OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Innocenci (jurista)

Innocenci (en llatí Innocentius) va ser un jurista romà que va viure en temps de Constantí I el Gran i els seus fills, Flavi Claudi Constantí i Flavi Juli Constant, al segle iv.
Constanci II va afavorir la jurisprudència i així les interpretacions d'Innocenci van adquirir una certa força legal. Eunapi diu que Innocenci va ser privilegiat pels emperadors.
Innocenci no es menciona al Digest, però a la col·lecció Agrimensores, hi ha un tractat titulat " Ex libro xii. Innocentii de literis et notis juris exponendis" o "Innocentius, V. P. auctor" que semblen ser compilacions dels treballs d'Innocenci. El text relaciona les cases i les terres que van rebre els noms de les lletres de l'alfabet, però no se sap clarament la relació que hi havia entre unes i altres. Sembla que també va escriure un tractat titulat De Cassis Literarum, de contingut enigmàtic, però que sembla un escrit sobre l'exploració de terres.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/584?rgn=full+text;view=image;q1=InnocentiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 574. ]
# Compreignacita

La compreignacita és un mineral de la classe dels òxids. Va ser descoberta l'any 1964 prop de la localitat de Compreignac (Llemosí, França), localitat de la qual n'agafa el nom.

## Característiques

La compreignacita és un òxid de fórmula química K₂(UO₂)₆O₄(OH)₆·7H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic en cristalls tabulars de fins a unes quantes dècimes de mil·límetre, aplanats en [001], amb grans {001} i {010}, modificats per {130}, {102}, {110}, {104} i {118}; també com a intercreixements de cristalls i esfèrules.
Segons la classificació de Nickel-Strunz la compreignacita pertany a «04.GB - Uranils hidròxids, amb cations addicionals (K, Ca, Ba, Pb, etc.); principalment amb poliedres pentagonals UO₂(O,OH)₅» juntament amb els següents minerals: agrinierita, rameauita, becquerelita, bil·lietita, protasita, richetita, bauranoïta, calciouranoïta, metacalciouranoïta, fourmarierita, wölsendorfita, masuyita, metavandendriesscheïta, vandendriesscheïta, vandenbrandeïta, sayrita, curita, iriginita, uranosferita i holfertita.

## Formació i jaciments

La compreignacita és un producte d'oxidació molt rar de la uraninita en dipòsits d'urani.
Ha estat trobada a Alemanya, Austràlia, els Estats Units, França, Itàlia, el Regne Unit la República Txeca i Suïssa. A Catalunya hi ha un jaciment de compreignacita a la mina Eureka a Castell-estaó (El Pallars Jussà, Lleida).
Sol trobar-se associada amb altres minerals com: uraninita, cuprosklodowskita, uranofana, zeunerita, schoepita, brochantita, connel·lita, agardita, brochantita, calcita, calcopirita, siderita i feldespat potàssic.

## Referències

* 1 2 «Compreignacite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 4 «Compreignacite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2012. [Consulta: 14 gener 2017].
# El Solà de la Vila

El Solà de la Vila és una masia situada en el terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès. Està situada a prop i al nord-oest de la vila, en el vessant sud de l'extrem sud-occidental del Serrat de Coromines i al nord-oest del Serrat Cogul del Simon i del Turó de Sant Andreu, on hi ha el Castell de Clarà. És en una carena que separa les valls del Torrent Fondo de Vilaclara (al nord-oest) i del torrent de la Baga de Coromines.
# Cambra de Comerç de Tàrrega

La Cambra de Comerç de Tàrrega és una institució de Tàrrega (Urgell) ubicada a la Plaça Major, num. 4, a l'edifici de Cal Casals.
La Cambra de Comerç i Indústria de Tàrrega fou impulsada l'any 1906 per Francesc Pera amb el precedent regional de la Cambra de Comerç i Indústria de Lleida. Esdevingué una institució fonamental en la configuració de la Tàrrega de la primera meitat del segle XX junt amb les diferents entitats associatives que anirien vertebrant l'esbarjo burgès dins de l'òrbita del catalanisme. És des d'aquesta entitat, de la qual Pera n'és el primer president, que s'impulsa l'establiment d'una sucursal -la segona de la demarcació provincial -de la Caixa d'Estalvis a Tàrrega, l'any 1910.

## Referències

* ↑ «Cambra de Comerç de Tàrrega». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Bipiràmide triangular

En geometria, la bipiràmide triangular és un dels noranta-dos sòlids de Johnson (J₁₂).
Es pot obtenir enganxant dos tetràedres. D'aqui ve el seu nom.
El seu dual és el prisma triangular.
Tot i que les seves cares són polígons regulars i són totes iguals, no és un dels sòlids platònics perquè té vèrtexs en els que hi concorren tres cares i altres en els que n'hi concorren quatre.
Els 92 sòlids de Johnson van ser descrits 1966 per Norman Johnson i els va numerar. No va demostrar que no n'existia més que 92, però va conjecturar que no n'hi havia d'altres. Victor Zalgaller el 1969 va demostrar que la llista de Johnson era completa. S'utilitzen els noms i l'ordre donats per Johnson, i se'ls nota J$_{xx}$ on xx és el nombre donat per Jonson.

## Fórmules

Fórmules de l'altura ($H$), àrea ($A$) i volum ($V$) de la bipiràmide triangular amb cares regulars (sòlid de Johnson) i arestes de longitud $L$:
    $H=L\cdot {\frac {2{\sqrt {6}}}{3}}\approx L\cdot 1.632993162$
    $A=L^{2}\cdot {\frac {3{\sqrt {3}}}{2}}\approx L^{2}\cdot 2.598076211$
    $V=L^{3}\cdot {\frac {\sqrt {2}}{6}}\approx L^{3}\cdot 0.235702260$

## Referències

* ↑ Sapiña, R. «Àrea i volum del sòlid de Johnson J₁₂» (en castellà). Problemas y ecuaciones. ISSN: 2659-9899 [Consulta: 1r setembre 2020].
* Norman W. Johnson, "Convex Solids with Regular Faces", Canadian Journal of Mathematics, 18, 1966, pages 169–200. Conté l'enumeració original dels 92 sòlids i la conjetura de qo n'hi ha pas d'altres.
* Victor A. Zalgaller, "Convex Polyhedra with Regular Faces", 1969 : primera demostració d'aquesta conjectura.
* Eric W. Weisstein. Johnson Solid : cada sòlid amb el seu desenvolupament

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic

## Enllaços externs

* Weistein, Eric W., Triangular dipyramid bipiràmide triangular a MathWorld. (anglès)
* Weistein, Eric W., Johnson solid Sòlids de Johnson a MathWorld. (anglès)
# Breta

Brette és un municipi francès situat al departament de la Droma i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 31 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Brette era de 31 persones. Hi havia 12 famílies de les quals 8 eren parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 36 habitatges, 12 eren l'habitatge principal de la família, 21 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 35 eren cases i 1 era un apartament. Dels 12 habitatges principals, 11 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 1 en tenia tres, 3 en tenien quatre i 6 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 4 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 16 persones, 15 eren actives i 1 inactiva. Les 15 persones actives estaven ocupades(8 homes i 7 dones).. L'única persona inactiva estava jubilada.

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Brette hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Brette a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Brette a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Coelurosauravus

Coelurosauravus és una espècie de rèptil prehistòric que visqué fa uns 250 milions d'anys, a l'època coneguda com el Permià superior. Se n'han trobat restes fòssils al que avui en dia és Alemanya i Madagascar. Un dels caràcters més destacats d'aquest animal eren les seves llargues ales, que li permetien planar d'un arbre a l'altre gràcies a membranes que eren tensades per una sèrie de llargs ossets.

## Referències

* ↑ Steyer, S. La Terre avant les dinosaures (en francès). Alain Bénéteau (il·lustracions). París: Belin, 2009, p. 151. ISBN 978-2-7011-4206-7.
# Complex Olímpic de Gudí

El Complex Olímpic de Gudí és una àrea esportiva situada a la ciutat d'Atenes (Grècia) que fou la seu de les competicions de bàdminton i pentatló modern durant els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004.
En finalitzar els Jocs aquest complex esportiu ha estat utilitzat per a representacions teatrals amb el nom de Badminton Theatre.

## Pavelló Olímpic de Gudí

El Pavelló Olímpic de Gudí finalitzà la seva construcció el 30 de maig de 2004 i fou inaugurat oficialment el 30 de juliol del mateix any. Durant la realització dels Jocs aquesta instal·lació fou la seu de les proves de bàdminton amb una capacitat per a 5.000 espectadors.

## Centre de Pentatló Modern

El Centre de Pentatló Modern fou la seu de les proves de pentatló modern durant la realització dels Jocs. Fou oficialment inaugurat el 30 de juliol de 2004 i té una capacitat de 2.500 espectadors per a les instal·lacions de natació, 5.000 per a les d'hípica i camp a través i 3.000 per a les d'esgrima i tir olímpic.

## Referències

* ↑ «OlympicProperties - OlympicProperties» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-12-20. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ (grec) www.badmintontheater.gr Arxivat 2010-01-26 a Wayback Machine.
# Candor (Nova York)

Candor és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 855 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Candor tenia 855 habitants, 346 habitatges, i 223 famílies. La densitat de població era de 750,3 habitants/km².
Dels 346 habitatges en un 36,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,1% hi vivien parelles casades, en un 15,6% dones solteres, i en un 35,3% no eren unitats familiars. En el 30,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.313 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.583 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 15.713 $. Entorn de l'11,9% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Candor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Candor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Campionat d'Europa d'escacs individual de 2010

El Campionat d'Europa d'escacs individual de 2010 fou un torneig d'escacs disputat pel sistema suís a 11 rondes, entre els dies 5 i 19 de març de 2010 a Rijeka (Croàcia). Hi varen prendre part més de 350 jugadors amb més de 300 titulats, dels quals 196 eren Grans Mestres i 107 Mestre Internacionals.
El GM rus Ian Nepómniasxi va guanyar la medalla d'or destacat en solitari, amb 9 punts.

## Classificació final

* GM Ian Nepómniasxi ( Rússia), 2656 – 9 punts
* GM Baadur Jobava ( Geòrgia), 2695 – 8½ punts
* GM Artiom Timoféiev ( Rússia), 2655 – 8½ punts
* GM Zahar Efimenko ( Ucraïna), 2640 – 8 punts
* GM Ígor Lissi ( Rússia), 2615 – 8 punts
* GM Zoltán Almási ( Hongria), 2720 – 8 punts
* GM Ievgueni Tomaixevski ( Rússia), 2701 – 8 punts
* GM Maksim Rodshtein ( Israel), 2609 – 8 punts
* GM Iván Salgado López ( Espanya), 2592 – 8 punts
* GM Arman Paixikian ( Armènia), 2652 – 8 punts
Fins a 408 jugadors

## Referències

* ↑ «11th European Individual Men and Women's Chess Championship». chessdom. [Consulta: 6 novembre 2015]. (anglès)
* ↑ «Ian Nepomniachtchi is European Chess Champion». chessbase.com. Arxivat de l'original el 23 de març 2010. [Consulta: 7 novembre 2015]. (anglès)
* ↑ «11th European Individual Chess Championship». chess-results.com. [Consulta: 6 novembre 2015].

## Vegeu també

* Campionat d'Europa d'escacs individual

## Enllaços externs

* Campionat d'Europa d'escacs individual de 2010 - Lloc web oficial
# Can Codina (Hostalric)

Can Codina és un edifici entre mitgeres, situat al nucli urbà d'Hostalric (Selva), al carrer Major número 3. És una obra que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa, de planta baixa i dos pisos, està coberta per una teulada a una vessant, desaiguada a la façana principal (l'aigua desaigua de la teulada a través d'una canal), i a la part posterior per un terrat. A la façana principal, a la planta baixa, trobem el portal d'entrada en el qual hi ha la porta d'entrada a la botiga i a l'habitatge, i que a la vegada és l'aparador de la botiga.
El portal té la llinda de fusta (en realitat una biga originària del Castell d'Hostalric, a la que s'hi gravaren les inicials J.C.) i els brancals amb carreus de pedra. Sobre la llinda, un cartell de ferro frojat on hi diu "Codina". Al primer i segon pis, que segueixen la mateixa estructura, dos balcons amb llinda monolítica i brancals fets amb carreus de pedra. La llosana dels balcons també és de pedra i la barana de ferro forjat. Corona la façana una cornisa formada per motllures en filet.

## Història

Els propietaris conserven documents que demostren que la casa estava habitada per la família Codina, ferrers de professió, des del 1710. Durant la Guerra del Francès (1808-1814) Hostalric va tenir un important paper donant suport a l'entrada de queviures a la Girona assetjada i destorbant el pas a les tropes enemigues gràcies a la seva situació estratègica en una zona de pas. Per això als francesos els convenia prendre la vila. El primer atac va arribar el 7 de novembre del 1809 i només trobaren resistència a la Torre dels Frares i a l'església on un grup de gent s'hi havia fet fort. Alguns habitants es van poder refugiar al castell, d'altres van haver de fugir, ja que els francesos van cremar el poble. Això explica que la majoria dels habitatges siguin posteriors. No semblaria el cas de Can Codina que o bé escapà de les flames o només patí alguns danys i va poder ser refeta.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Codina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 novembre 2014].
# Can Coima

Can Coima és una masia situada al municipi de les Planes d'Hostoles, a la comarca de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 577.
# Can Codina (Sant Joan Despí)

Can Codina és una masia de Sant Joan Despí (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa pairal formada per diverses unitats. La casa-habitatge té les parets de tàpia i coberta a dues vessants. L'interior és conservat d'acord amb la tradició popular catalana. Presenta porta dovellada. Hom la suposa edificada l'any 1090 per la família Codina segons tradició oral. En una finestra de la casa hi figura la data de 1736.
A mà esquerra s'hi troba el graner, de dos pisos.
La casa és precedida d'un pati al qual dona pas un portal amb llinda, amb la inscripció: "Jesús, Maria, Pere Codina, 1585".

## Història

Totes les notícies històriques del mas estan estretament lligades amb la tradició de creences populars. S'hi conserva una cambra destinada al culte de sant Francesc d'Assís que, per tradició oral i narrada per la revista "Perfil" (1957-65), s'assegura que hi aparegué l'any 1226 i hi operà miracles, entre ells que mentre la família visqués al mas sempre tindria descendència masculina, a fi de poder continuar el llinatge.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Codina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Can Quintana (Colomers)

* Aquest article tracta sobre Can Quintana de Colomers. Vegeu-ne altres significats a « Can Quintana (desambiguació)».
Can Quintana és un edifici al municipi de Colomers (Baix Empordà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El casal va ser construït el segle xvii. En una de les llindes de la façana principal figura inscrita la data 1615. posteriorment. L'edifici va experimentar diverses obres de reforma. Del segle xix és la torre que s'eleva per damunt del conjunt de Can Quintana. La propietat va ser adquirida fa uns anys per l'empresari i polític català Josep Maria Figueras i Bassols, president de la Cambra de Comerç de Barcelona, que utilitzava la casa com a segona residència i que mantinia les terres de la finca en explotació.
Can Quintana és un immoble de grans dimensions, que mostra en alçaria planta baixa, dos pisos i coberta a dues vessants amb ràfec de coronament. La construcció, d'estructura complexa, presenta dues façanes d'accés, una (a l'est); que la comunica amb el carrer Mn. Cinto Verdaguer de Colomers, i una altra que, a través d'un gran pati, s'obre a la façana, limitada per una tanca amb un gran portal que dona als afores del poble. La complexitat de l'obra s'incrementa per la diferència de nivells entre ambdues vies d'accés, que se salva mitjançant terrasses. La façana més interessant és l'occidental, amb porta centrada d'arc escarser i obertures rectangulars, entre les quals cal remarcar-ne tres, decorades amb caps d'àngels. un ampli vestíbul comunica amb les estances de la casa, de la planta baixa (dues grans portes allindanades a dreta i esquerra) i de la planta noble; al fons un corredor cobert amb volta de canó condueix al jardí. La façana posterior té una distribució similar a la principal. Però més senzilla: porta d'arc carpanell i obertures rectangulars distribuïdes en planta baixa i dos pisos. Altres elements remarcables de l'edifici són la façana sud, on hi ha un rellotge de sol amb la data 1835, una elevada torre rectangular que sobresurt del conjunt, i les restes d'esgrafiat de les façanes anterior i posterior.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Quintana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Campionat del Món d'hoquei gel

«Campionat del Món d'hoquei gel» té aquests significats:
* Campionat del Món d'hoquei gel masculí
* Campionat del Món d'hoquei gel masculí (primera divisió)
* Campionat del Món d'hoquei gel masculí (segona divisió)
* Campionat del Món d'hoquei gel masculí (tercera divisió)
* Campionat del Món d'hoquei gel femení
* Campionat del món d'hoquei gel femení sub 18
# Can Carrión

Can Carrión és una casa modernista de Vallbona d'Anoia (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta quasi quadrangular, de dos pisos i acabada en terrat en mig del qual hi ha una torre de base rectangular i coberta a quatre vessants coronada per decoracions.
El terrat presenta una balustre de terra cuita i les finestres i portes estan remarcades per arrebossat.
Construïda en desnivell.

## Referències

* 1 2 3 «Can Carrión». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 octubre 2017].
# Coses de família

Coses de família (original: It Runs in the Family) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Fred Schepisi, estrenada el 2003, reunint una gran part de la família Douglas: Kirk Douglas, Michael Douglas, Cameron Douglas i Diana Dill Douglas. Ha estat doblada al català

## Argument

La història gira al voltant de tres generacions d'una família novaiorquesa d'èxit, cadascun amb una sèrie de problemes que evidencien les delicades relacions entre pare i fill. El patriarca Mitchell Gromberg afronta els seus problemes de salut, després haver estat afectat d'un ictus, el fill Alex és un advocat que treballa en la societat fundada pel pare que cerca d'afrontar de la millor manera els seus nombrosos rols, marit, fill i pare. El fill gran d'Alex, Asher, es pren poc seriosament els estudis i sembla no trobar el seu camí, l'únic de la família en demostrar una certa maduresa és Eli, el fill petit de Alex, que no obstant la seva intel·ligència viu amb dificultat el pas de la pubertat a l'adolescència.

## Repartiment

* Michael Douglas: Alex Gromberg
* Kirk Douglas: Mitchell Gromberg
* Rory Culkin: Eli Gromberg
* Cameron Douglas: Asher Gromberg
* Diana Dill: Evelyn Gromberg
* Michelle Monaghan: Peg Maloney
* Geoffrey Arend: Malik
* Sarita Choudhury: Suzie
* Irene Gorovaia: Abby Staley
* Annie Golden: Deb
* Mark Hammer: Stephen Gromberg
* Audra McDonald: Sarah Langley
* Josh Pais: Barney
* Bernadette Peters: Rebecca Gromberg
* Keith Nobbs: Stein

## Al voltant de la pel·lícula

* És la primera vegada que Kirk i Michael Douglas es troben junts en una pel·lícula.
* Diana i Kirk estaven casats, i són els pares de Michael.
* Michael és el pare de Cameron.

## Referències

* ↑ Coses de família
* ↑ «It Runs in the Family». The New York Times.