OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ramón de Llano y Chávarri

Ramón de Llano y Chávarri (Lanteno, Aiara, Àlaba, segle xviii — Madrid?, segle XIX) fou un comerciant i polític basc. El 1800 s'establí a Mèxic, on va fundar una casa comercial amb el seu germà Manuel de Llano. Mantenia contactes amb l'Havana i Veracruz i es dedicava al tràfic d'esclaus procedents de Zanzíbar, Moçambic i Costa d'Or, tot finançat per la banca de París amb el contraban de productes francesos.
El 1816 Ramón i Manuel marxaren a Londres, després a París i el 1819 establiren una nova casa comercial a Barcelona, que dirigiren conjuntament fins a la mort de Manuel de Llano el 1829. Tenia una fàbrica de teixits i tres d'aiguardent. Reconegut liberal, durant el trienni liberal fou nomenat delegat a Catalunya de l'Empréstito Nacional (1820) i comandant de la Milícia Nacional a Barcelona (1821). Fou elegit diputat a Corts per la província de Barcelona després de l'aprovació de l'Estatut Reial de 1834 i el 1837 es va establir a Madrid, on el 1838 va fundar l'empresa Llano y Cía amb un contracte amb l'Estat per a rendabilitzar l'explotació de pólvora, sofre i salitre a les costes espanyoles. Fou pare d'Amalia de Llano y Dotrés, primera comtessa de Vilches.

## Referències

* ↑ La Neonobleza Isabelina: los condes de Vilches Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., p. 5-6

## Enllaços externs

* «Ramón de Llano y Chávarri». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Fitxa del Congrés dels Diputats
# Regió Sava

Sava és una regió de Madagascar. La seva capital és Sambava. Fins a l'any 2009 Sava pertanyia a la Província d'Antsiranana . Aquesta regió està situada a la part nord de la costa oriental de Madagascar. Limita amb Diana al nord, la Regió Sofia a l'oest i Analanjirofo al sud. L'any 2004 tenia 805.300 habitants i ocupava una superfície de 25518 km². Dins aquesta regió hi ha el Parc Nacional Marojejy.
El nom d'aquesta regió està composta per les lletres inicials de les quatre ciutats principals: Sambava, Antalaha, Vohémar, i Andapa. Cadascuna d'aquestes ciutats reivindica el nom honorífic de Capital Mundial de la Vainilla, especialment produeixen l'orquídia vainilla de la varietat Bourbon vanilla.

## Divisions administratives

Sava està dividida en quatre districtes, els quals estan subdividite en 75 communes (municipis).
* Districte d'Andapa
* Districte d'Antalaha
* Districte de Sambava
* Districte de Vohemar

## Zones protegides

* Parc Nacional de Marojejy
* Parc Nacional de Masoala
* Reserva d'Anjanaharibe-Sud
* Parc Macolline

## Rius

Són els rius de nord a sud:
* Manambato
* Manambaty
* Fanambana
* Bemarivo
* Androranga
* Lokoho
* Riu Onive

## Referències

* ↑ Ralison, Eliane; Goossens, Frans. «Madagascar: Profil des marchés pour les évaluations d'urgence de la sécurité alimentaire» (PDF) (en francès). Programme Alimentaire Mondial, Service de l'Evaluation des besoins d'urgence (ODAN). [Consulta: 24 febrer 2008].

## Enllaços externs

* SAVA Region Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine. – Lloc web oficial
# Religions salvacionistes xineses

Les religions salvacionistes xineses o sectes religioses populars xineses són una tradició religiosa xinesa caracteritzada per la preocupació per la salvació i la realització moral de la persona i de la societat. Es distingeixen per l'igualitarisme, una persona carismàtica fundadora sovint informada per una revelació divina, una teologia específica escrita en textos sagrats, una escatologia mil·lenària i un camí voluntari de salvació, una experiència encarnada de la lluminositat mitjançant la curació i l'autocultiu, i una orientació expansiva mitjançant l'evangelització i la filantropia. Alguns estudiosos consideren que aquestes religions són un fenomen únic, i uns altres les consideren la quarta gran categoria religiosa xinesa, juntament amb el confucianisme, el budisme i el taoisme ben establerts. Generalment aquestes religions se centren en l'adoració del Déu universal, ja sigui representat com a masculí, femení o sense gènere, i consideren als seus patriarques com a encarnacions de Déu.
La frase "religions salvacionistes xineses" (en mandarí: 救度 宗教) (en pinyin: jiùdù zōngjiào) és un neologisme contemporani encunyat com a categoria sociològica, i que dona prominència a les sectes religioses populars, la recerca central és la salvació de l'individu i la societat, en altres paraules, la realització moral dels individus en comunitats de sentit reconstruïdes. Els erudits xinesos tradicionalment els descriuen com sectes religioses o creences populars (en mandarí: 民间 信仰) (en pinyin: mínjiān xìnyǎng). Aquestes noves religions són diferents de la religió tradicional comuna dels xinesos "han" que consisteix en l'adoració de Déus i avantpassats, tot i que en català hi ha una confusió terminològica entre les dues. Un nom col·lectiu que ha estat en ús possiblement des de l'última Dinastia Qing és huìdàomén (en mandarí: 会 道门). Les seves congregacions, punts de trobada i llocs de culte, es solen anomenar Tang (en mandarí: 堂). Els erudits occidentals sovint els qualifiquen erròniament com esglésies protestants. Les religions vietnamites Minh Đảo i Cao Dai van sorgir de la mateixa tradició i moviment de les religions populars xineses.

## Referències

* ↑ Palmer, 2011. p. 19; passim
# Rangna

Rangna o Ranganagad o Prasidhagad) fou una antiga fortalesa de Maharashtra al cim d'un turó a uns 88 km al sud-oest de Kolhapur; el turó és escalonat en tres costats amb una fàcil ascensió pel nord. La fortalesa mesura 1,5 km d'est a oest i 700 metres de nord a sud.
Fou ocupat per Sivaji el 1659 que la va restaurar i fou la seva fortalesa preferida. Va romandre en endavant sempre en mans marathes dins l'estat de Kolhapur. El 1844 els britànics la van desmantellar.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Rangpur

* Aquest article tracta sobre sobre la ciutat de Bangladesh. Si cerqueu la capital del regne d'Ahom, vegeu «Rangpur (Ahom)».
Rangpur (Bengali: রংপুর, La llar del Benestar o de la Joia) és una ciutat i municipi de Bangladesh, capital del districte de Rangpur. La ciutat té una superfície de 43 km² i una població segons el cens provisional del 2006 de 251.699 habitants; el 1901 tenia 15.960 habitants. Està situada a 25° 45′ N, 89° 15′ E﻿ / ﻿25.750°N,89.250°E﻿ / 25.750; 89.250

## Història

La fundació s'atribueix tradicionalment al raja Bhagadatta, que apareix al Mahabharata. Fou ocupada pel rei de Gaur Ala al-Din Husain (1492-1519). Va ser erigida en capital d'un districte districte (abraçant un bom nombre de districtes actuals) després del 1765. El 1867 es va formar la municipalitat. El 1897 va patir un terratrèmol que la va destruir en gran part.

## Llocs interessants

* Al sud de la ciutat hi ha el Tajhat, un antic "rajbari" o palau del zamindar. El palau fou abandonat als anys cinquanta i va decaure ràpidament tot i que fou utilitzat com a cort de justícia fins als anys vuitanta; el 2004 fou restaurat àmpliament i va esdevenir un museu d'antigues inscripcions, art i monedes de la regió.
* Col·legi Carmichael tané al sud de la ciutat, un dels centres educatius principals del nord de Bangladesh
* "Rangpur Cadet College" establert el 1969, un altre important col·legi
* Rangpur Zila School
* Palau Tajhat (Rangpur Museum)
* Carmichael College
* Rangpur Zilla School
* Police Lines School and College, Rangpur
* Ekattorer Boddho Bhumi
* Rangpur City Corporation

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Resolució 682 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 682 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 21 de desembre de 1990 després de recordar la Resolució 186 (1964) i totes les resolucions sobre Xipre fins a la més recent Resolució 680 (1990), El Consell expressa la seva preocupació pel que fa a la "crisi financera crònica i cada vegada més profunda" enfront de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre.
En aquest sentit, la resolució actual va decidir examinar els problemes de finançament de la Força i reportar-los abans de l'1 de juny de 1991 al respecte, amb vista a posar en pràctica un mètode alternatiu de finançament de la Força. Els membres del Consell no van considerar retirar la Força de l'illa, i van notar la seva necessitat com una valuosa missió de manteniment de la pau.

## Referències

* ↑ United Nations: Department of Political Affairs. Repertoire of the Practice of the Security Council: Supplement 1989–1992. United Nations Publications, 1989, p. 451–452. ISBN 978-92-1-137030-0.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)
* Línia Verda (Xipre)
* Invasió turca de Xipre

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 684 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 684 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 30 de gener de 1991 després de recordar les resolucions anteriors del Consell de Seguretat de les Nacions Unides sobre el tema, així com l'estudi de l'informe del Secretari General de les Nacions Unides sobre la Força Provisional de les Nacions Unides al Líban (FPNUL) aprovada a la Resolució 426 (1978), el Consell va decidir ampliar el mandat de la FPNUL durant sis mesos més fins al 31 de juliol de 1991.
El Consell va tornar a enfrontar el mandat de la Força i va demanar al Secretari General que informés sobre els progressos realitzats respecte a l'aplicació de les resolucions 425 (1978) i 426 (1978).

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)
* Conflicte del sud del Líban (1985-2000)
* Guerra Civil Libanesa

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 680 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 680 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada el 14 de desembre de 1990 va assenyalar un informe del Secretari General de les Nacions Unides en que, a causa de les circumstàncies actuals, la presència de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP) continuaria sent essencial per a un acord pacífic. El Consell va demanar al Secretari General que tornés a informar abans del 31 de maig de 1991 per seguir l'aplicació de la resolució.
El Consell va reafirmar les seves resolucions anteriors, inclosa la Resolució 365 (1974), va expressar la seva preocupació per la situació, va instar les parts implicades a treballar junts per la pau i una vegada més va estendre l'estacionament de la Força a Xipre, establert a la Resolució 186 (1964), fins al 15 de juny de 1991.
La resolució va ser aprovada per 14 vots contra cap, i Canadà es va abstenir de votar.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)
* Línia Verda (Xipre)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 686 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 686 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada el 2 de març de 1991 després de reafirmar les resolucions 660, 661, 662, 664, 665, 666, 667, 669, 670, 674, 677 i 678 (totes de 1990), el Consell va observar la suspensió d'operacions ofensives contra Iraq.
La resolució continuava exigint-li a l'Iraq que implementés les dotze resolucions, igual que revoqués les mesures preses referents a l'annexió de Kuwait, a acceptar immediatament la seva responsabilitat sota el dret internacional pels danys, els perjudicis o les lesions sofertes per Kuwait com a resultat de la invasió i ocupació de Kuwait per l'Iraq, a deixar en llibertat o lliurar les restes de tots els nacionals kuwaitians i estrangers i de restituir immediatament tots els béns kuwaitians confiscats per l'Iraq.
La resolució 686 també exigia que l'Iraq:
    (a) acabés els actes hostils o de provocació de les seves forces contra tots els Estats membres, inclosos els atacs de míssils i els vols d'aeronaus de combat;
    (b) acordés un alto el foc a la brevetat possible designant comandants militars perquè es reunissin amb els seus homòlegs estrangers;
    (c) acordés l'alliberament i l'accés immediat de tots els presoners de guerra amb els auspicis de la Creu Roja;
    (d) proporcionar tota la informació i assistència per identificar les mines, els paranys explosius i altres explosius iraquians, com les armes i materials químics i biològics tant a terra com per mar.
Finalment, el Consell li va demanar als Estats membres, així com a les Nacions Unides, els organismes especialitzats i altres organitzacions internacionals que cooperessin amb el govern de Kuwait en la reconstrucció del seu país, decidint que l'Iraq notifiqués al Secretari General i al Consell de Seguretat una vegada que hagi adoptat les mesures establertes en la resolució.
La resolució 686 va ser aprovada per 11 vots contra 1 (Cuba) i tres abstencions de la República Popular de la Xina, Índia i el Iemen.
l'Iraq després va realitzar concessions el 5 de març relacionades a la resolució, inclods la derogació de lleis i regulacions iraquianes a Kuwait.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Resolució 686 (1991)». Consell de Seguretat de les Nacions Unides, 02-03-1991. [Consulta: 14 març 2017].
* ↑ Lauterpacht, Elihu; Greenwood, Christopher J.. International Law Reports, Volume 125. Cambridge University Press, 2004, p. 631. ISBN 978-0-521-82989-2.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)
* Guerra del Golf
* Invasió de Kuwait

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Ratolí de bosc petit del Japó

El ratolí de bosc petit del Japó (Apodemus argenteus) és una espècie de rosegador de la família dels múrids. Només es troba al Japó. Són rosegadors de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 75 a 94 mm i una cua de 74 a 101 mm. Poden arribar a pesar fins a 15,2 g.

## Referències

* ↑ «Ratolí de bosc petit del Japó». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 26 febrer 2017].
* ↑ Kaneko, Y. & Ishii, N. (2008). "Apodemus argenteus." 2008 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2008. [Consulta: 26 de febrer de 2017]
* ↑ Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
* ↑ J.R.Ellerman & T.C.s.Morrison-Scott. Checklist of Paleartic and Indian Mammals 1758-1946. Natural History Museum, London, 1966.
# Ratolí de cua peluda

El ratolí de cua peluda (Peromyscus boylii) és una espècie de rosegador de la família dels cricètids. Viu a Mèxic i l'oest dels Estats Units. Els seus hàbitats naturals van des dels boscos montans fins als deserts. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del metge i naturalista estatunidenc Charles Elisha Boyle.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; Timm, R.; Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I.; Lacher, T. Peromyscus boylii. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 juliol 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 53. ISBN 978-0801893049.
# Recurs d'alçada

El recurs d'alçada és un recurs de caràcter administratiu a través del qual se cerca que un òrgan administratiu superior revisi un acte dictat per un altre òrgan depenent jeràrquicament d'ell, buscant-hi que esmeni conforme a Dret l'acte de l'òrgan inferior.
El recurs d'alçada té una clara analogia amb un recurs d'apel·lació de l'ordre jurisdiccional.
El recurs d'alçada és potestatiu, de forma excepcional, com ho marca una norma amb rang de llei. Això és, l'administrat pot optar per no interposar-lo, preferint acudir directament a la via judicial, interposant-hi per això un recurs contenciós-administratiu davant del jutge competent. En la majoria d'ocasions, però, és requisit obligatori haver plantejat el recurs d'alçada en temps i forma, i que aquest no hagi estat estimat, com a mesura prèvia a poder acudir davant la jurisdicció contenciosa-administrativa.

## Terminis

Com indica la llei 39/2015 d'1 d'octubre, el recurs d'alçada presenta dos tipus de terminis. Si l'acte és exprés el termini per a interposar el recurs és d'un mes a partir de l'endemà d'aquest, mentre que si no ho és, el sol·licitant i altres possibles interessats poden interposar el recurs en qualsevol moment a partir de l'endemà del dia en què es produeixin els efectes del silenci administratiu. El termini màxim per dictar i notificar la resolució és de tres mesos. Transcorregut aquest termini sense que es dicti resolució, es pot entendre desestimat el recurs, excepte en el supòsit que preveu l'article 24.1 de la llei 39/2015, que indica que quan el recurs d'alçada s'hagi interposat contra la desestimació per silenci administratiu d'una sol·licitud pel transcurs del termini, s'entén estimat si, arribat el termini de resolució, l'òrgan administratiu competent no dicta resolució expressa sobre aquest recurs.
A nivell català, la llei 26/2010 de 3 d'agost de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya. és la que regula aquest recurs, tot i que en el seu articulat fa referència a la normativa bàsica que marca la llei 39/2015.

## Vegeu també

* Procediment administratiu

## Referències

* ↑ Llei 30/1992 de 26 de novembre de 1992 (castellà)
* ↑ LLEI 26/2010, del 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya.
# Rhamdia marthae

Rhamdia marthae és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,6 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Pardices, A., E. Bermigham i A. Montilla & I. Doadrio 2002: Evolutionary history of the genus Rhamdia (Teleostei: Pimelodidae) in Central America. Molecular Phylogenetics and Evolution v. 25: 172-189.
* Silfvergrip, A.M.C. 1996. A systematic revision of the Neotropical catfish genus Rhamdia (Teleostei, Pimelodidae). Stockholm University and Swedish Museum of Natural History. 156 pp. + 8 pls.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Resolució 1195 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1195 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 15 de setembre de 1998 després de reafirmar la resolució 696 (1991) i totes les resolucions posteriors sobre Angola, el Consell va ampliar el mandat de la Missió d'Observadors de les Nacions Unides a Angola (MONUA) fins al 15 d'octubre de 1998.
El Consell de Seguretat va afirmar que l'actual impasse en el procés de pau es devia al fet que UNITA no complia amb les obligacions que es deriven dels acords de pau, el Protocol de Lusaka i les resolucions pertinents del Consell de Seguretat, i va exigir que complís immediatament, particularment pel que fa a la desmilitarització de les seves forces i extensió de l'autoritat estatal a tot el país. A més, va exigir que UNITA deixés les zones que havia ocupat a través de mitjans militars i es transformés en un partit polític. S'ha instat al Govern d'Angola a reconsiderar la seva decisió de suspendre els membres d'UNITA del Govern d'Unitat i Reconciliació Nacional (GURN).
Es va demanar als Estats membres que implementessin plenament les restriccions contra UNITA imposades en les resolucions 864 (1993), 1127 (1997) i 1173 (1998). Finalment la resolució va aprovar la decisió del secretari general Kofi Annan d'instruir MONUA per ajustar el seu desplegament sobre el terreny a fi de garantir la seguretat i seguretat del personal de MONUA.

## Vegeu també

* Guerra Civil angolesa
* Protocol de Lusaka
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 – 1998)

## Referències

* ↑ «Security Council extends mandate of UN observer mission in Angola until 15 October». United Nations, 15-09-1998.
* ↑ United Nations, Office of Public Information. UN monthly chronicle, Volume 35. United Nations, Office of Public Information, 1998, p. 62.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1191 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1191 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 27 d'agost de 1998 després de reafirmar les resolucions 808 (1993), 827 (1993) i 1166 (1998), i examinar les candidatures per als càrrecs de magistrats del Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia rebudes pel Secretari General Kofi Annan el 4 d'agost de 1998, el Consell va establir una llista de candidats en concordança a l'article 13 de l'Estatut del Tribunal Internacional. La llista de nominats va ser la següent:
* Mohamed Bennouna (Marroc)
* David Hunt (Austràlia)
* Per-Johan Lindholm (Finlàndia)
* Hugo Aníbal Plans Mansilla (Xile)
* Patrick Robinson (Jamaica)
* Jan Skupinski (Polònia)
* S. W. B. Vadugodapitiya (Sri Lanka)
* Luis València-Rodríguez (Equador)
* Peter H. Wilkitzki (Alemanya)
La Assemblea General després va escollir Mohamed Bennouna, David Hunt i Patrick Robinson per servir a la tercera sala de Tribunal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia l'octubre de 1998.

## Vegeu també

* Guerra de Bòsnia
* Guerra de la independència croata
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 – 1998)

## Referències

* ↑ «Security Council forwards to General Assembly names of nine candidates for judges to the International Criminal Tribunal for former Yugoslavia». United Nations, 27-08-1998.
* ↑ «Assembly elects three judges to serve in new trial chamber of International Criminal Tribunal for former Yugoslavia». United Nations, 16-10-1998.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org