OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Els Misteris d'Olesa

Els Misteris d'Olesa, anomenats popularment Els Misteris, és una tradició d'Olesa de Montserrat que es realitza el dijous i divendres Sant en la qual hi ha onze imatges de la passió de Jesús de Natzaret repartides per diferents cases del poble. Aquesta tradició es comença a documentar entre el segle xvii i xviii. Durant la Guerra Civil gran part d'aquestes imatges quedaren destruïdes. Un cop passat el conflicte bèl·lic es van recuperar. Va tirar endavant fins al 1969, quan el Concili Vaticà II i també per la decisió consensuada d'alguns sacerdots de la Diòcesi de Barcelona entre els quals hi havia el de la Parròquia d'Olesa, Mn. Jaume Serrano, deixaren d'exposar-se al públic. L'any 1994, per iniciativa de l'olesà Mariano Segura, es va recuperar la tradició. L'any 2019 va celebrar-se el 25è aniversari de la recuperació i l'any 2020 no es va poder realitzar a causa de la pandèmia per coronavirus de 2019-2020.

## Els grillats

Els grillats són unes germinacions típiques de les celebracions de Setmana Santa a Olesa de Montserrat que serveixen per ornamentar els Misteris. Carregats de simbolisme, els grillats són germinacions de besses, el menjar típic dels coloms, que creixen en plena foscor. Es planten aproximadament un mes abans de Dijous Sant i no els pot tocar gens de llum.

## La ruta dels Misteris

La ruta dels Misteris d'Olesa és una inicitiva del Col·lectiu Misteris d'Olesa de Montserrat per tal de promocionar turísticament aquesta tradició. L'any 2017 es van instal·lar a tots els portals de les cases i locals on es poden trobar els onze misteris unes plaques amb codis QR per tal de poder seguir la ruta de manera autònoma. L'any 2018, la mateixa organització va crear un concurs d'Instagram així com un concurs sorteig si s'omple una butlleta que s'ha de timbrar a cada Misteri. Aquestes propostes es volen consolidar per als anys futurs.

## Els Misteris

* El Bes de Judes. (c/ Colom, 149.)
* La Pietat (c/ Clota, 30. Molí de l'Oli)
* Ecce Homo (c/ Església, 32.Ca l'Escossi)
* El camí del Calvari (c/Ample, 39. Cal Pel·la)
* La Flagel·lació de Jesús (c/ Creu Real, 18. Cal Puigjaner)
* L'Oració de l'Hort (c/ Santa Oliva, 34. monges paüles)
* El Sant Crist (Parròquia Santa Maria d'Olesa)
* Mare de Déu dels Dolors (Parròquia Santa Maria d'Olesa)
* Sant Sepulcre (c/ del Forn, 2. Ca la Planxadora).
* La Soledat de Maria al peu del Calvari (c/ Argelines, 24.)
* El Sant Crist de l'Agonia (c/ Indústria. Església de Sant Salvador)

## Referències

* ↑ «Misteris d'Olesa | Inici». [Consulta: 14 desembre 2017].
* ↑ «Els veïns d'Olesa posen a punt els tradicionals Misteris de Setmana Santa». [Consulta: 31 març 2018].
* ↑ «La ruta dels misteris a Olesa». [Consulta: 31 març 2018].
* ↑ «Misteris d'Olesa | Tots els misteris». Arxivat de l'original el 2018-04-01. [Consulta: 31 març 2018].
# Lidíades de Megalòpolis (tirà)

Lidíades de Megalòpolis (en llatí Lydiades, en grec antic Λυδιάδης o potser Λυσιάδης "Lysiádes") fou tirà de Megalòpolis. Va viure al segle III aC, i va ser un polític i estrateg de la Lliga Aquea.
Nascut en una obscura família va arribar en circumstàncies desconegudes al govern de la seva ciutat natal, Megalòpolis. Era un home ambiciós però de caràcter generós, i considerava que la tirania era la millor forma de govern pels ciutadans. Sembla que va pujar al poder en el temps en què Antígon II Gònates es va fer amo de Corint (244 aC) però probablement abans. Pausànias el menciona com un dels comandants de les forces de Megalòpolis contra Agis IV d'Esparta, associat a un altre general. Encara que no se sap la data d'aquest enfrontament, el fet de compartir el comandament indicaria que encara no tenia el poder suprem.
Va governar uns deu anys. Després de la caiguda d'Aristip, tirà d'Argos, en lloc d'esperar ser atacat, va abdicar del poder i va permetre a la ciutat ingressar a la Lliga Aquea com estat lliure. Aquesta generositat va ser recompensada pels aqueus, que el van nomenar estrateg de la confederació l'any 235 aC.
En el seu any de mandat, el seu desig de fama necessitava una acció brillant, i va dirigir una expedició contra Esparta a la que es va oposar Àrat de Sició. Era el segon home més important de la Lliga i va ser escollit estrateg dues vegades més alternades amb Àrat de Sició, tot i que aquest s'hi oposava. La gelosia va esclatar entre els dos homes i cadascun buscava reduir el suport popular de l'altra però la situació es va mantenir estable.
L'any 227 aC Àrat va evitar una batalla amb Cleòmenes III a Pal·làntion, el que va donar a Lidíades causa per renovar els seus atacs contra el seu rival, inútilment, ja que no va poder impedir que Àrat fos nomenat estrateg per dotzena vegada el 226 aC. Tot i l'enemistat Lidíades va agafar el comandament sota ordres del seu rival. Els exèrcits d'Àrat i Cleòmenes es van trobar no lluny de Megalòpolis i encara que Àrat no volia una batalla decisiva, Lidíades va iniciar l'atac amb la cavalleria i va derrotar els espartans als que va empaitar fins massa lluny, de manera que es va veure aïllat de la resta i va ser aniquilat pels espartans; ell mateix va morir a la lluita després d'una valent lluita. Cleòmenes generosament va honorar l'enemic caigut, i va retornar el cos adornat amb la insígnia de la dignitat reial per ser enterrat a Megalòpolis. En parlen Polibi i Plutarc.

## Referències

* ↑ 1.Lydiades a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 859-860
# Tiranet orellut de l'Equador

El tiranet orellut de l'Equador (Phylloscartes gualaquizae) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos dels Andes de l'est de l'Equador i nord del Perú.

## Referències

* ↑ «Tiranet orellut de l'Equador». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Viles del Japó

* Divisions administratives del Japó
* Nivel regional
* Regions (地方 chihō)
* Nivell prefectural
* Prefectures (都道府県 todōfuken)
* Nivell subprefectural
* Subprefectures (支庁 shichō)
* Ciutats designades (政令指定都市 seirei-shitei-toshi)
* Districtes (郡 gun)
* Nivell municipal
* Ciutats nucli (中核市 chūkaku-shi)
* Ciutats especials (特例市 tokurei-shi)
* Ciutats (市 shi)
* Barris especials (特別区 tokubetsu-ku)
* Viles (町 chō / machi)
* Pobles (村 son / mura)
* Nivell submunicipal
* Districtes urbans (区 ku)
* Barris (町丁 chōchō)
Una vila (町 chō) és un unitat administrativa local del Japó. És un organisme públic local que està geogràficament en les prefectures. Cal dir que les mateixes paraules (町 machi o chō) també són emprades per referir-se a noms de regions més petites, normalment una part d'un ku en una ciutat.

## Vegeu també

* Municipis del Japó
# Biagio Conte

Biagio Conte (Palerm, Sicília, 7 d'abril de 1968) és un ciclista italìà, ja retirat, que fou professional entre 1996 i 2003.
Bon esprintador, en el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa a la Volta a Espanya de 1996, en la qual també portà el mallot or de líder durant dues etapes; i una al Giro d'Itàlia de 2000. El 1997 fou tercer a la Milà-Sanremo.
Una vegada retirat exercí de director esportiu en diferents equips ciclistes.

## Palmarès

* 1990
** Vencedor d'una etapa del Giro de les Regions
* 1991
** 1r al Trofeu Zssdi
* 1993
** 1r al Trofeu Zssdi
** 1r a la Piccola Sanremo
* 1994
** 1r al Trofeu Papà Cervi
* 1995
** 1r al Giro del Belvedere
** 1r al Trofeu Ciutat de Castelfidardo
** 1r a la Coppa Caivano
* 1996
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa del Trofeo dello stretto
* 1997
** 1r al Giro de l'Etna
** 1r al Gran Premi de la costa dels Etruscs
* 1999
** Vencedor d'una etapa del Circuit des Mines
* 2000
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2001
** Vencedor de 2 etapes del Regio Tour
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica i 1r de la classificació per punts

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1996. Abandona (16a etapa). Vencedor de 2 etapes. Porta el mallot or durant 2 etapes
* 1997. 118è de la classificació general
* 2000. 122è de la classificació general
* 2001. Abandona (11a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1998. Abandona (17a etapa)
* 1999. 87è de la classificació general
* 2000. 78è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2001. 127è de la classificació general
* 2002. 101è de la classificació general
* 2003. Abandona (18a etapa)

## Referències

* 1 2 «CONTE Biagio». [Consulta: 8 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Biagio CONTE» (en italià). [Consulta: 8 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Biagio Conte a sitiodeciclismo.net
# Pseudocheilinus dispilus

Pseudocheilinus dispilus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Reunió i Maurici.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., 1999. Revision of the Indo-Pacific labrid fishes of the genus Pseudocheilinus, with descriptions of three new species. Indo-Pacific Fishes (28):34 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bandera de Vila-sana

La bandera oficial de Vila-sana té el següent blasonament:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, groga, amb tres faixes viperades negres, cadascuna de quatre puntes a dalt i tres a baix, i el primer terç vertical verd fosc, amb l'espasa flamejada amb la punta a dalt blanca guarnida de groc, d'alçària 13/18 de la del drap i amplària 2/9 de la llargària del mateix drap, al centre.
Va ser aprovada el 13 de setembre de 2007 i publicada en el DOGC el 27 de setembre del mateix any amb el número 4967.

## Vegeu també

* Escut de Vila-sana
* Escuts i banderes del Pla d'Urgell

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/2822/2007, de 13 de setembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Vila-sana.» (pdf). DOGC num. 4967, 27-09-2007. [Consulta: 12 desembre 2009].
# Recopa d'Europa de futbol 1979-80

La Recopa d'Europa de futbol 1979-80 fou la vintena edició de la Recopa d'Europa de futbol. La final fou guanyada pel València CF enfront l'Arsenal FC.

## Ronda preliminar

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Rangers FC | 3-0 | Lillestrøm S.K. | 1-0 | 2-0 |
| B1903 | 7-0 | APOEL FC | 6-0 | 1-0 |

## Primera ronda

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| FC Dynamo Moscou | (abd) | KS Vllaznia Shkodër | - | - |
| Sliema Wanderers | 2-9 | Boavista FC | 2-1 | 0-8 |
| Cliftonville F.C. | 0-8 | FC Nantes Atlantique | 0-1 | 0-7 |
| BSC Young Boys | 2-8 | FC Steaua Bucureşti | 2-2 | 0-6 |
| Reipas Lahti | 0-2 | FC Aris Bonnevoie | 0-1 | 0-1 |
| ÍA | 0-6 | FC Barcelona | 0-1 | 0-5 |
| B1903 | 2-6 | València CF | 2-2 | 0-4 |
| Rangers FC | 2-1 | Fortuna Düsseldorf | 2-1 | 0-0 |
| Arsenal FC | 4-0 | Fenerbahçe SK | 2-0 | 0-0 |
| Wrexham A.F.C. | 5-7 | 1. FC Magdeburg | 3-2 | 2-5(pr) |
| Panionios NFC | 5-3 | FC Twente | 4-1 | 1-2 |
| IFK Göteborg | 2-1 | Waterford FC | 1-0 | 1-1 |
| FC Wacker Innsbruck | 1-3 | Lokomotiva Košice | 1-2 | 0-1 |
| Beerschot VAC | 1-2 | NK Rijeka | 0-0 | 1-2 |
| Arka Gdynia | 3-4 | PFC Beroe Stara Zagora | 3-2 | 0-2 |
| Juventus F.C. | 3-2 | Győri ETO FC | 2-0 | 1-2 |

## Segona ronda

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| FC Dynamo Moscou | 1(c)-1 | Boavista FC | 0-0 | 1-1 |
| FC Nantes Atlantique | 5-3 | FC Steaua Bucureşti | 3-2 | 2-1 |
| FC Aris Bonnevoie | 2-11 | FC Barcelona | 1-4 | 1-7 |
| València CF | 4-2 | Rangers FC | 1-1 | 3-1 |
| Arsenal FC | 4-3 | 1. FC Magdeburg | 2-1 | 2-2 |
| Panionios NFC | 1-2 | IFK Göteborg | 1-0 | 0-2 |
| Lokomotiva Košice | 2-3 | NK Rijeka | 2-0 | 0-3 |
| PFC Beroe Stara Zagora | 1-3 | Juventus F.C. | 1-0 | 0-3(pr) |

## Quarts de final

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| FC Dynamo Moscou | 3-4 | FC Nantes Atlantique | 0-2 | 3-2 |
| FC Barcelona | 3-5 | València CF | 0-1 | 3-4 |
| Arsenal FC | 5-1 | IFK Göteborg | 5-1 | 0-0 |
| NK Rijeka | 0-2 | Juventus F.C. | 0-0 | 0-2 |

## Semifinals

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| FC Nantes Atlantique | 2-5 | València CF | 2-1 | 0-4 |
| Arsenal FC | 2-1 | Juventus F.C. | 1-1 | 1-0 |

## Final

Després de guanyar dues Copes de Fires en la dècada dels anys 60, el València aconseguí el seu tercer títol europeu a la final contra l'Arsenal. Aquesta va ser l'única ocasió en què la Recopa d'Europa es va decidir amb una tanda de penals, si bé anteriorment la final es va haver de repetir en tres edicions per haver acabat amb empat després de la pròrroga.
| València CF | 0–0 | Arsenal FC |
| Tanda de penals |||
| Kempes Solsona Rodríguez Castellanos Bonhof Arias | 5–4 | Brady Stapleton Sunderland Talbot Hollins Rix |
* Guanyador de la Recopa d'Europa 1979-80
* València CF Primer títol

## Enllaços externs

* Detalls a la web de la UEFA
* RSSSF
# Els Molinots

Els Molinots i El Molinot són dos edificis molt deteriorats del municipi de Torrelles de Foix (Alt Penedès) que formen part de manera individual de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Els Molinots

Les ruïnes o vestigis d'aquest molí són a frec i a sota mateix del Molinot de Dalt, del qual rebia l'aigua. Queda d'ell l'edificació amb dues cantoneres ben visibles on hi ha encaixat el carreu, la resta del molí ha sucumbit a causa de les rierades.

## El Molinot

El Molinot o Molinot de Dalt és una obra del municipi de Torrelles de Foix (Alt Penedès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es troba a la dreta de la riera de Pontons. Sota mateix de Torrelles de Foix s'hi veuen les restes del molí referit que consten d'un bocí de volta apuntada d'uns tres metres d'amplada.

## Referències

* ↑ «Els Molinots». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
* ↑ «El Molinot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
# Llanceta

Una llanceta o llanceta per a sang, és un petit instrument mèdic usat per al mostreig de sang capil·lar. Pot ser similar a un petit bisturí però sol portar una agulla de vegades una fulla de doble tall.
Les llancetes s'utilitzen per fer puncions, com una punció en el dit, per obtenir petites mostres de sang i són generalment d'un sol ús. Les llancetes també s'utilitzen per punxar la pell en les proves per buscar al·lèrgies.

## Porta-llancetes

Un porta-llancetes és un dispositiu per prendre mostres de sang, també conegut com a instrument de punció, és un instrument re-utilitzable equipat amb una llanceta d'un sol ús. Normalment és utilitzat per les persones que pateixen diabetis per a controlar periòdicament els nivells de glucosa en sang.
Un fet important de remarcar, és que la major part de models funcionen d'una forma semblant al percussor d'una pistola, tant si son d'armat previ o com de dispar directe, disparen l'agulla i la fan recular cap al darrere, fent la punció molt ràpida i pràcticament indolora, encara que suficient per a perforar el capil·lar i fer sortir una goteta de sang.
La profunditat de la penetració en la pell es pot ajustar per a diferents grossors de pell, així mateix, els dispositius de punció llargs s'utilitzen per a l'anàlisi de sang del cuir cabellut fetal per obtenir una mesura de l'estat àcid base del fetus.

## Mostreig de sang

Les petites mostres de sang capil·lar obtingudes es poden utilitzar per mesurar els nivells de glucosa en sang, hemoglobina com també per analitzar altres components de la sang.

## Galeria

* Caixa de llancetes d'un sol ús
* Llanceta de làmina
* Llanceta quadrada estàndard
* Porta-llancetes
* Sistema Accu-Chek Aviva 2

## Referències

* ↑ llanceta a Optimot
* ↑ «Abstract: The Allergy Pricker». Arxivat de l'original el 2012-10-18. [Consulta: 21 agost 2018].

## Vegeu també

* Glucèmia
* Diabetis tipus 2
* Glucòmetre
* OneTouch Ultra

## Enllaços externs

* Lancet In Diabetis Self Management
# Toti Martínez de Lezea

Esperanza Martínez de Lezea García (1949 - Vitòria, País Basc), més coneguda com a Toti Martínez de Lezea és una escriptora i traductora basca que escriu en castellà i en basc. També és traductora d'anglès, francès i alemany, guionista de televisió i actriu (fundadora del grup de teatre Kukubiltxo).

## Biografia

Toti Martínez estudià batxillerat a Vitòria i es desplaçà a Guipúscoa per aprendre-hi basc. Estudià també francès durant quatre anys a França, i després anglès tres anys a Anglaterra.
Treballa com a traductora i actriu, fundant, juntament amb el seu marit i altres joves de Larrabetzu el grup de teatre Kukubiltxo, en el qual participà durant cinc anys.
Entre el 1983 i el 1984 col·laborà amb el Departament d'Ensenyament del Govern Basc realitzant més de 40 vídeos educatius i escrivint dos llibres sobre llegendes basques i activitats teatrals impartint cursos al personal docent d'aquest departament.
El 1985 començà a col·laborar amb la televisió pública basca, Euskal Telebista, amb una sèrie de 13 capítols dirigida al públic infantil.
Entre el 1986 i el 1992 escrigué i dirigí per a ETB 1.200 programes infantils i juvenils en basc. El 1992 tornà a la seva activitat de traductora i intèrpret i començà una nova etapa d'activitat literària.

## Obra
### Novel·les

* La calle de la judería (castellà, basc) (1998). Ttarttalo
* Las torres de Sancho (castellà, basc) (1999). Ttarttalo
* La Herbolera (castellà, basc, alemany) (2000). Ttarttalo
* Señor de la guerra (castellà) (2000). Ttarttalo
* Los hijos de Ogaiz (castellà, basc, francès) (2001). Ttarttalo
* La abadesa: María, la excelenta (castellà, basc, alemany) (2002). Maeva Ediciones
* La voz de Lug (castellà) (2002). Maeva Ediciones
* La comunera. María Pacheco, una mujer rebelde (castellà, alemany, portuguès) (2003). Maeva Ediciones
* La cadena rota (castellà, basc, francés) (2004). Erein
* A la sombra del templo (2005). Maeva Ediciones
* El verdugo de Dios (castellà, alemany) (2006). Maeva Ediciones
* La Brecha (castellà) (2006). Ttarttalo
* El jardín de la Oca (castellà, alemany) (2007). Maeva Ediciones
* La Flor de la Argoma (2008) (castellà, basc). Erein
* Muerte en el priorato (castellà) (2008) Alfaguara Juvenil.
* Perlas para un collar. Judías, moras y cristianas en la España Medieval (amb Ángeles d'Irisarri) (castellà) (2009). Suma de las letras
* La Universal (castellà) (2010). Maeva Ediciones
* Veneno para la Corona (castellà, basc) (2011). Erein
* Mareas (castellà, basc) (2012). Ttarttalo
* Itahisa (castellà, basc) (2013). Erein
* ENDA (castellà, basc, rus) (2014). Erein
* Y todos callaron (castellà, basc) (2015). Erein

### Altres

* Leyendas de Euskal Herria (basc, castellà). Erein
* Brujas (basc, castellà) Erein
* Placeres Reales, Reyes, Reinas, Sexo y Cocina (castellà). Maeva Ediciones
* Los Grafitis de Mamá (castellà). Maeva Ediciones

## Referències

* ↑ La calle de la judería, biografia de l'autora. Editorial Ttarttalo. Donòstia 2007. ISBN 978-84-8091-482-6
# Vilgort

Vilgort (en rus: Выльгорт) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 29 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Beauvernois

Beauvernois és un municipi francès, situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 89 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Beauvernois era de 89 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 66 habitatges, 45 eren l'habitatge principal de la família, 15 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 61 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 45 habitatges principals, 40 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 28 en tenien cinc o més. 44 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Beauvernois el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 4 | 85 a 89 | 8 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 57 persones, 39 eren actives i 18 eren inactives. De les 39 persones actives 38 estaven ocupades (21 homes i 17 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 18 persones inactives 11 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Beauvernois hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 356 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Beauvernois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Beauvernois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Puigventós (desambiguació)

«Puigventós» té aquests significats:
    Vegeu també