OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Vilaseca (Sant Joan de les Abadesses)

Can Vilaseca és una casa del municipi de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

S'observa una portada en forma d'arcada amb carreus ben tallats i disposats que formen l'element arquitectònic. El carreu que es troba enmig de la gran volta que forma l'arcada té gravada la data 1623 i un escut o distintiu dels senyors que varen construir i habitar el casal en temps anteriors. Disposa, des del 1973, una làpida a la part lateral esquerra que diu "Joan Maragall escriví en aquesta casa la Vaca Cega, agost de 1893".

## Història

És una de les portades del s. XVII que es conserven en les cases de la vila vella, construïda en l'antic Vinyal del monestir en el s. XIII. Deuria ésser el casal d'algun senyor que en el s. XVII va fer o refer al carrer Major de la Vila, tal com indica la data i el gravat de sota. A finals del s. XIX, en el primer pis d'aquesta casa, hi venia a estiuejar el poeta català amb la seva família i fou en aquesta mateixa casa on va escriure "La vaca cega" tornant d'un dels seus passejos de la font Covilar.

## Referències

* 1 2 «Can Vilaseca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Curri

El curri, tal com es coneix en el món occidental, és una barreja d'espècies molt estesa en la gastronomia de l'Índia i del Pakistan. Es troba sota la forma de pols o de pasta. Conté típicament cúrcuma, coriandre, mostassa i llet de coco, entre altres ingredients. Segons la seva composició, pot ser dolça o molt picant. No s'ha de confondre la preparació amb espècies amb la fulla de curri, que prové de l'arbust Murraya koenigii, i que, tanmateix, pot entrar en la composició de certs curris.

## Ús del terme

El terme curri, referent a la barreja d'espècies, no es fa servir gaire a l'Índia. Normalment, s'utilitzen diversos noms segons les regions, com masala, mot que significa 'barreja', al nord de l'Índia. En canvi, és molt més normal arreu del subcontinent indi utilitzar la paraula curri en referència als plats calents preparats per acompanyar l'arròs o els xapatis.
Els plats preparats amb aquestes espècies són una mena d'estofats i reben igualment el nom de curri, tant al subcontinent com en altres llocs d'Àsia, on alguns d'aquests plats són molt populars. El curri de pollastre (Chicken curry), per exemple, és un dels plats més populars del Regne Unit. La preparació dels plats calents anomenats curris varia segons els ingredients i s'utilitzen diferents barreges d'espècies segons els peixos, les carns, les verdures o el tipus de curri que es vol preparar.

## Etimologia

La paraula curri deriva de la paraula Kari en idioma tàmil. Sembla que els portuguesos, a mitjan segle xvi, van ser els primers occidentals a conèixer aquests tipus de preparacions que, en portuguès, s'anomenaren caril. D'aquesta paraula, prové el mot anglès curry.

## Composició

La composició i les proporcions dels ingredients varien en funció del seu origen, però es pot dir que el curri conté generalment: mostassa, coriandre, cardamom (verd i negre), comí, canyella, cúrcuma, gingebre, pebrot, pebre negre, fonoll, fenigrec, pebre de Java, clavell d'espècia, all, ceba, sal, etc. La llista de la seva composició pot ser més llarga i més variable.

## Tipus de curris

* Curri aromàtic (Índia)
* Curri de Madras (Índia)
* Curri ceilanès (Ceilan)
* Curri Antillà (Antilles)
* Curri dels set mars (Indonèsia)
* Curri malai (Malàisia)
* Curri fruits de mar (Singapur)
* Curri japonès (Japó)
* Curri Singapur (Singapur)
* Curri roig thai (Tailàndia)
* Curri verd thai (Tailàndia)
* Garam masala (Caixmir)
* Masala amb fruits
* Masala gujarati
* Tanduri masala
* Masala mogol
* Masala verda
* Char Masala (Afganistan)

## Vegeu també

* Colorant Sudan
* Gastronomia d'Anglaterra
* Gastronomia de Tailàndia

## Enllaços externs

* Foodnetwork's Curry Powder recipe Arxivat 2008-03-07 a Wayback Machine..
* Punjabi Garam Masala - Recepta Arxivat 2011-07-15 a Wayback Machine..
# Fredeluga emmascarada septentrional

La fredeluga emmascarada septentrional (Vanellus miles) és una espècie d'ocell de la família dels caràdrids (Charadriidae) que habita pantans, platges, horts i encara ciutats de la zona australasiana, al sud de Nova Guinea i el nord d'Austràlia.
# Antoine Garapon

Antoine Garapon és un Magistrat francès, doctor en Dret i secretari general de l'Institut d'Alts Estudis sobre Justícia (IHEJ) de París. És membre de la Junta Directiva de l'Associació Spitzer Olga, dedicada a la gestió d'institucions per a nens i adolescents amb dificultats, des de l'any 1993, i posteriorment va exercir com a jutge de menors a Valenciennes (1980-1982) i a Créteil (1983-1990) i, posteriorment, va ser professor de l'Escola Nacional de la Magistratura entre els anys 1990 i 2001.
És editor de la revista Esprit i ha escrit a bastament sobre temàtiques legals, culturals, històriques i polítiques. Dirigeix la col·lecció «Bien commun» a l'editorial Michalon de París i col·labora setmanalment amb la ràdio nacional France-Culture.
És autor de més d'una trentena de llibres, tots ells dedicats al dret i a la justícia. Entre les seves obres més recents destaquen: Imaginer la loi: le droit dans la littérature (Michalon, París, 2008); Juger en Amérique et en France : culture juridique française et common law (O. Jacob, París, 2003); Des crimes qu'on ne peut ni punir ni pardonner : pour une justice internationale (O. Jacob, París, 2002); Et ce sera justice : punir en démocratie (O. Jacob, París, 2001), i Juez y democracia. Una reflexión muy actual (Flor del Viento, 1998).

## Referències

* ↑ «Antoine Garapon». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 13 abril 2016].
# La Madrana (Aiguaviva)

La Madrana és una masia del municipi d'Aiguaviva (Gironès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una edificació en la part anterior de tipus basilical asimètrica formada per una porta de mig punt de grans dovelles, finestra superior d'un senzill estil renaixentista amb guardapols, mentre que a cada costat presenta dos tipus de finestra gòtica (amb arquets o decoració senzilla). A les golfes s'hi obren finestres de ventilació amb doble ràfec. El ràfec de la teulada està formada per una filera de rajola pintada.

## Referències

* ↑ «La Madrana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 novembre 2014].
# Neoglyphidodon polyacanthus

Neoglyphidodon polyacanthus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia (sud de la Gran Barrera de Corall) i Nova Caledònia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Can Garriga (Maçanet de la Selva)

Can Garriga és una masia de Maçanet de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia que consta de dues plantes; en la planta baixa, trobem quatre obertures, d'entre les quals destaca sobretot per la seva majestuositat i grandària, el portal adovellat de mig punt d'àmplies dovel·les. En el primer pis o planta noble, trobem quatre obertures, a remarcar en concret les dues de llinda monolítica, conformant un arc pla, amb muntants de pedra i ampit treballat. Presidit per un gran rellotge de sol, que conté la data d'origen de l'edifici. La finestra més propera a ell, en el dintell conté una inscripció “1564 Salvador Lleganya”. Coberta amb una teulada de vessants a laterals o a dues aigües i orientat a ponent, s'ha encastat i adherit a la masia originària, un nou cos d'edificació de dues plantes.
La masia va experimentar una ampliació, amb la construcció d'un nou cos d'edificació de dues plantes, adherit a la masia i projectat a llevant.

## Història

La primera referència que es conserva d'aquesta casa és de l'any 1564, en una inscripció que hi ha en una pedra de la façana en la qual està gravat aquest any i el nom de Salvador Lleganya. L'any 1677 apareix Francesc Riera com a senyor del Mas Garriga; al 1805 a la família Vilallonga, emparentada amb la família Conill. Aquestes eren dues famílies d'hisendats, veïns de Lloret de Mar. L'any 1840 passà a Esteve Rigoberto Estradé i Vilallonga. En el 1850 al costat de la casa antiga s'hi va construir una altra edificació, que estava destinada a casa pels amos. Més tard, per compra, passà a ser de Teresa Taussans i Siscarts, vídua d'en Jaume Andreu.
L'any 1912, va ser venuda per la quantitat de 35.000 pessetes a Manel Ciurana i Batllori, casat amb Dolors Berenguer i Capell, de Sils. A aquests, els succeí el seu fill, Feliu Ciurana i Berenguer, casat amb Maria del Puig i Mir, provinent de Cant Tarrés de Sils. La família Ciurana, abans de comprar Can Garriga, va viure com a masovera a la masia Can Puigardines de Riudarenes; després estigué a Can Soliva, d'aquest municipi de Maçanet i, últimament, abans de traslladar-se a Can Garriga l'any 1912, visqué uns anys a Can Carbonell, de Santa Seclina. Actualment, el nucli urbà de la vila de Maçanet, amb el creixement dels darrers anys, arriba justament a les terres de Can Garriga. Durant els anys 40 i part dels 50, en un cap de Can Garriga i part d'un de la veïna Ca l'Esparra, hi havia el camp de futbol del poble. Van ser uns anys en què el futbol de Maçanet visqué una de les seves millors èpoques. Al cap d'uns anys, l'Ajuntament va adquirir els terrenys on es van ubicar les instal·lacions esportives, i el primer pas va ser la construcció de l'actual camp de futbol. Des de llavors, els camps de Can Garriga i Ca l'Esparra tornaren a dedicar-se al cultiu de ferratges i cereals.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Garriga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Luis Almodóvar Navarro

Luis Almodóvar Navarro (Asp, Vinalopó Mitjà, 1888 - Milà, Itàlia, 1961) fou un baríton valencià.
Va estudiar cant als conservatoris de Madrid i Milà. L'any 1916 debutà com a cantant al Teatro Real de Madrid. El 1925 cantà Por una mujer de Lambert al Teatre Tívoli de Barcelona. Actuà a tot el territori espanyol formant part de la Compañía Lírica Nacional, presentant sarsueles i comèdies musicals.

## Referències

* 1 2 Radigales, Jaume. «IX». A: Història de la música catalana, valenciana i balear. Barcelona: Edicions 62, 2003, p. 3. ISBN 84-297-5283-8 [Consulta: 7 novembre 2015].
# Currie Cup

La Currie Cup és el campionat nacional de rugbi a Sud-àfrica. Organitzat la Unió Sud-africana de Rugby (SARU), és una de les competicions de rugbi més antigues, amb els primers partits jugats el 1889, sent al 1892 quan es va conèixer oficialment com la Currie Cup.
La competició està dividida en dues categories, la Premier Division amb els set millors equips, i la First Division amb els altres deu equips. La temporada regular de cada categoria es disputa cap a mig any, en set dates setmanals, abans de donar pas a les semifinals i la final pel campionat. Al final de la temporada, el darrer classificat de la Premier Division lluita per la permanència contra el primer classificat de la First Division.

## Referències

* «Currie Cup Premier Division» (en anglès). SA Rugby.
* «Currie Cup First Division» (en anglès). SA Rugby.
# Geert De Vlieger

Geert De Vlieger (16 d'octubre de 1971) és un exfutbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 2002.

## Referències

* ↑ Mamrud, Roberto. «Belgium - Record International Players». RSSSF, 29-10-2009.
* ↑ Guardian Football
# PDBsum

PDBSum és una base de dades que proporciona una visió general en tres dimensions del contingut de cada estructura macromolecular dipositada a la Protein Data Bank. La versió original de la base de dades va ser desenvolupada al 1995 per Roman Laskowski i col·laboradors a la University College de Londres. Posteriorment l'han anat actualitzant i mantenint de forma col·laborativa amb Janet Thornton a l'European Bioinformatics Institute (EBI).
Cada estructura macromolecular a la base de dades de PDBsum inclou una imatge de la seva estructura (vista principal, vista inferior i vista dreta), els components moleculars que conté el complex, un diagrama de la reacció enzimàtica si escau, ontologia genètica i assignacions funcionals de la proteïna, una seqüència unidireccional marcada per assignacions de dominis Pfam i InterPro, una descripció dels enllaços moleculars amb un gràfic que mostra les interaccions entre proteïna i estructura secundària, diagrames esquemàtics d'interaccions proteïna-proteïna, una anàlisi de clivelles contingudes a l'estructura, i enllaços a bases de dades externes. S'utilitzen els software de gràfics moleculars de RasMol i Jmol per la visualització en 3D de les molècules i les seves interaccions.
Des del llançament del Projecte 1000 Genomes l'octubre de 2012, tots els totes les variants d'aminoàcids individuals identificades pel projecte s'han inclòs a les seqüències de proteïnes corresponents al Protein Data Bank. Aquestes variants també es mostren dins de PDBsum, amb referències creuades a l'identificador UniProt corresponent.
PDBsum també conté una gran quantitat d'estructures proteiques que poden ser d'interès en el disseny de nous fàrmacs, i té una branca a part coneguda com a DrugPort que se centra en aquests models i està connectada amb la base de dades de DrugBank.

## Referències

* ↑ «PDBsum: a Web-based database of summaries and analyses of all PDB structures». Trends in Biochemical Sciences, 22, 12, Dec 1997, pàg. 488–90. DOI: 10.1016/S0968-0004(97)01140-7. PMID: 9433130.
* ↑ «PDBsum: summaries and analyses of PDB structures». Nucleic Acids Research, 29, 1, 01-01-2001, pàg. 221–2. DOI: 10.1093/nar/29.1.221. PMC: 29784. PMID: 11125097.
* ↑ «PDBsum more: new summaries and analyses of the known 3D structures of proteins and nucleic acids». Nucleic Acids Research, 33, Database issue, 01-01-2005, pàg. D266-8. DOI: 10.1093/nar/gki001. PMC: 539955. PMID: 15608193.
* ↑ «PDBsum new things». Nucleic Acids Research, 37, Database issue, 01-01-2009, pàg. D355-9. DOI: 10.1093/nar/gkn860. PMC: 2686501. PMID: 18996896.
* 1 2 «PDBsum documentation: About PDBsum». European Molecular Biology Laboratory – The European Bioinformatics Institute. [Consulta: 9 setembre 2014].
* 1 2 3 «PDBsum additions». Nucleic Acids Research, 42, Database issue, 01-01-2014, pàg. D292-6. DOI: 10.1093/nar/gkt940. PMC: 3965036. PMID: 24153109.
* ↑ «DrugBank 3.0: a comprehensive resource for 'omics' research on drugs». Nucleic Acids Research, 39, Database issue, 01-01-2011, pàg. D1035-41. DOI: 10.1093/nar/gkq1126. PMC: 3013709. PMID: 21059682.
# La Magdeleine

La Magdeleine (arpità La Madelêna) és un municipi italià, situat a la regió de Vall d'Aosta. L'any 2007 tenia 100 habitants. Limita amb els municipis d'Antey-Saint-André, Ayas, Chamois i Châtillon.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Edi Emilio Dujany | Llista cívica |
# Neoglyphidodon nigroris

Neoglyphidodon nigroris és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar d'Andaman, Malàisia, Indonèsia, les Filipines, Taiwan, les Illes Ryukyu, Palau, Nova Guinea, Salomó, Vanuatu i el nord d'Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Can Carafí

Can Carafí és un mas del municipi de Sant Llorenç d'Hortons, a la comarca catalana de la l'Alt Penedès. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Espaiós casal de planta rectangular, a dues vessants. Consta de planta i dos pisos, cellers i terrat porxat amb un pati al davant. L'edifici està dividit en cinc "apartaments dels masovers i parcers" o pisos i en els darrers anys es reconstrueix amb pedres tallades d'arreu, principalment de cases que s'enderroquen, dissortadament, a Martorell. Damunt la masia primitiva, el segle passat, s'hi aixecà un pis, s'hi feren balconades i es restaurà la façana en estil neoclàssic.

## Història

Cal esmentar que la família Carafí, és originària de Sant Joan Samora, on hi construïren aquesta masia, i des d'on els seus membres representaven al barri com a regidors o jurats a les sessions i afers de l'Ajuntament de Gelida durant diversos segles, concretament des de l'any 1644 fins ben entrat el segle xix, segons dates que s'han pogut recollir dels cinc gruixuts volums de la Universitat i Baronia de Gelida, esdevenint aquest càrrec oficiós una tradició familiar en el decurs dels segles.

## Referències

* 1 2 «Can Carafí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 agost 2015].
# Lupitus Barchinonensis

Lupitus Barchinonensis, Seniofred Llobet o Sunifred Llobet, (950?, Alt Penedès) va ser un religiós i astrònom català del segle Xé (tot i que la seva identitat no està prou contrastada), parent dels bisbes Vives i Deodat de Barcelona. Des de l'any 975 fins al 995 va ser ardiaca de la catedral de Barcelona i home de confiança del comte Borrell II. Se'n conserven diferents escrits al Scriptorium del Monestir de Ripoll. L'ultima notícia que tenim de Sunifred Llobet, és que va anar a Roma en pelegrinatge, però no hi ha cap registre que en tornés.
Va ser mestre, molt probablement, de Gerbert d'Orlhac, (el que més tard va esdevenir Papa amb el nom de Silvestre II) durant els seus anys de formació a Vic i a Ripoll. Anys després, Gerbert, que ja era bisbe de Reims, va escriure una carta a un monjo del Scriptorium del Monestir de Ripoll, datada l'any 984, en què li demana un llibre d'astrologia de Lupitus Barchinonensis, molt probablement el Ms.225
Es té constància que es va dedicar a traduir al llatí algunes obres àrabs d'astronomia, entre elles se li atribueix el Ms.225 de Ripoll sobre l'ús de l'astrolabi i, per aquest motiu es pensa que va construir l'astrolabi més antic del món amb caràcters carolingis (l'astrolabi de Barcelona)
L'Acadèmia de Ciències de Barcelona va demanar l'astrolabi en préstec a l'Institut du Monde Arabe de Paris, on el va cedir el seu descobridor, Marcel Destombes, per fer-ne una còpia que avui es pot veure a la seu de l'Acadèmia a les Rambles.

## Referències

* ↑ Pratt Lattin, Harriet. Lupitus Barchinonensis. Speculum. Volum 7, Num. 1 (Gener, 1932), Pàgines 58-64. (anglès)
* ↑ Vernet, Juan i Parés, Ramon (eds.). La ciència en la història dels Països Catalans. Institut d'Estudis Catalans. Barcelona, 2004. Volum 1. ISBN 84-7283-761-0. Pàgina 40. (català)
* ↑ Assaig d'història de les idees físiques i matemàtiques a la Catalunya medieval / Josep Maria Millàs i Vallicrosa; pròleg : Joan Vernet. - ISBN 848625700X ISBN 9788486257002 (català)
* 1 2 Un astrolabe carolingien et l'origine de nos chiffres arabes; Marcel Destombes; a Separata de: Archives internationales d'histoires des sciences, Número 58-59 (1962). Pàgines 1 a 43. (francès)
# Partit Revolucionari de l'Esquerra Nacionalista

El Partit Revolucionari de l'Esquerra Nacionalista (PRIN) va ser un partit d'esquerra de Bolívia. Va ser fundat en 1963 pel dirigent sindical Juan Lechín quan els líders del MNR no el van nomenar a president. El PRIN combinava l'ala esquerra del MNR i els antics membres del PER.
Després del cop d'estat de 1964 que enderrocà el govern del MNR, el PRIN passà a la clandestinitat. L'exili de Lechín al Paraguai el debilità. Després de 1971, la seva posició com el principal partit a l'esquerra del MNR va ser debilitada pel nou partit MIR. El PRIN va ser suprimit una altra vegada als anys 70 pel règim militar d'Hugo Banzer.
El 1979, un membre del PRIN, Lidia Gueiler Tejada, va ser nomenada Presidenta interina. Gueiler va ser la primera dona en exercir com a presidenta de Bolívia.
Als anys 80 la força del PRIN va decaure encara més, en part cedint al creixement del MIR.
# Courjeonnet

Courjeonnet és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 50 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Courjeonnet era de 50 persones. Hi havia 24 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 32 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 32 habitatges eren cases. Dels 23 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 5 en tenien tres, 1 en tenia quatre i 16 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 8 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Courjeonnet el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 12 |
| 12 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 12 | 15 a 19 | 8 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 32 persones, 25 eren actives i 7 eren inactives. Les 25 persones actives estaven ocupades(15 homes i 10 dones).. De les 7 persones inactives 2 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Courjeonnet hi havia 18 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 871 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Courjeonnet a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Courjeonnet a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.