OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# A todo tren 2. Sí, les ha pasado otra vez

A todo tren 2. Sí, les ha pasado otra vez (anteriorment coneguda per A todo tren 2. Ahora son ellas) o simplement A todo tren 2, és una pel·lícula espanyola del 2022, dirigida per Inés de León i protagonitzada per Paz Vega i Paz Padilla. Es tracta d'una seqüela de A todo tren. Destino Asturias de 2021.

## Argument

Fa un any, en Ricardo (Santiago Segura) i en Felipe (Leo Harlem), encarregats de portar els nens a un campament, es van quedar fora del tren i van deixar els nens a dins. La Clara (Paz Vega) ja no se'n refia i decideix aquest any portar els nens personalment amb ajuda de la seva amiga Susana (Paz Padilla). Tot i això, ara seran elles les que arran d'un accident se separin dels nens.

## Repartiment

* Paz Vega com a Clara.
* Paz Padilla com a Susana.
* Santiago Segura com a Ricardo.
* Leo Harlem com a Felipe.
* Diego Arroba com a Unai.
* David Guapo com a Arturo.
* Inés de León com a Esther
* Chani Martín com a Romario
* Carlos Iglesias com a Morris
* Ramón Langa com a Navales
* Marta González de Vega com a guàrdia civil
* Javier Losán com a guàrdia civil
* David Fernández com a mossèn
* Goizalde Núñez com a senyora a l'estació

### Col·laboració especial

* Florentino Fernández com a Lucas Ferraro Esparza.
* Kerem Bürsin com a Kerem.
* Nachter com a xicot de la passatgera.

### Infants

* Alan Miranda com a Marcos.
* Eneko Otero com a Nacho.
* Luna Fulgencio com Lara.
* Javier García com a Fernandito.
* Sirena Segura com a Diana.
* Verónica López com a Cris.
* Hugo Simón Blasco com a Pablito.

## Crítica

Les crítiques professionals de la pel·lícula tendeixen a ser negatives. Quim Casas d'El Periódico de España escriu que: "Tot és bastant atribolat i no gaire ben escrit. Les interpretacions són estridents i confonen de vegades comèdia amb facècia", mentre que Rubén Romero de Cinemanía opina de la interpretació de Paz Padilla que "la seva histriònica omnipresència és altament irritant". Per contra, Fausto Fernández de Fotogramas escriu que la pel·lícula ha "convertit Paz Vega i la seva homònima Paz Padilla en èmules de Dean Martin i Jerry Lewis".

## Referències

* ↑ Las críticas de cine de la semana: 'La emperatriz rebelde', 'El menú', 'A todo tren 2', 'Venus' y 'Noche de paz' en epe.es
* ↑ Crítica de 'A todo tren 2: Sí, les ha pasado otra vez' en Cinemanía
* ↑ Crítica de 'A todo tren 2: Sí, les ha pasado otra vez', el tren de las Paces en Fotogramas
# Xantippe (cràter)

Xantippe és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 40,4 km de diàmetre. Porta el nom de Xantipa (f. segle vi aC), esposa de Sòcrates, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Xantippe». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Banhòlas

Banhòlas (en francès Bagnoles) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude.
# Daniel Ricardo Díaz

Daniel Ricardo Díaz (Salta, 7 de juliol de 1989) és un ciclista argentí professional des del 2010 i actualment a l'equip Delko-Marseille Provence-KTM.
Del seu palmarès destaca el campionat nacional en ruta de 2014 i les dues victòries finals al Tour de San Luis el 2013 i el 2015.

## Palmarès

* 2009
** 1r a la Doble Bragado i vencedor de 2 etapes
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a l'Equador
* 2010
** 1r a la Volta a la Comunitat de Madrid sub-23
** 1r a la Santikutz Klasika
** 3r a la Volta a Navarra i vencedor de 2 etapes
* 2012
** Vencedor d'una etapa al Tour de San Luis
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bolívia
* 2013
** 1r al Tour de San Luis
* 2014
** Campió de l'Argentina en ruta
* 2015
** 1r al Tour de San Luis i vencedor de 2 etapes

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Diagrama de Wiggers

El Diagrama de Wiggers és un diagrama usualment utilitzat en fisiologia cardíaca.
L'eix X s'utilitza per mesurar el temps, mentre que l'eix Y conté tot el següent en una sola finestra per aprendre a diferenciar la importància que tenen els diferents estudis del cor:
* Pressió sanguínia
** Pressió aòrtica
** Pressió ventricular
** Pressió auricular
* Volum ventricular
* Electrocardiograma
* Flux arterial (opcional)
* Sorolls cardíacs (opcional)
Demostrant la variació coordinada d'aquests valors, es torna més fàcil observar la relació entre aquests valors en el cicle cardíac.

## Etimologia

El diagrama pren el seu nom pel Dr Carl J. Wiggers, M.D.. Se l'anomena freqüentment de forma incorrecta com a "Diagrama de Wigger".

## Esdeveniments

| | Fase | ECG | Sorolls cardíacs | Vàlvula aòrtica | Vàlvula Mitral |
| A | Sístole auricular | P | S4 * | Tancada | Oberta |
| B | Sístole ventricular - Contracció isovolumètrica | QRS | S1 ("lub") | Tancada | Tancada |
| C1 | Sístole ventricular - Ejecció 1 | - | | Oberta | Tancada |
| C2 | Sístole ventricular - Ejecció 2 | T | | Oberta | Tancada |
| D | Diàstole ventricular - Relaxació isovolumètrica | - | S2 ("dub") | Tancada | Tancada |
| E1 | Diàstole ventricular - Ompliment ventricular 1 | - | S3 * | Tancada | Oberta |
| E2 | Diàstole ventricular - Ompliment ventricular 2 | - | | Tancada | Oberta |
Fixeu-vos que durant la contracció i la relaxació isovolumètrica, totes les vàlvules cardíaques són tancades. En cap moment són obertes totes les vàlvules cardíaques.
* Els sorolls cardíacs S3 i S4 són associats amb patologies i no se senten de forma habitual.

## Imatges addicionals

* Sístole ventricular
* Diàstole cardíaca
* ECG

## Vegeu també

* Sistema de conducció elèctrica del cor
* Electrocardiografia
* Triangle d'Einthoven
* Galvanòmetre d'Einthoven
* Galvanòmetre
* Augustus Desiré Waller

## Referències

* ↑ Mitchell, Jamie R.; Wang, Jiun-Jr «Expanding application of the Wiggers diagram to teach cardiovascular physiology». Advances in Physiology Education, 38, 2, 01-06-2014, pàg. 170–175. DOI: 10.1152/advan.00123.2013. ISSN: 1043-4046. PMC: 4056172. PMID: 24913453.

## Enllaços externs

* Flash animation at utah.edu en anglès.
* Carl J. Wiggers: a biographical sketch American Heart Association, en anglès.
# Anserins

Els anserins (Anserinae) són una subfamília dels anàtids (família Anatidae) que conté els cignes i les oques autèntiques. Una classificació alternativa (vegeu Terres & NAS, 1991) separa aquests grups en dues subfamílies, els Anserinae, que inclouria les oques i els ànecs arboris, i els cignins (Cygninae), que inclouria els cignes. Des de principis del present segle, se n'han fet estudis genètics com els de González et col. (2009b) o el de Burgarella et col. (2010), que han donat peu a la inclusió en aquesta subfamília d'espècies no incloses fins ara, a més de posar en dubte la validesa de tribus com Cygnini o Cereopsini.

## Sistemàtica

Estudis genètics realitzats els darrers anys han donat peu a la divisió dels anserins en quatre tribus. La classificació del congrés Ornitològic Internacional (versió 2.7, 2011) en considera 12 gèneres amb 38 espècies.
* Tribu Anserini, amb 7 gèneres i 26 espècies.
** Gènere Malacorhynchus, amb una espècie: Malacorhynchus membranaceus. S'hi ha ubicat els anatins.
** Gènere Cereopsis, amb una espècie: Cereopsis novaehollandiae. S'hi ha ubicat els anatins.
** Gènere Anser, amb 8 espècies.
** Gènere Chen, amb 3 espècies.
** Gènere Branta, amb 6 espècies.
** Gènere Coscoroba, amb una espècie: Coscoroba coscoroba.
** Gènere Cygnus, amb 6 espècies.
* Tribu Oxyurini, amb tres gèneres i 8 espècies. Se li ha donat categoria de subfamília.
** Gènere Heteronetta, amb una espècie: Heteronetta atricapilla.
** Gènere Nomonyx, amb una espècie: Nomonyx dominicus.
** Gènere Oxyura, amb 6 espècies.
* Tribu Nettapodini, amb un gènere i tres espècies.
** Gènere Nettapus, amb 3 espècies. Se l'ha inclòs en els anatins.
* Tribu Biziurini, amb un gènere i una espècie.
** Gènere Biziura, amb una espècie: Biziura lobata. Ha tingut una controvertida classificació.
El gènere extint Cnemiornis, una oca de Nova Zelanda, sembla pròxima a Cereopsis.
L'espècie Geochen rhuax correspon a uns enigmàtics subfòssils de bona grandària, trobats a les Illes Hawaii, d'aspecte d'oques, que no es poden assignar a cap gènere viu, però deuen estar pròxims al gènere Branta.

## Referències

* ↑ Cladograma dels anseriformes segons Burgarella et al. (2010) Rev. 14-03-2011
* ↑ J. Gonzalez, H. Düttmann, M. Wink (2009b) Phylogenetic relationships based on two mitochondrial genes and hybridization patterns in Anatidae
# Beatus de Torí

El Beatus de Torí és un manuscrit il·luminat que conté el comentari a l'Apocalipsi de Beat de Liébana. És una còpia del Beatus de Girona feta en un scriptorium català vers 1100. Es conserva a Torí, a la Biblioteca Nazionale Universitaria, amb la signatura Sgn J.II.1. (olim Lat. 93).

## Història i descripció

El beatus consta de 214 folis de pergamí de 360 x 275 mm; el text, en lletra carolina, es disposa en dues columnes de 42 línies. Conté 106 miniatures (93 en el comentari de Beat i 13 en el comentari de Sant Jeroni del llibre de Daniel).
És una còpia del beatus de Girona, feta a Catalunya, potser a Girona mateix o a Ripoll. En aquesta còpia es va adoptar una escriptura més moderna. La presència al beatus de Torí d'algunes miniatures que estan mutilades al beatus de Girona permet fer-se una idea de com haurien estat aquestes miniatures mutilades.

## Galeria

* Mapamundi del Beatus de Torí

## Referències

* ↑ Com proposaven Cid i Vigil

## Bibliografia

* Edició facsímil; Testimonio Companía editorial, 2000
* Carlos Cid / Isabel Vigil, "Las miniaturas que faltan", Revista de Girona 20, 1962, pp. 42-58 [proposta de pressuposar les miniatures que falten al Beatus de Girona a partir del de Torí; amb fotografies en blanc i negre d'algunes miniatures del Beatus de Torí]

## Enllaços externs

* Pàgina de l'edició del facsímil, amb informació i fotografies
* Web del facsímil
* Web del patrimoni manuscrit de la Biblioteca Nacional Universitària de Torí Arxivat 2018-11-07 a Wayback Machine.
* http://www.turismo-prerromanico.com/manuscritos/beato-de-tur-n-20131015174550/
* Estudi sobre el mapamundi
# ARToolKit

ARToolKit és una biblioteca de programari per a la creació d'aplicacions de realitat augmentada que superposa imatges virtuals amb el món real. Per a fer això, utilitza capacitats de seguiment de vídeo que calculen la posició real de la càmera i l'orientació relativa i emplaça marcadors físics en temps real. Una vegada es coneix la posició de la càmera real, una càmera virtual es posiciona al mateix punt, amb gràfics per ordinador en 3D dibuixant exactament el superposat sobre el marcador real. Així doncs, ARToolKit resol dos dels problemes fonamentals en la realitat augmentada; el seguiment de punt de vista i la interacció objecte virtual.
ArRToolkit va ser desenvolupat originalment per Hirokazu Kato al Nara Institute of Science and Technology l'any 1999 i va ser llançat pel Laboratori de HIT de la Universitat de Washington.
Actualment es manté com un projecte de codi obert allotjat a GitHub, suporta Unity a OS X, Unity a Windows, Unity a Android, i Unity a iOS.
ARToolKit és una biblioteca de seguiment AR molt utilitzada amb més de 748.000 descàrregues des de l'any 2004.
Característiques
* Càmera de seguiment de posició / orientació.
* Seguiment dels quadrats negres simples (qualsevol patró de marcadors quadrats).
* Seguiment de les imatges planes (marcadors característica natural).
* Calibratge de la càmera, calibratge òptica estèreo, la generació de marcador quadrat.
* Plugins per a la Unitat i la OpenSceneGraph.
* Suport de pantalla muntada al cap òptica.
* Programari de codi lliure i obert.
* Prou ràpid per a aplicacions de RA en temps real.

## Notes

* ↑ Kato, H., Billinghurst, M. "Marker tracking and hmd calibration for a video-based augmented reality conferencing system.",In Proceedings of the 2nd IEEE and ACM International Workshop on Augmented Reality (IWAR 99), October 1999.
* 1 2 «ARToolKit a Github».
* ↑ «Estadístiques ARToolKit».

## Enllaços externs

* http://www.hitl.washington.edu/artoolkit/
* http://www.librorealidadaumentada.com
# Xiprer de la Xina

«Xiprer de la Xina» té aquests significats:
* Xiprer de Yunnan, Cupressus duclouxiana
* Xiprer de Cheng, Cupressus chengiana
* Xiprer ploraner, Cupressus funebris
# Banc Central de Malawi

El Reserve Bank of Malawi és el banc central de Malawi creat l'any 1964, situat a Lilongwe. El president actual és Wilson Banda.
El Banc promou polítiques d'inclusió financera i és un membre líder de l'Aliança per a la Inclusió Financera. També és una de les 17 institucions reguladores originals que ha fet compromisos nacionals específics amb la inclusió financera en virtut de la Declaració Maya durant el Fòrum de Política Global de 2011 celebrat a Mèxic.
El Reserve Bank of Malawi és l'única institució autoritzada per a emetre el kwacha de Malawi, que va substituir la lliura de Malawi el 1971.

## Presidents

* Alan G. Perrin, 1964-1968
* DE Thomson, 1968-1971
* John Tembo, 1971-1984
* Chakakala Chaziya, 1984-1986
* Stephen Chimwemwe Hara, 1986-1988
* Hans Joachim Lesshafft, 1988-1992
* Francis Perekamoya, 1992-1995
* Mathews Chikaonda, 1995-2000
* Elias Ngalande, 2000-2005
* Victor Mbewe, 2005-2009
* Avantatges Ligoya, 2009-2012
* Charles Chuka, 2012-2017
* Dalitso Kabambe, 2017-2020
* Wilson Banda, 2020-actualitat

## Vegeu també

* Economia de Malawi

## Referències

* ↑ «Reserver Bank of Malawi - Contacts». www.rbm.mw. [Consulta: 20 setembre 2016].
* ↑ «About - Reserve Bank of Malawi» (en anglès). www.rbm.mw. [Consulta: 18 maig 2024].
* ↑ «Maya Declaration Urges Financial Inclusion for World's Unbanked Populations - RIVIERA MAYA, Mexico, Sept. 30, 2011 /PRNewswire-USNewswire/». Prnewswire.com. [Consulta: 8 març 2012].
* ↑ «Reserve Bank of Malawi». [Consulta: 18 maig 2024].
* 1 2 3 4 5 Madise, Sunduzwayo. The Regulation of Mobile Money: Law and Practice in Sub-Saharan Africa, 26 March 2019. ISBN 9783030138318.
* ↑ «About - Reserve Bank of Malawi».
* ↑ «Malawi appoints Wilson Banda as new central bank governor». , 08-07-2020.
* ↑ «About - Reserve Bank of Malawi». [Consulta: 18 maig 2024].

## Enllaços externs

* Banc Central de Malawi - Lloc web oficial
# Districte de Baney

El districte de Baney és un districte de Guinea Equatorial, a la part oriental de la província Bioko Nord, a la regió insular del país. La capital del districte és Baney. El cens de 1994 hi mostrava 10.698 habitants. Compta amb 12 Consells de Poblats.

## Referències

* ↑ «Anuario estadístico de Guinea Ecuatorial 2018». Arxivat de l'original el 2022-01-23. [Consulta: 23 maig 2023].
* ↑ Law, Gwillim. «Districts of Equatorial Guinea» (en anglès), 22-03-2016. [Consulta: 25 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Dades de la població de Guinea Equatorial, 1994
# Anousheh Ansari

Anousheh Ansari (Mashad, 12 de setembre de 1966) és una enginyera, astronauta i empresària amb nacionalitat de l'Iran i dels Estats Units d'Amèrica, pionera en els viatges espacials. Ha estat co-fundadora i presidenta de Prodea Systems i abans co-fundadora i executiva en cap de Telecom Technologies. Ha participat en vols espacials del programa espacial rus.
El 18 de setembre de 2006, uns dies després del seu 40è aniversari, va esdevenir la primera iraniana a fer turisme espacial. Fou la quarta viatgera de turisme espacial (i primera dona) a volar a l'Estació Espacial Internacional.
Les seves memòries, El meu somni de les estrelles, escrites amb Homer Hickam, van ser publicades per Palgrave Macmillan el 2010. Ella i la seva família havia patrocinat el 2004 el Premi Ansari.

## Referències

* 1 2 «Gran Enciclopedia de la Astronáutica (335): Ansari, Anousheh» (en castellà). NCYT Amazings, 10-06-2014. [Consulta: 24 juliol 2021].
* ↑ «U.S.: Iranian-American To Be First Female Civilian In Space». RFE/RL, 15-09-2006 [Consulta: 2011-02-12b].
* ↑ Buncombe, Andrew «Pride in space as Iran cheers first Muslim's journey to the stars». , 18-09-2006.
* ↑ «My Dream of Stars: From Daughter of Iran to Space Pioneer». Macmillan Publishers. [Consulta: 21 març 2017].
* ↑ «Un coet particular». DBalears, 19-05-2004. [Consulta: 24 juliol 2021].
# Beatus de l'Escorial

El Beatus de l'Escorial és un manuscrit il·luminat que conté el comentari a l'Apocalipsi de Beat de Liébana. Fou produït abans de l'any 1000 a San Millán de la Cogolla. Es conserva a la Biblioteca de l'Escorial amb la signatura &.II.5.

## Història i descripció

El còdex consta de 151 folis de pergamí de 335 x 225 mm escrits a dues columnes en lletra visigòtica. Se'n conserven 52 miniatures, amb un ús abundant del groc, ocre, verd i vermell. Els estudiosos consideren que guarden similituds amb les atribuïdes al miniaturista "Florentius", autor d'altres manuscrits il·luminats de San Millán.
Els personatges es caracteritzen per uns cabells negres ondulats, ulls ametllats, orelles bilobulades i, sobretot, un especial traç del nas, amb una sola línia que s'allarga en angle en la part superior per formar una de les celles.
No es té constància exacta de com hauria arribat a la Biblioteca de l'Escorial; hi podria haver arribat el segle XVI
El còdex ha estat inclòs en el registre del Memòria del Món de la UNESCO el 2015.

## Galeria

* Foli 18r; Adam i Eva; el pecat original
* Foli 29r; l'Àngel lliura la carta a l'església d'Efes
* Foli 93v; la segona trompeta
* Foli 94v; la quarta trompeta
* Foli 95v; la cinquena trompeta
* Foli 96v; les bèsties infernals surten de l'abisme
* Foli 97v; la sisena trompeta
* Foli 100r; la mesura del temple
* Foli 108v; adoració de la Bèstia
* Foli 120r; la collita i la verema escatològiques
* Foli 142v; adoració divina i teofania
* ?; carta a les esglésies d'Àsia

## Referències

* ↑ Però cal no confondre'l ni amb el Beatus de San Millán ni amb el Beatus Emilianense, dos altres beatus produïts en l'entorn del monestir de San Millán; a vegades, els tres s'anomenen genèricament "beatus de San Millán".
* ↑ En aquesta biblioteca es conserva un altre beatus, tardà (s. XVI) i no il·luminat, amb signatura f.I.7 (vegeu la web del ministeri esmentada)
* ↑ http://www.unesco.org/new/fileadmin/MULTIMEDIA/HQ/CI/CI/pdf/mow/nomination_forms/portugal_spain_commentaries_eng.pdf

## Bibliografia

* Williams, John, The Illustrated beatus: a corpus of the illustrations of the commentary on the Apocalypse, Londres: Harvey Miller, 1994-2003 (5 volums: 1. Introduction. 2. The ninth and tenth centuries. 3. The tenth and eleventh centuries. 4. The eleventh and twelfth centuries. 5. The twelfth and thirteenth centuries) (vol. 3, p. 29-33 + il·lustracions)

## Enllaços externs

* Ministeri d'Educació, cultura i esports d'Espanya Arxivat 2016-07-24 a Wayback Machine.
* Vídeo amb presentació de les miniatures
* http://www.turismo-prerromanico.com/manuscritos/beato-de-el-escorial-20130910185123/
# Xiprer del Marroc

El xiprer del Marroc (Cupressus atlantica) és una espècie conífera de la família Cupressaceae. S'anomena "azer", en llengua amazic local.
De manera natural, es fa únicament al Marroc, a la vall del riu N'Fis, a les muntanyes de l'Atlas, al sud de Marràqueix.

## Descripció

Es pot distingir del xiprer mediterrani pel color de les seves fulles, més blavoses, amb una taca blanca de reïna a cada fulla. Les branques són més curtes, sovint en un mateix pla. Els cons són petits, d'entre 1,5 i 2,5 cm.
Té força semblances amb el xiprer del Sàhara, però se'n diferencia pel sistema reproductiu únic d'aquest, l'apomixi masculina, que no es dona en el xiprer del Marroc.
La seva supervivència està amenaçada: la majoria dels exemplars són vells, i la reproducció és escassa a causa de la pastura de les cabres i a l'ús de la fusta per la població local. El govern marroquí ha intentat treballs de repoblació, però amb escàs èxit -de moment-.

## Sinònims

De classificació difícil, aquest arbre ha estat considerat diversament segons els botànics:
* com a espècie pròpia (Cupressus atlantica, Gaussen, 1950),
* com una varietat (Cupressus sempervirens L. var. "atlantica", Silba, 1981) del xiprer mediterrani (Cupressus sempervirens),
* com una varietat (Cupressus dupreziana L. var. "atlantica" (Gaussen), Silba, 1998) del xiprer del Sàhara (Cupressus dupreziana).
Noms populars: azel en amazic, xiprer de l'Atlas.
* Cupressus atlantica al Jardí Botànic de Barcelona
* Fulles
* Pinya

## Referències

* 1 2 3 Descripció en la base de dades Gymnosperm Arxivat 2006-05-01 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ «Cupressus atlantica description», 01-05-2006. Arxivat de l'original el 2006-05-01. [Consulta: 17 novembre 2019].
* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species». IUCN Red List of Threatened Species. [Consulta: 17 novembre 2019].
* ↑ Arxivat 2009-01-15 a Wayback Machine.
# Carlos Fabra Marín

Carlos Fabra Marín (Xella, 1904 - França, 1970) fou un militar valencià lleial a la II República espanyola que es va distingir pel seu valor i audàcia impedint la sublevació dels seus immediats superiors, proclius al colp militar de 1936.

## Biografia

Va nàixer a Xella (Canal de Navarrés) el 1904 al si d'una família camperola nombrosa, i quedà orfe des de molt jove. Les poques possibilitats de millora social de què disposava al seu poble l'obligaren a allistar-se en l'exèrcit. Fou destinat al Cuartel de la Montaña, situat a Madrid, i més tard a la guarnició de Melilla, on va assolir el grau de sergent. Quan esclatà la sublevació militar del 18 de juliol de 1936, es trobava destinat al Batalló de Sapadors-Minadors de Paterna, pertanyent a la III Divisió Orgànica. Assabentat de la filiació colpista de bona part de l'oficialitat del susdit batalló, va decidir prendre'n el comandament directe. La matinada del 30 de juliol del 1936, el sergent Fabra Marín, armat i assistit per un grapat de soldats es presentà al lloc on ja s'havien congregat els oficials rebels, i es va produir un tiroteig amb el resultat de cinc baixes entre els oficials (tres morts i dos ferits). Després, la resta dels oficials es van rendir a Fabra, i les milícies de Paterna i Benimàmet ocuparen l'aquarterament. Des de València hi arribaren els guàrdies d'assalt que s'encarregaren del trasllat dels sediciosos cap a la presó. Fabra va ser condecorat i ascendit a capità i va fer la guerra en diferents unitats republicanes, generalment per València o Madrid. El 1938 envià la seua família al sud de França, mentre que ell mateix també volà a Tolosa de Llenguadoc el 2 de març de 1939 per exiliar-se en el susdit país. Posteriorment, l'any 1943, fou detingut pels alemanys i enviat a camps de concentració, encara que aconseguí fugir. Les seues despulles mortals descansen a l'esplanada central del cementeri de Xella.

## Referències

* ↑ Montaner, Rafel «Gloria y miserias del sargento Fabra - Levante-EMV». Levante-EMV, 11-03-2013.
* ↑ Mainar Cabanes, Eladi. La Guerra Civil en la C. V., volum 2: El fracaso del golpe de Estado (en castellà). Prensa Valenciana, 2006, p. 136-139. ISBN 84-87502-72-5. Cal assenyalar que Eladi Mainar va cometre una errada en el segon cognom, ja que va escriure Martín en lloc de Marín.
* ↑ Vidal Castaño, 2012, p. capítol 6.

## Bibliografia

* Vidal Castaño, José Antonio. «Capítol 6: La guerra civil del sargento Fabra». A: El sargento Fabra : historia y mito de un militar republicano (1904-1970) (pdf) (en castellà). Madrid: Los Libros de la Catarata, 2012, p. 199-273. ISBN 978-84-8319-751-6.