OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1997

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1997 es disputaren del 7 al 12 d'octubre de 1997 a Sant Sebastià, Euskadi. Aquesta fou la primera ocasió en què es disputaren les proves masculines i femenines en ruta i contrarellotge júniors.

## Resultats

| | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Proves masculines professionals |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Laurent Brochard França | 6h 16' 48" | Bo Hamburger Dinamarca | m. t. | Leon van Bon Països Baixos | m. t. |
| Contrarellotge masculina detalls | Laurent Jalabert França | 52' 01" | Serhí Hontxar Ucraïna | + 3" | Chris Boardman Regne Unit | + 20" |
| Proves femenines elit |||||||
| Cursa en línia femenina detalls | Alessandra Cappellotto Itàlia | 2h 44' 37" | Elisabeth Tadich Austràlia | m. t. | Catherine Marsal França | m. t. |
| Contrarellotge femenina detalls | Jeannie Longo França | 39' 15" | Zulfià Zabírova Rússia | + 1" | Judith Arndt Alemanya | + 29" |
| Proves masculines sub-23 |||||||
| Cursa en línia masculina sub-23 detalls | Kurt Asle Arvesen Noruega | 3h 00' 46" | Óscar Freire Espanya | m. t. | Gerrit Glomser Àustria | m. t. |
| Contrarellotge masculina sub-23 detalls | Fabio Malberti Itàlia | 40' 41" | Laszlo Bodrogi Hongria | + 27" | David George Sud-àfrica | + 31" |
| Proves masculines júniors |||||||
| Cursa en línia masculina júnior detalls | Crescenzo D'Amore Itàlia | 2h 54' 49" | Martin Bolt Suïssa | m. t. | Margus Salumets Estònia | m. t. |
| Contrarellotge masculina júnior detalls | Torsten Hiekmann Alemanya | 35' 56" | Michael Rogers Austràlia | + 1" | Aleksei Màrkov Rússia | + 15" |
| Proves femenines júniors |||||||
| Cursa en línia femenina júnior detalls | Mirella van Melis Països Baixos | 1h 50' 19" | Nicole Brändli Suïssa | m. t. | Sofie Andersson Suïssa | m. t. |
| Contrarellotge femenina júnior detalls | Olga Zabelinskaya Rússia | 19' 56" | Sylvia Hubscher Alemanya | + 36" | María Mercedes Cagigas Espanya | + 37" |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | França | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 2 | Itàlia | 3 | 0 | 0 | 3 |
| 3 | Alemanya | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | Rússia | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 5 | Països Baixos | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 6 | Noruega | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 | Suïssa | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 8 | Austràlia | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 9 | Espanya | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 10 | Dinamarca | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 | Ucraïna | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 | Hongria | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | Àustria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Estònia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Sud-àfrica | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Totale | Totale | 10 | 10 | 10 | 30 |

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Cyclisme - Championnats du Monde - 1997 - Hommes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 1r octubre 2013].
* 1 2 3 4 «Cyclisme - Championnats du Monde - 1997 - Femmes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 1r octubre 2013].
# Grup de Visegrád

El Grup de Visegrád és una aliança cultural i política de quatre països d'Europa central: la República Txeca, Eslovàquia, Polònia i Hongria que va néixer el 1991 amb Polònia, Hongria i Txecoslovàquia, al castell de Visegrád que li dona nom per accelerar la seva integració a la Unió Europea i continua operatiu per coordinar els interessos comuns dels quatre països malgrat que tots ells ja són part de la Unió des del 2004. Amb l'escissió de Txecoslovàquia en 1993 el grup es va convertir en plataforma per als quatre membres.
La presidència del grup és rotativa entre els seus membres i de caràcter anual. Els camps on centra la seva atenció el grup són els següents: promoció de l'energia nuclear, beques per als estudiants universitaris per afavorir l'intercanvi entre els quatre estats, unitats militars comunes per defensar Europa Central de possibles amenaces externes i mesures per incentivar els intercanvis comercials interns.

## Referències

* ↑ Adler, Katya. «Qué es el Grupo de Visegrado, "los chicos malos" que desafían a Francia y Alemania en la Unión Europea» (en castellà). BBC Mundo. [Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ López, María-Paz. «Hongria i la fissura de Visegrad». La Vanguardia, 11-04-2022. [Consulta: 26 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Dolný Lieskov

Dolný Lieskov és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1327.
# Hipòcrates d'Esparta

Hipòcrates d'Esparta (en llatí Hippocrates, en grec antic Ἱπποκράτης) fou un militar espartà que es menciona per primer cop quan va ser enviat amb Epícles a Eubea per incorporar-se a la flota d'Hegesàndrides, després de la derrota de Míndar a Cinossema l'any 411 aC.
Va anar amb Hegesàndrides cap a l'Hel·lespont on va ser nomenat segon en el comandament (ὲπιστυγεύς) de Mindar. Després de la decisiva derrota de Cízic del 410 aC, Hipòcrates va assumir el comandament a causa de la mort de Mindar i va escriure una carta a Esparta on deia: "La nostra bona fortuna s'ha acabat; Mindar ha mort; els homes tenen gana; no sabem què fer".
Cratesípides va ser enviat a l'Hel·lespont a agafar el comandament, i Hipòcrates sembla que va ser nomenat governador o harmost de Calcedònia. Quan Alcibíades i Tràsil van atacar aquesta ciutat l'any 408 aC, va presentar batalla als atenencs però en va sortir derrotat i va morir.

## Referències

* ↑ 6.Hippocrates a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 481
# Mafalda (pel·lícula)

Mafalda és una pel·lícula de l'Argentina filmada en Eastmancolor dirigida per Carlos Márquez segons el guió d'Alberto Cabado sobre la historieta del mateix nom de Quino que es va estrenar el 3 de desembre de 1981. Consisteix en una recopilació de curts de la sèrie animada de 1971 amb diferent música, muntatge i veus dels personatges.

## Argument

La vida de Mafalda, la seva família i els seus amics durant un any des de l'inici de les classes fins al Nadal.

## El personatge

Mafalda és la protagonista d'una historieta publicada a l'Argentina des del 29 de setembre de 1964, en la revista Leoplán, fins al 25 de juny de 1973, en el setmanari Siete Días Ilustrados.
Representa l'aspiració idealista i utòpica de fer d'aquest un món millor, encara que l'emboliquen el pessimisme i la preocupació a causa de les circumstàncies sociopolítiques que afligeixen permanentment al nostre planeta. Els comentaris i ocurrències de Mafalda són mirall de les inquietuds socials i polítiques del món dels anys seixanta. Denúncia, a través de les seves dites i accions, la maldat i la incompetència de la humanitat i la ingenuïtat de les solucions proposades per als problemes mundials, com la fam i les guerres.

## Veus

* Susana Klein …Veu de Mafalda
* Cecilia Gispert …Veu de Miguelito i Felipe
* Nelly Hering …Veu de la Mare de Mafalda
* Oscar Silva …Veu del Pare de Mafalda
* Paqui Balaguer …Veu de Manolito
* Susana Sisto …Veu de Susanita
* María del Pilar Lebrón …Veu
* Marta Olivan …Veu
* Haydeé Lesker …Veu

## Animació

* Catú … Direcció d'animació
* Miguel Nanni … Animació
* Roberto Garcí … Animació
* Luis Cedrés … Animació
* Cirilli … Animació
* Rodríguez … Animación
* Zalnerovich … Animació
* Ubaldo Galuppo … Animació
* Desplats … Producció d'animació
* Rovira … Producció d'animació

## Comentaris

La Nación va opinar:
| « | «La mateixa adorable i càustica Mafalda.» | » |
Néstor Tirri a Clarín va dir:
| « | «El cinema nacional també sap dibuixar.» | » |
El Heraldo del Cine va escriure:
| « | «Només resultaria objectable en aquesta labor de l'animació nacional, l'elecció d'algunes veus…per a doblegar als personatges.» | » |
La Razón va opinar:
| « | «La filosa ironia d'una noia terrible.» | » |
Manrupe i Portela escriuen:
| « | «Poc feliç adaptació cinematogràfica de la diva major del comic argentí, remix dels seus curts televisius. El contestari de la historieta és aquí permissiu i endolcit, tal vegada a la recerca del públic infantil.» | » |

## Llançament

Es va estrenar en 30 sales de cinema el 3 de desembre de 1981, va ser distribuïda per Aries Cinematográfica Argentina.

## Referències

* ↑ Mafalda a la Filmoteca de Catalunya
* ↑ CUANDO MAFALDA PADECIÓ LA CENSURA Arxivat 2023-08-15 a Wayback Machine., museodelcineba.org
* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001, p. 347. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre Mafalda a cinenacional.com
* Mafalda (pel·lícula) a Facebook
# Carèlia (desambiguació)

«Carèlia» té aquests significats:
* Carèlia, la terra dels carelians
* Carèlia Finlandesa, part de Carèlia que forma una província històrica de Finlàndia
* Carèlia Meridional, regió i divisió administrativa de Finlàndia, dins la província de Finlàndia Meridional
* Carèlia Septentrional, regió i divisió administrativa de Finlàndia, dins la província de Finlàndia Oriental
* República de Carèlia, entitat de la Federació Russa
* istme de Carèlia
# Gulp

El Gulp (Francès (rar): Galoppe) és un afluent del Geul que neix al lloc Gulpen a Hendrik-Kapelle a la província de Lieja a Bèlgica. Queden unes mencions escrites dels temps romans als quals el riu es deia Galopia o Gulippa, un mot que prové d'una arrel germànic que voldria dir Geul petit. És un dels rius rars que neix i que desemboca a dues localitats que tenen el mateix nom.

## Geografia

El riu té un curs molt sinuós i gairebé natural, tret dels recs construïts per a alimentar els molins als seus marges. El riu rega un paisatge molt divers amb selves, prats, camps, prats humits, aigües vives, horts… creuat amb camins fondos, aficionats pels passejants.
Des de Gulpen a Hendrik-Kapelle, el riu passa per Homburg i Moresnet, on rierols i petits fonts l'alimenten. Aigua avall passa Remersdaal, Teuven abans de travessar la frontera belgo-neerlandesa a la fita n° 17, posada el 1844, cinc anys després del tractat de Londres. A la província del Limburg neerlandès rega Slenaken, la selva del Grote Bos, Beutenaken, Waterop, Wijlre, Billinghuizen, Euverem, el castell Neuburg i Gulpen.

## Afluents

* Berilierebeek
* Mabroekerbeek
* Remersdalerbeek

## Curiositats

* El mas fortificat Veljaren a Homburg.
* El Castell d'Obsinnich a Remersdaal.
* Els castells Hof De Draeck i de Hoof a Teuven.
* El molí de Medael.
* El molí Broekmolen entre Slenaken en Beutenaken.
* El castell Karsveld.
* El molí de Wijlre, que serveix avui per a produir electricitat verd.
* El poble de Gulpen al qual desemboca al Geul.

## Referències

* ↑ «Gulpen (Gemeente Gulpen-Wittem)» (en neerlandès). Rijckheyt. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ Kuyper, J. «Oude kaart Gulpen, Limburg» (en neerlandès). Gemeente Atlas van Nederland, 1868. [Consulta: 15 setembre 2024].
* Afluents del Mosa en orde davall->damunt
Dieze - Niers - Swalm - Roer - Geleenbeek- Geul - Jeker - Voer - Berwijn - Julienne - Llègia - Ourthe - Hoyoux - Mehaigne - Samson -Sambre - Bocq - Burnot - Molignée - Lesse - Viroin - Semois - Bar - Kuer (Chiers) :
Vegeu també : • Mosa • França • Bèlgica • Països Baixos :
# Arcadi Volodos

Arkadi Arkàdievitx Volodós, rus: Аркадий Аркадьевич Володо́сь, habitualment transcrit com a Arcadi Volodos (Sant Petersburg, 24 de febrer de 1972) és un pianista rus, reconegut per la seva gran tècnica virtuosística i especialment per les interpretacions de Serguei Rakhmàninov i Franz Liszt, i també per les seves transcripcions.
Va començar la seva formació musical estudiant cant, seguint l'exemple dels seus pares, que eren cantants. Més tard s'interessà en la direcció d'orquestra mentre va ser estudiant a l'Escola Capella Glinka i al Conservatori de Sant Petersburg. Tot i que havia tocat el piano des de l'edat de vuit anys, no va dedicar-se a un estudi seriós de l'instrument fins al 1987. La seva formació pianística formal va tenir lloc al Conservatori de Moscou amb Galina Eguiazarova. Volodos també va estudiar al Conservatori de París amb Jacques Rouvier. Finalment va estudiar a Madrid, a l'Escola Superior de Música Reina Sofía amb Dimitri Baixkirov. Actualment viu a Espanya.

## Referències

* ↑ Thiollet, Jean-Pierre. 88 notes pour piano solo, 2015. ISBN 978-2-35055-192-0.
* ↑ «Arcadi Volodos: «Ce que je joue est le reflet de mon être»» (en francès), 02-01-2020. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ Note, Why. «Le mag du piano - Interview de Arcadi Volodos» (en francès). [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ «La magnifique sonorité d’un Arcadi Volodos !» (en francès). [Consulta: 26 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Hipòcrates d'Acragant

Hipòcrates (en grec antic: Ἱπποκράτης, llatí: Hippocrates) fou un polític de l'antiga Grècia natural d'Acragant i cosí del tirà Teró d'Agrigent, que juntament amb el seu germà Capis va voler enderrocar el seu parent. Els plans van fallir, i Teró va derrotar els rebels a la vora del riu d'Hímera. Els revoltats es van establir a la petita ciutat de Camic.

## Referències

* ↑ 2.Hippocrates a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 480
# Norwood (Ohio)

Norwood és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 21.675 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Norwood tenia 21.675 habitants, 9.270 habitatges, i 5.154 famílies. La densitat de població era de 2.682,3 habitants/km².
Dels 9.270 habitatges en un 26,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,8% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 44,4% no eren unitats familiars. En el 36,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 11,9% entre 18 i 24, un 32,4% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.223 $ i la renda mediana per família de 39.951 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.530 $ mentre que les dones 25.852 $. La renda per capita de la població era de 18.108 $. Aproximadament el 8,6% de les famílies i el 12,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Norwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Norwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Maeva

«Maeva» té aquests significats:
* Maeva, actriu pornogràfica francesa.
* (3916) Maeva, asteroide del cinturó exterior d'asteroides.
* Maeva Coutant, esportista francesa de Taekwondo.
* Maeva Mellier, esportista francesa de Taekwondo.
* Maeva, comuna associada de la Col·lectivitat d'ultramar de Polinèsia Francesa, que forma part de la comuna de Huahine.
# Casa B. Pinell

La Casa B. Pinell, o Casa Josep Badiella, és un edifici del centre de Terrassa (Vallès Occidental), al Raval de Montserrat, protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'edifici fa cantonada, amb mitgeres i dues façanes que donen, la principal, al Raval de Montserrat i, l'altra, al carrer de la Vila Nova. Consta de planta baixa i dos pisos. La façana principal conté la porta d'entrada i una gran finestra amb arcs rebaixats. El primer pis presenta un balcó amb finestra central; el segon pis és format per un grup de tres finestres iguals. La planta primera i els dos pisos estan separats per una línia d'imposta que a la façana lateral es veu trencada per una finestra amb un arc rebaixat i dos grups de finestres geminades al tercer pis. Acaba l'edifici una cornisa de ceràmica lleugerament corba.

## Història

Construït el 1916 per l'arquitecte Lluís Muncunill, l'edifici ha estat tradicionalment la seu del PSUC i del sindicat Comissions Obreres, i actualment allotja la seu terrassenca d'Iniciativa per Catalunya Verds.

## Referències

* ↑ «Casa B. Pinell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Halterofília als Jocs Olímpics d'estiu de 2008

La competició d'Halterofília als Jocs Olímpics d'estiu de 2008 es va celebrar entre el 9 i el 19 d'agost de 2008 al Gimnàs de la Universitat de Beihang. Va constar de 15 competicions; 8 en categoria masculina i 7 en categoria femenina.

## Medallistes
### Homes

| Event | Or | Plata | Bronze |
| 56 kg | Long Qingquan R.P. de la Xina | Hoàng Anh Tuấn Vietnam | Eko Yuli Irawan Indonèsia |
| 62 kg | Zhang Xiangxiang R.P. de la Xina | Diego Salazar Colòmbia | Triyatno Indonèsia |
| 69 kg | Liao Hui R.P. de la Xina | Vencelas Dabaya França | Yordanis Borrero Cuba |
| 77 kg | Sa Jae-hyouk Corea del Sud | Li Hongli R.P. de la Xina | Guevorg Davtian Armènia |
| 85 kg | Lu Yong R.P. de la Xina | Tigran Vardan Martirosyan Armènia | Jadier Valladares Cuba |
| 94 kg | Szymon Kołecki Polònia | Arsen Kasabiev Geòrgia | Yoandry Hernández Cuba |
| 105 kg | Andrei Aramnau Belarús | Dmitry Klokov Rússia | Marcin Dołęga Polònia |
| +105 kg | Matthias Steiner Alemanya | Evgeny Chigishev Rússia | Viktors Ščerbatihs Letònia |

### Dones

| Event | Or | Plata | Bronze |
| 48 kg | Chen Wei-ling Xina Taipei | Im Jyoung-hwa Corea del Sud | Pensiri Laosirikul Tailàndia |
| 53 kg | Prapawadee Jaroenrattanatarakoon Tailàndia | Yoon Jin-hee Corea del Sud | Raema Lisa Rumbewas Indonèsia |
| 58 kg | Chen Yanqing R.P. de la Xina | O Jong-ae Corea del Nord | Wandee Kameaim Tailàndia |
| 63 kg | Pak Hyon-suk Corea del Nord | Lu Ying-chi Xina Taipei | Christine Girard Canadà |
| 69 kg | Oksana Slivenko Rússia | Leydi Solís Colòmbia | Abeer Abdelrahman Egipte |
| 75 kg | Alla Vazhenina Kazakhstan | Lidia Valentín Espanya | Damaris Aguirre Mèxic |
| +75 kg | Jang Mi-ran Corea del Sud | Ele Opeloge Samoa | Mariam Usman Nigèria |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | R.P. de la Xina | 5 | 1 | 0 | 6 |
| 2 | Corea del Sud | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 3 | Rússia | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 4 | Corea del Nord | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 | Xina Taipei | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 6 | Tailàndia | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 7 | Polònia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 8 | Belarús | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8 | Alemanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8 | Kazakhstan | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 11 | Colòmbia | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 12 | Armènia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 13 | Espanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | Geòrgia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | Samoa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | Vietnam | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 18 | Cuba | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 18 | Indonèsia | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 20 | Canadà | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 | Egipte | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 | Letònia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 | Mèxic | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 | Nigèria | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Enllaços externs

* (anglès) Portal Oficial de Pequín 2008: halterofília Arxivat 2013-08-28 a Wayback Machine.
# Peticano

En Tipografia, les dimensions relatives de lletra, des dels inicis de la impremta fins a la introducció del sistema Didot cap a finals del segle xix, es mesuraven per «graus». Així, el grau de lletra Peticano (del francès, Petit Canon) fa referència a una mida de lletra proper a un cos de 26 punts.
És una mida de lletra relativament gran per a la composició de text, que està per sota del grau de Canon i per sobre del grau de Misal. Sovint acompanyava els títols o servia per als textos introductoris o bé per destacar part del contingut d'un llibre. Des d'una perspectiva contemporànea es podria considerar aquesta mida de lletra per a usos de macrotipografia.

## Bibliografia

* Sigüenza y Vera, Juan José, Mecanismo del arte de la imprenta para facilidad de los operarios que le exerzan, Madrid: Imprenta de la Compañía, 1811. Reedición en facsímil, Madrid: Ollero y Ramos, 1992.
* Serra y Oliveres, Antonio, Manual de la tipografía española, o sea arte de la imprenta. Madrid 1852.
# Desigualtat de Turán

En matemàtiques, les desigualtats de Turán són algunes desigualtats per als polinomis de Legendre trobats per Turán (1950) (i publicats per primera vegada per Szegö (1948).
Si P$_n$ és el n-èsim polinomi de Legendre, les desigualtats de Turán són:
    $\,\!P_{n}(x)^{2}>P_{n-1}(x)P_{n+1}(x){\text{ per a }}-1<x<1.$
Hi ha moltes generalitzacions a altres polinomis, sovint anomenades desigualtats de Turán, donats per Beckenbach i Seidel (1951).
Si H$_n$ és el n-èsim polinomi d'Hermite, les desigualtats de Turán són:
    $H_{n}(x)^{2}-H_{n-1}(x)H_{n+1}(x)=(n-1)!\cdot \sum _{i=0}^{n-1}{\frac {2^{n-i}}{i!}}H_{i}(x)^{2}>0~,$
Si T$_n$ és el n-èsim polinomi de Txebixov, les desigualtats de Turán són:
    $T_{n}(x)^{2}-T_{n-1}(x)T_{n+1}(x)=1-x^{2}>0{\text{ per a }}-1<x<1~.$

## Referències

* ↑ Turán, Paul «On the zeros of the polynomials of Legendre». Časopis Pěst. Mat. Fys., 75, 1950, pàg. 113–122.
* ↑ Szegö, G. «On an inequality of P. Turán concerning Legendre polynomials». Bull. Amer. Math. Soc., 54(4), 1948, pàg. 401–405. DOI: 10.1090/S0002-9904-1948-09017-6.
* ↑ Beckenbach, E. F.; Seidel, W.; Szász, Otto «Recurrent determinants of Legendre and of ultraspherical polynomials» (en anglès). Duke Math. J., 18, 1951, pàg. 1–10. DOI: 10.1215/S0012-7094-51-01801-7.

## Vegeu també

* Desigualtat d'Askey-Gasper
* Teorema de Sturm
# Homaloptera gymnogaster

Homaloptera gymnogaster és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia (Sumatra).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* ↑ Kottelat, M. i T. Whitten 1996. Freshwater biodiversity in Asia, with special reference to fish. World Bank Tech. Pap. 343:59 p.
# Andreu Manresa Montserrat

Andreu Manresa i Montserrat (Felanitx, Mallorca, 1955) és un periodista i escriptor mallorquí.
Des de l'any 1990 fins al 2015 fou el corresponsal del diari El País a les Illes Balears. Llicenciat en Ciències de la Informació, fou fundador i ha estat secretari general del Sindicat de Periodistes de les Illes Balears. Ha fet feina al Diario de Mallorca, al Diari de Balears i a la Radio Nacional de España, emissora de la qual fou el director a Balears i a Catalunya. Fou, durant quatre anys, cap de premsa del Consell General Interinsular i mig any del Govern de les illes Balears. Ha publicat, entre d'altres, les següents obres: Joan Estelrich, obres essencials (1987); El Rey y Mallorca (1987), Felanitx, felanitxers (1994), Baleares S.A. (1996), Felanitxeràlia (1998), Paratges i personatges de "Balears S.A." (2005), Invitació a la felicitat (2008), El Menjar i les Illes (2020).
Andreu Manresa fou elegit nou director general de l'Ens Públic de Radiotelevisió de les Illes Balears el 2015, després del procés de modificació de la Llei d'IB3. Va presentar la seva dimissió el setembre de 2023.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 10. Palma: Promomallorca, p. 181. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Andreu Manresa serà el director general d'IB3». AraBalears, 24-11-2015. [Consulta: 24 novembre 2015].