OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emun Elliott

Emun Elliott (28 de novembre de 1983) és un actor escocès, conegut per interpretar a Dr. Christian King a Paradox, Richie a Threesome i John Moray a The Paradise.

## Filmografia

| Any | Títol | Rol | Notes | Format |
| 2005 | Monarch of the Glen | Danny - Episode 7.5 (2005) | Drama-comèdia | Televisió |
| 2006 | Feel the Force | PC MacGregor | Sitcom | Televisió |
| 2006 | Afterlife | Tariq - Roadside Bouquets (2006) | Supernatural drama | Televisió |
| 2007 | Then a Summer Starts | Luke | | Pel·lícula |
| 2009 | The Clan | Cal McKinley | | Pel·lícula |
| 2010 | Black Death | Swire | | Pel·lícula |
| 2012 | Prometheus | Chance | ciència-ficció | Pel·lícula |
| 2012 | Strawberry Fields | Kev | Drama |
| 2013 | Filth | Peter Inglis | |
| 2013 | The Ring Cycle | Richard | Curtmetratge | Pel·lícula |
| 2014 | Exodus: Gods and Kings | | | Pel·lícula |
| 2015 | The Scottish Mussel | Leon | Comèdia | Pel·lícula |
| 2015 | Star Wars episodi VII: El despertar de la força | Brance | | Pel·lícula |
| 2009 | Paradox | Dr. Christian King | Drama policial | Televisió |
| 2010 | Lip Service | Jay | Drama | Televisió |
| 2010 | Inspector George Gently | Damien Barratt - Peace And Love (2010) | Drama policial | Televisió |
| 2011 | Vera | James Bennett -Telling Tales (S1, Ep2, 2011) | Drama policial | Televisió |
| 2011 | Game of Thrones | Marillion | Drama fantasia | Televisió |
| 2011-2012 | Threesome | Richie | Sitcom |
| 2012 | Labyrinth | Guilhem Du Mas | | Televisió |
| 2012 | The Paradise | John Moray | | Televisió |
| 2012 | Falcón | Basilio Sánchez | Drama policial | Televisió |
| 2013 | Rubenesque | Grant | | Televisió |
| 2015 | A View from the Bridge | Marco | | Teatre |

## Referències

* ↑ IMDB Page - Biography
# Cal Coca (la Pobla de Claramunt)

Cal Coca és una obra de la Pobla de Claramunt (Anoia) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Situada al nucli antic, es tracta d'una casa entre mitgeres. Consta de planta baixa, dos pisos i el soterrani que per la façana posterior fa de planta baixa. La coberta és de teula àrab a dues aigües, amb ràfec sobre bigues de fusta. L'estructura és a base de parets de càrrega i arcs de mig punt i apuntats. La porta principal està formada per un arc adovellat rebaixat, al damunt hi ha tres finestrals amb llindes i brancals motllurats, amb decoració en relleu d'estil renaixentista. La finestra central és coronada per un frontó triangular, amb figures al timpà. Els costats estan rematades amb petxines. La resta d'obertures són fruit d'intervencions posteriors i no segueixen un ordre compositiu. S'endevinen finestres antigues que ara estan tapades. A nivell de façana cal destacar els pilastres, elements decoratius en i mig relleu, coronades per frontons, els del mig triangulars i els altres en forma de petxina. Actualment l'edifici està compartimentat en habitatges independents. La planta baixa del cos principal és la que està més ben conservada. És propietat de l'ajuntament que hi vol instal·lar les seves oficines.

## Història

Per les seves característiques sembla un edifici construït al segle xvi i que ha anat patint modificacions al llarg del temps. Els coca eren pagesos benestants, aquesta família apareix documentada a la carta de repoblament de la Pobla de Claramunt de 1344. Eren propietaris de terres de conreu, patis, pallisses i corrals, molins d'oli (trulls), fariners, paperets i drapers, d'una farga d'aram i d'un hostal. Aquesta era la casa familiar i també acollia alguna dels activitats fabrils que desenvolupaven. Se la coneix també com a casa Marí perquè hi va viure aquesta família durant un llarg període.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Coca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Emirat de Keffi

Keffi és un emirat històric i avui dia un estat tradicional de Nigèria, a l'estat de Nassarawa, al centre de Nigèria. La majoria dels habitants de l'emirat tradicional són d'ètnia gwandara, i es dediquen a la mineria d'estany i columbita i a l'agricultura; els cultius principals són el mill, la melca, nyam, i el cotó.

## Història

La ciutat de Keffi fou fundada al voltant de 1800 per Abdu Zanga (Abdullahi), un guerrer fulani del nord que la va convertir en la seu d'un emirat vassall subjecte a l'emir de Zaria (un poble a 246 quilòmetres al nord). Keffi va retre homenatge a Zaria al llarg del segle xix però tot i així fou constantment assaltada a la cerca d'esclaus; la seva guerra en el regnat de Sidi Umaru (1877-1894) amb la propera ciutat de Nasarawa va donar lloc a un pagament addicional d'esclaus a Zaria.
En 1902 els britànics va transferir la seu de la província de Nasarawa a Keffi per protegir les caravanes comercials que anaven cap al nord des del riu Benue. L'assassinat d'un administrador britànic a Keffi pel Zaria Magaji ("representant de Zaria"), que posteriorment va fugir a Kano (350 quilòmetres al nord-nord-est), el més poderós dels emirats fulani, van conduir a l'atac britànic a aquest emirat amb la derrota de Kano el 1903.
L'emir Alhaji Muhammadu Chindo Yamusa II, entronitzat l'11 de maig de 1978, va morir el 4 de desembre de 2015 quan tenia 70 anys deixant 2 vídues i 27 fills (i molts nets). El 14 de desembre de 2015 fou designat com a nou emir el seu fill Shehu Usman Yamusa II. La família Abdu Zanga és la família tradicional que governa l'emirat i Usman Yamusa II va obtenir cinc vots contra dos dels set electors (kingmakers). El nou emir va néixer el 4 de novembre de 1966 i va treballar pel govern de l'estat de Nasarawa i per la Comissió d'Universitats de Nigèria, en diversos càrrecs.

## Emirs

* 1802 - 1820 Abd Allahi Abdu Zanga dan Muhammadu Gani
* 1820 - 1835 Maizabo dan Muhammadu Gani
* 1835 - 1859 Jibrilu dan Abd Allahi
* 1859 - 1862 Muhamman dan Abd Allahi
* 1862 - 1877 Ahmadu I dan Abd Allahi
* 1877 - 1894 Sidi `Umaru dan Abd Allahi
* 1894 - 1902 Ibrahim dan Abd Allahi
* 1902 - 1921 Abd Allahi I dan Jibrilu
* 1921 - 1923 Abu Bakar I dan Yamusa
* 1923 - 1928 Abd Allahi II dan Ishaqu
* 1928 - 1933 Muhammadu I Mayaki Isa dan Ibrahim
* 1933 - 1948 Abu Bakar II dan Muhammadu
* 1948 - 1978 Ahmadu II Maikwato dan Abd Allahi
* 1978 - 2015 Muhammadu II Cindo Yamusa
* 2015- Shehu Usman Yamusa II

## Referències

* ↑ Mort de l'emir
* ↑ Nou emir
# Cal Claro

Cal Claro és un edifici del municipi del Molar (Priorat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici bastit de paredat, amb part de maó, arrebossat i pintat, cobert per una teulada a dos vessants. A la façana s'obren tres portes a la planta baixa, un balcó a l'entresolat, quatre balcons al primer pis i un balconet i tres finestres a les golfes. La porta principal és en arc de mig punt, el qual és ocupat per un forjat que conté la data de 1892 i les lletres "G R". La construcció no presenta elements d'interès.

## Història

El nom de cal Claro sembla remuntar-se als temps inicials del poble, atès que, dins el reduït sector antic, hi ha una casa que es coneix per cal Claro Vell, en contraposició a la nova edificació. Aquesta fou bastida -com en el cas de cal Coco -molt a prop de la casa mare, just en uns moments que l'economia comarcal iniciava un fort descens per causa de la fil·loxera. L'edifici presenta l'interès d'ésser construït d'acord amb els models vigents a les darreries de segle, però amb elements o pautes constructives ben tradicionals, tals com la presència d'un entresòl.

## Referències

* 1 2 «Cal Claro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2015].

## Enllaços externs

* «Cal Claro». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# José Joaquín Caudet Gómez

José Joaquín Caudet Gómez, (Benavites, 12 novembre 1976) conegut com a Ximet de Benavites, és un ex-jugador professional d'escala i corda en la posició de mitger. Juga la XI Lliga professional al 2001, fent trio amb Mezquita i Oñate, i un any després patiria una lesió al muscle que el portaria a la seua retirada prematura.
Va començar a jugar a pilota en l'edat de 5 anys, en 12 anys jugava a galotxa en l'equip de juvenils de Benavites, en 13 anys comença a entrenar en el trinquet de Sagunt sota la direcció de Miguel Royo, eixe mateix any fou seleccionat per les Escoles Federatives, dos anys després debutà de juvenil en el trinquet de Museros, seguidament va debutar al Trinquet de Pelayo (València), als 21 anys va jugar la seua primera partida de professional al trinquet de Bétera formant parella amb Victor contra Alvaro i Tino, en 2001/2002 va jugar la lliga professional Circuit Bancaixa, era un jugador que és caracteritzava per tindre una gran potència de volea, al 2003 va deixar prematurament la seua carrera esportiva per una greu lesió al muscle.

## Palmarès

* Galotxa:
** Campió juvenil trofeu el Corte Inglés 1991
* Escala i corda:
** Campió juvenil d'escala i corda: Trofeu Alberic 1993
** Subcampió IX Trofeu festes trinquet Museros 1994
** Campió de la Lliga Caixa Popular: 1998
** Subcampió trofeu festes de la Misericòrdia: Trinquet Borriana 1999
** Subcampió Trofeu Xiquet de Quart: Trinquet de Sagunt 2000

## Referències

* ↑ Diari Las Provincias, 6 de abril de 2000, pag 47, Melchor i Ximet dos mitgers de Benavites.
* ↑ Periòdic Levante, 22 de junio de 1999, pag 64, Los pelotaris de Benavites se visten a la antigua usanza.
* 1 2 L'Eliana periódic d'informació local N°10 pag/22 data:02/11/2002, XI Edició Circuit Bancaixa
* ↑ Periòdic El Mundo, Número 592, 29 de octubre de 2001, Innovación como clave del éxito, XI Circuit Bancaixa La nueva generación
# Antoni Vicenç Domènec

Antoni Vicenç Domènec (parròquia de Sant Gabriel de Grions, Principat de Catalunya, 1553 - Girona, 30 d'octubre del 1607) fou un historiador i dominic. La seva vida és glossada per Torras i Amat en el seu Diccionario crítico.
Nasqué en una família "honrada però pobra". Estudià teologia a Barcelona, després ensenyà gramàtica a Figueres per aconseguir sobreviure. Passà després a Roma per demanar dispensa o commutació del vot que havia fet d'entrar en algun orde religiós. Aconseguida aquesta, en tornar a Catalunya, sofrí una violenta borrasca en la qual tornà a renovar el mateix vot, que complí després d'arribar a Barcelona, entrant al Convent de Santa Caterina (Barcelona). Rebé l'hàbit de mans de Fr. Raimon Pasqual el 3 d'agost del 1580 als 27 anys. Fou nomenat després lector de filosofia i teologia del Convent de Llutxent (Regne de València), al capítol general de Roma de 1601; i en el 1605 el feren mestre. Recorregué quatre cops el Principat registrant arxius. El fruit dels seus viatges i treballs fou la història general que escrigué de les vides dels sants del Principat de Catalunya; havent registrat amb gran constància i molèsties els arxius de la província. Aquesta obra s'imprimí amb el títol de Flos sanctorum o Historia general de los santos y varones ilustres en santidad del principado de Cataluña (Barcelona, 1602), i es va reimprimir després a Girona l'any 1630 per Gaspar Garrich. Traduí del llatí al castellà les vides dels sants del seu orde escrites per Sant Antoní.
Els seus darrers anys tingué fama de taumaturg. Brillà amb tota sort de virtuts i Déu li concedí la virtut per a curar els malalts. Morí a Girona amb opinió de santedat a 1607 als 53 anys. No fou possible enterrar-lo fins després de tres dies per a satisfer la devoció de les gents que acudien a besar el seu cadàver.

## Obres

* Historia general de los santos y varones ilustres en santidad del Principado de Cataluña (1602)
* Historia de la vida y martirio de San German, Paulino, Iusto, y Scicio, catalanes del Empurdan (1645)
* Vida del gloriòs S. Sagimon martir y rey de Borgonya (entre 1770 i 1794)
* Vida, miracles y martiri del pagés sant del Vallés lo gloriós mártir y ditxós catalá Sant Madí (publicat en 1879)

## Referències

* ↑ Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 214 [Consulta: 20 setembre 2013].
* ↑ Nota: "Domènec" és el cognom.

## Enllaços externs

* «Antoni Vicenç Domènec». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Concili del Laterà V

El cinquè Concili del Laterà es va celebrar entre 1512 i 1517 presidit pels papes Juli II i, a la seva mort, Lleó X. Es va centrar a refermar el poder eclesiàstic romà, amenaçat des de França, amb mesures com l'obligació que cada llibre imprès fos aprovat per l'Església, mesura que desembocaria en la creació de l'Index librorum prohibitorum per mirar de donar una solució definitiva als problemes que la impremta estava causant a l'Església. També va proclamar que cada persona tenia una ànima única i immortal, enfront certs corrents cristians que ho posaven en dubte.

## Referències

* ↑ Llovet, Jordi «Index librorum prohibitorum: els vostres clàssics». El País, 07-06-2007.
# Cal Salvador Perelló

Cal Salvador Perelló és un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Riudecols (Baix Camp).

## Descripció

Casal noble, amb façana decorada amb esgrafiats. La portada és d'arc de mig punt adovellat, damunt el qual hi ha un escut en relleu. Aquest escut, força malmès, presenta dos càprids enfrontats, en posició heràldica, damunt una mena de font. Al primer pis hi ha tres balcons amb voladís de ceràmica del tipus "de vela", en colors verd i blanc. La barana de ferro no té gaire interès; els batents de fusta presenten decoració esculturada, de tipus floral, a la part alta. Al pis superior, sota el ràfec, hi ha una galeria correguda. A l'interior de l'edifici es conserven diverses portes de fusta tallada i una capella amb pintures de caràcter popular, fetes per Ioseph Cabrer. Obra de paredat, amb reforços de maons.

## Història

Casa d'estil renaixentista amb elements moderns. A la clau de l'arc de la porta hi ha la inscripció "IHS / AÑY / 1732". La barana dels balcons és de cap al 1830. La capella va ser restaurada el 1947 i les pintures són del 1736.

## Referències

* «Cal Salvador Perelló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 abril 2012].

## Enllaços externs

* «Cal Salvador Perelló». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Emporió

Emporió (en grec, Εμποριό) és un poble i un jaciment arqueològic de l'illa de Quios (Grècia). Administrativament pertany a la unitat perifèrica de Quios, al municipi de Quios, a la unitat municipal de Mastijojoria, i a la comunitat local de Pyrgí. L'any 2011 tenia una població de 47 habitants.

## Arqueologia

En aquest lloc s'han dut a terme excavacions dirigides per l'Escola Britànica d'Atenes entre 1952 i 1955.
La ubicació del jaciment, al sud de l'illa de Quios, era afavorida per la presència d'un port natural. L'assentament fou habitat des del neolític. El destruïren al 3000 ae.
Al s. XIII ae hi predomina una cultura local relacionada sobretot amb Anatòlia, com mostren la ceràmica i els usos funeraris d'aquest període, tot i que s'observen contactes comercials amb el món micènic. Al segle xii aC, però, després de la caiguda dels palaus micènics, s'aprecia un canvi cultural a Emporió, on desapareixen molts elements anatòlics i n'augmenten els micènics, i de manera molt significativa les tradicions culinàries. Aquest canvi s'ha interpretat com la colonització de l'assentament per part de persones d'origen grec. Aquesta colonització només durà uns 120 anys, ja que el llogaret fou destruït a l'entorn del 1100 ae.
Al cim del turó anomenat «Profeta Elies» s'ha trobat un edifici prehistòric que podria haver estat la residència d'un cap local, així com un temple d'Atena de mitjan segle VI ae, que fou destruït a principis del s. V i reconstruït al IV ae. Aquesta acròpoli tenia una muralla d'uns 800 m de llarg i 2 m d'alçada. D'altra banda, al vessant sud-oest s'han trobat restes d'un assentament fundat al s. VIII ae que fou abandonat cap a finals del s. II ae. A més, prop del port hi havia un temple dedicat a Apol·lo.

## Referències

* ↑ Detall del cens de 2011 (en grec).
* ↑ Ministeri de Cultura de Grècia: Emporió (en grec).
* ↑ Emporió en la pàgina www.chiosonline.gr Arxivat 2016-09-30 a Wayback Machine. (en grec).
* ↑ Marta Guzowska y Assaf Yassur-Landau, Obecność Mykeńczyków na wyspach wschodniego Morza Egejskiego, pàgs. 50-52 en revista Światowit 2-43 (2000) (en polonés).
# Juan Ramón Cabrero Obrer

Juan Ramón Cabrero Obrer, conegut futbolísticament com a Juanra (nascut el 24 d'abril de 1980 a València), és un futbolista que juga actualment a l'Hèrcules CF.

## Enllaços externs

* «Perfil i estadístiques de Juanra» (en alemany). transfermarkt.de. [Consulta: 16 abril 2011].
# Antoni Vicens Massot

Antoni Vicens Massot (Felanitx, 8 de juny de 1949 - Felanitx, 30 de maig de 2023) va ser un destacat mestre, regidor de Cultura i director del Setmanari Felanitx, contribuint significativament al desenvolupament cultural i social de la seva comunitat.

## Biografia

Antoni Vicens Massot va néixer el 8 de juny de 1949 a Felanitx, Mallorca. Des de jove, va demostrar un gran interès per l'educació i la cultura, allunyant-se de les ambicions merament econòmiques i abraçant valors més profunds de desenvolupament personal i social.

### Carrera Professional

Entre 1989 i 2003, Antoni Vicens Massot va dirigir amb el Centre Cultural de Felanitx, un dels punts neuràlgics de la vida cultural de la localitat. Durant aquesta etapa, va fomentar diverses iniciatives que van enriquir el panorama artístic i cultural de la regió. La seva gestió es va caracteritzar per un profund interès en la promoció de projectes culturals i artístics en col·laboració amb altres municipis, establint vincles culturals que enriquien tota la regió de Mallorca.
Paral·lelament a la seva tasca com a director del centre cultural, Vicens Massot també va dedicar part de la seva carrera a l'ensenyament. Va ser un apassionat mestre, preocupat per la formació i el desenvolupament dels joves. Va dirigir la cooperativa d'ensenyament Es Lledoner, deixant una empremta significativa en l'educació dels nens i joves de Felanitx.

#### El Setmanari Felanitx

Una de les seves més notables contribucions va ser la direcció del Setmanari Felanitx del 2011 al 2018, una publicació local que va impulsar i mantenir amb passió. Aquesta revista es va convertir en un mirall de la vida i les activitats de la comunitat, mostrant l'evolució cultural, política i social del poble.

## Referències

* ↑ «Ha mort Antoni Vicens Massot, qui va ser mestre, regidor de Cultura i director del Setmanari Felanitx», 31-05-2023. [Consulta: 23 juliol 2023].
* ↑ Balears, A. R. A. «Mor Toni Massot», 01-06-2023. [Consulta: 23 juliol 2023].
* ↑ «QUIÉN es QUIÉN en el cooperativismo de trabajo: Antoni Vicens Massot», 13-03-2009. [Consulta: 23 juliol 2023].
* ↑ «En record de Toni Massot». [Consulta: 23 juliol 2023].
# Rih essed

Rih essed (àrab: ريح السد, Rīḥ as-sadd, ‘El vent de la presa’; anglès: Man of Ashes, ‘L'home de cendres’) és una pel·lícula dramàtica tunisiana de 1986 dirigida per Nouri Bouzid. Es va projectar en la secció Un Certain Regard del Festival de Cannes de 1986.

## Sinopsi

Un jove ebenista de Sfax, Hachemi, ha de seguir la decisió dels seus pares i casar-se. No obstant això, ell i un altre noi, Farfat, van ser violats de petits pel seu capataz Ameur, i continuen traumatitzats per això.

## Repartiment

* Imed Maalal : Hachemi
* Khaled Ksouri : Farfat
* Mustapha Adouani : Ameur
* Habib Belhadi
* Lamine Nahdi
* Yacoub Bchiri : M. Levy
* Wassila Chaouki : Sejra

## Recepció crítica

Si la pel·lícula té un cert èxit de públic, és objecte de polèmica amb les autoritats tunisianes, sobretot després d'obtenir el Tanit d'or durant la 11a edició del Festival de Cinema de Cartago. Se li critica per exemple que el personatge jueu, el senyor Lévy, sigui, amb el de l'antiga prostituta, Sejra, el portador d'un passat tolerant i obert. A més, la pel·lícula posa en dubte la societat tunisiana de l'època, oferint-se a veure una sexualitat inquietant. També va guanyar la Palmera de plata a la VII edició de la Mostra de València.

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: Man of Ashes». festival-cannes.com. [Consulta: 17 juliol 2009].
* ↑ Vincent Rémy. «L'Homme de cendres» (en francès). telerama.fr. [Consulta: 29 abril 2014].
* ↑ Hédi Khélil. «Nouri Bouzid». A: Abécédaire du cinéma tunisien (en francès). Tunis: Simpact, 2007, p. 433. ISBN 978-9973-61-457-5.
* ↑ El último filme del director yugoslavo Rajko Grlic gana el premio de la Mostra de Valencia, El País, 20 d'octubre de 1986

## Enllaços externs

* tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Cotopaxi (desambiguació)

Cotopaxi és el nom dels següents llocs:
* Geografia física: El Cotopaxi és una muntanya de l'Equador.
* Geografia política: La província de Cotopaxi és una de les 22 províncies de l'Equador, amb capital a Latacunga.
# Turdina roquera rogenca

La turdina roquera rogenca (Gypsophila calcicola) és un ocell de la família dels pel·lorneids (Pellorneidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb matolls a les terres baixes al centre de Tailàndia.

## Referències

* ↑ «Turdina roquera rogenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Campbell (Ohio)

Campbell és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 9.460 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Campbell tenia 9.460 habitants, 3.729 habitatges, i 2.602 famílies. La densitat de població era de 979,2 habitants per km².
Dels 3.729 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,9% hi vivien parelles casades, en un 18,2% dones solteres, i en un 30,2% no eren unitats familiars. En el 28% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 21% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.803 $ i la renda mediana per família de 37.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.558 $ mentre que les dones 20.121 $. La renda per capita de la població era de 17.981 $. Aproximadament el 16,1% de les famílies i el 18,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Campbell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Campbell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].