'Aim, a Prato, tot i que ben aviat la va traslladar a una nova planta de Vaiano. El primer any, AIM només va produir ciclomotors utilitaris equipats amb motors d'una velocitat, però ja el 1973 es va presentar el model de motocròs "50 R 5", equipat amb un motor Franco Morini Turbostar de cinc velocitats amb culata d'aletes radials. El model va obtenir un bon èxit de vendes i alguns exemplars, degudament preparats, els van fer servir en competicions regionals alguns pilots privats, entre ells el futur campió Marco Luchi.
El prestigi obtingut a les competicions va convèncer Becocci d'endegar la producció de models especialitzats d'altes prestacions, capaços de fer-los la competència dins el sectors del motocròs i l'enduro als d'Ancillotti i Moto Gori, tant a Itàlia com a l'estranger.
El 22 de juny de 1975, Andrea Becocci i Loredano Fani van muntar al circuit de Viciomaggio (Civitella in Val di Chiana) la seva primera motocicleta de motocròs de 50 cc equipada amb motor Sachs 50. El pilot triat per a provar-la fou Giovanni Pieroni. La moto es va presentar al Saló de Milà a la tardor. Aquest fou el tret de sortida de la producció en petita escala d'acurades motocicletes de competició equipades amb els millors components existents al mercat i amb motors Sachs de 50, 75, 80, 100, 125, 175 i 250 cc (també motors Minarelli en les cilindrades petites) que van arribar a obtenir nombrosos èxits en competicions regionals i estatals durant la segona meitat de la dècada del 1970 i començaments de la de del 1980.
Malgrat els èxits esportius, l'elevat cost dels models de competició i la seva absoluta diferenciació, fins i tot estètica, envers els models de sèrie no van permetre a Aim d'obtenir resultats de vendes substancials. L'activitat empresarial va cessar el 1987.

## Referències

* 1 2 «AIM» (en castellà). ottw.es. [Consulta: 8 juliol 2021].
* 1 2 «AIM Motorcycles» (en anglès). cybermotorcycle.com. [Consulta: 8 juliol 2021].
# Buick Excelle

El Buick Excelle (xinès tradicional: 別克凱越 o xinès tradicional: 别克英朗) és un nom comú pel cotxe compacte de luxe comercialitzat per Shanghai General Motors Company Limited (xinès tradicional: 上海通用汽車有限公司) sota la marca Buick de GM.
El Buick Excelle original (en xinès "Kai Yue") està basat en el Daewoo Lacetti desenvolupat a Corea del Sud per Daewoo Motors. Si bé aquest cotxe va ser venut originalment a tot el món sota la marca Daewoo, en 2004, General Motors reanomenà tots els productes Daewoo a Europa com Chevrolets.

## Referències

* ↑ FrankF. «Buick China | Excelle the best selling car in China? Yes, and mostly no.». chinacartimes.com. Qingdao, Shandong, 266071, China: China Car Times - China Auto News, 26-01-2012. Arxivat de l'original el 2012-01-28. [Consulta: 1r octubre 2012].
# Khxevan

Khxevan fou un títol reial de la Sogdiana. Els heftalites apareixen al segle v dirigits per un sobirà anomenat Akhxunwar, nom que probablement era una deformació del títol reial sogdià i no pas un nom propi.

## Referències

* ↑ Grousset, 1970, p. 68.

## Bibliografia

* Grousset, R. The Empire of the Steppes: A History of Central Asia (en anglès). Rutgers University Press, 1970. ISBN 9780813513041.
# Emilio Silva Barrera

Emilio Silva Barrera (Elizondo, Navarra, 9 de novembre de 1965) és un periodista espanyol, un dels fundadors de l'Associació per a la Recuperació de la Memòria Històrica, un col·lectiu que porta anys buscant els llocs en els quals van ser enterrats víctimes de la repressió a la zona franquista durant la Guerra Civil espanyola i la posterior dictadura.
Encara que de jove va voler dedicar-se a la poesia, es llicencià en Sociologia Política, dedicant la major part de la seva vida professional al periodisme. Com a periodista, fou director de continguts de Caiga quien caiga durant l'etapa de Manel Fuentes.
El març de 2000, localitzà a Priaranza del Bierzo (Lleó) el lloc on es trobava la fossa comuna en la que havia estat enterrat el seu avi, juntament amb uns altres dotze homes. Tots ells eren militants de partits d'esquerra i republicans executats durant la Guerra Civil, per falangistes el 16 d'octubre de 1936.
En setembre de 2000 publicà un article a La Crónica de León titulat: "Mi abuelo también fue un desaparecido". S'hi lamentava com la societat espanyola havia celebrat el conegut com cas Pinochet i no es feia res per la recerca dels milers d'homes i dones que havien desaparegut durant la guerra civil assassinats pels revoltats, oblidant els executats sense judici per les milícies republicanes.
Arran de l'exhumació de la fossa en la que s'hi trobaven els avui coneguts com "els tretze de Priaranza" va fundar amb Santiago Macías, Palma Granados i Jorge López, l'Associació per a la Recuperació de la Memòria Històrica, de la qual és president. Aquesta associació s'ha dedicat a la cerca exclusivament de desapareguts republicans, exhumant nombroses fosses comunes i aportant nombrosa documentació a persones que durant dècades no han sabut res dels seus sers estimats.
Ha publicat amb de Santiago Macías el llibre Las Fosas de Franco: los republicanos que el dictador dejó en las cunetas a l'editorial Temas de Hoy.

## Referències

* 1 2 "Este país me da muchos disgustos",Público, 27 d'agost de 2009
* ↑ Mi abuelo también fue un desaparecido

## Enllaços externs

* Bloc d'Emilio Silva.¡Quitándole el fuego a los dioses!