OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eriobotrya

Eriobotrya és un gènere de plantes amb flor de la família de les rosàcies.

## Particularitats

Aquest gènere d'arbres de petita talla inclou el nesprer japonès. La Xina és el lloc del món on es troben més espècies d'Eriobotrya, amb 14 espècies diverses de les quals 3 són endèmiques.

## Taxonomia

N'hi ha entre 26 i 30:
* Eriobotrya bengalensis - nesprer de Bengala
* Eriobotrya cavaleriei
* Eriobotrya deflexa (Hemsl.) Nakai: Syn.: Eriobotrya deflexa var. koshunensis Kaneh. & Sasaki i Photinia deflexa Hemsl..
* Eriobotrya dubia (Lindl.) Decne.: Syn.: Photinia dubia Lindl.
* Eriobotrya elliptica
* Eriobotrya fragrans
* Eriobotrya henryi
* Eriobotrya hookeriana Decne.
* Eriobotrya japonica - nesprer japonès, nespler del Japó
* Eriobotrya malipoensis
* Eriobotrya obovata
* Eriobotrya petiolata Hook. f.
* Eriobotrya prinoides
* Eriobotrya salwinensis
* Eriobotrya seguinii
* Eriobotrya serrata
* Eriobotrya tengyuehensi

## Referències

* ↑ Walter Erhardt, Erich Götz, Nils Bödeker & Siegmund Seybold. Zander Handwörterbuch der Pflanzennamen. Eugen Ulmer Verlag, Stuttgart, ISBN 3-8001-3573-6 (alemany)
* Taxonomia

## Enllaços externs

* Flora de la Xina (anglès)
# Júlia Bertran i Lafuente

Júlia Bertran Lafuente (1980) és una periodista cultural especialitzada en arts escèniques, il·lustradora i escriptora. Reportera de televisió, treballa des del 2005 a Televisió de Catalunya. Ha estat redactora i reportera en programes com Silenci?, Ànima i Tria33. És periodista del programa Quan arribin els marcians de TV3 i col·labora en la revista Enderrock. També ha treballat a Catalunya Ràdio, iCat i Com Ràdio.
Va ser la cantant dels Tejero, una banda barcelonina de pop-punk formada per ella mateixa i Juanpe González. L'any 2015 va ser l'encarregada de presentar la Nit de Santa Llúcia, considerada la vetllada literària més important en llengua catalana.
El 2016 va exposar les seves il·lustracions a la Galeria H2O (Barcelona), sota el títol Imagina’t que fóssim normals. El 2017 va publicar el llibre M'estimes i em times, en el qual es qüestiona l'amor romàntic, la cultura monògama, la família tradicional i el sistema binari de gènere i els seus rols sexistes.
L'any 2018 va fer la lectura del manifest de la marxa multitudinària a Barcelona convocada amb motiu del Dia Internacional per a l'Eliminació de la Violència contra les Dones, juntament amb les activistes Carmen Juares i Sofia Bengoetxea.
L'any 2023 va publicar el seu segon llibre Estimada desconeguda, on parla d'una vivència agredolça, plena de dubtes i que, tot i que afecta moltes dones, continua sent un tabú: la reproducció assistida.

## Publicacions

* Bertran, Júlia. M’estimes i em times. Bridge, 2017. ISBN 978-84-16670-15-4
* Bertran, Júlia. Estimada desconeguda. La Campana, 2023.

## Referències

* ↑ «L'"Ànima" del 33 s'acomiada dels espectadors aquest dilluns | Barcelona Cultura». [Consulta: 6 maig 2019].
* ↑ «El 33 eixampla el ventall de la cultura a partir de dilluns amb l'estrena de 'Tria33'», 20-05-2015. [Consulta: 6 maig 2019].
* ↑ CCMA. «"Quan arribin els marcians", el nou programa cultural de TV3», 31-10-2017. [Consulta: 6 maig 2019].
* ↑ «TV3 estrena l'espai cultural ‘Quan arribin els marcians'», 16-11-2017. [Consulta: 6 maig 2019].
* ↑ Gimeno, Carla. «Nit de Santa Llúcia ebrenca - 19 nov 2015». [Consulta: 6 maig 2019].
* ↑ «Júlia Bertran. Imagina’t que fóssim normals». [Consulta: 6 maig 2019].
* ↑ «Júlia Bertran: “El amor romántico es un modelo basado en la desigualdad de género”», 09-01-2018. [Consulta: 6 maig 2019].
* 1 2 Ràdio, Catalunya. «Júlia Bertran: "L'amor romàntic és la millor campanya publicitària de la història"». [Consulta: 6 maig 2019].
* ↑ «Milers de persones surten al carrer per “no callar” davant de la violència masclista». [Consulta: 6 maig 2019].
* ↑ NacióDigital. «Milers de persones surten al carrer contra les violències masclistes: «Hem decidit no callar» | NacióDigital». Arxivat de l'original el 2019-05-06. [Consulta: 6 maig 2019].
* ↑ «Júlia Bertran: "Correm el risc d'una maternitat elitista"», 24-10-2023. [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ Bertran, Júlia. M'estimes i em times. Barcelona: Bridge, 2017. ISBN 978-84-16670-15-4. OCLC 1027697315.

## Enllaços externs

* Entrevista al programa Terrícoles de betevé
* Entrevista al diari digital El Nacional
# Enver Hadžiabdić

Enver Hadžiabdić (6 de novembre de 1945) és un exfutbolista bosnià de la dècada de 1970 i entrenador.
Fou 11 cops internacional amb la selecció iugoslava amb la que participà en el Mundial de 1974.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FK Željezničar, Charleroi i Larissa.

## Referències

* ↑ Serbian national football team website
* ↑ Enver Hadžiabdić at fkzeljeznicar.ba
* ↑ Enver Hadžiabdić a National-Football-Teams.com (anglès)
# Juana Vaño Morales

Juana Vaño Morales (1886 - Calvià, 2 d'octubre de 1936) fou una militant socialista i sindicalista de Palma, coneguda com a Juanita, afusellada per les milícies feixistes.
Joana Vaño fou capturada junt al seu company sentimental, Ramon Fuster durant la Guerra Civil espanyola, amb cinquanta anys, i va ser afusellada per les milícies feixistes a ses Planes, al terme municipal de Calvià, al km 15 de la carretera Palma-Calvià, i fou enterrada a la fossa comuna del cementeri de Calvià el 2 d'octubre de 1936, segons la causa judicial. El seu company fou assassinat el dia 11 d'octubre de 1936 a Son Pardo, a Palma. Vaño fou l'única dona represaliada enterrada a Calvià. Va ser la primera de les catorze víctimes que es trobaren al cementeri de Calvià en la intervenció que s'efectuà l'octubre del 2018, i és la primera dona descoberta en una exhumació a les Balears. En ser exhumada, va rebre un homenatge al «Mur de la Memòria de Palma».

## Referències

* ↑ Iglesias Calvià, Juan L. «Hallan a la primera mujer víctima de la represión fascista en el cementerio de Calvià Joana Vaño, de 50 años, fue asesinada en ses Planas y enterrada el 2 de octubre de 1936». Diario de Mallorca, 18·10·20018 [Consulta: 27 març 2021].
* ↑ Fuster, Maria «Homenatge a Juana Baño, primera dona víctima de la repressió franquista que es troba a les fosses A l'acte també s'ha recordat la seva parella, Ramon Fuster, encara desapareguda». Ara Balears, 12-01-2020 [Consulta: 27 març 2021].
* ↑ Martín, A. «Localizado el posible cuerpo de la única mujer entre las 14 víctimas documentadas en la fosa de Calvià». Última Hora, 18-10-2018 [Consulta: 27 març 2021].
# Envera Selimović

Envera Selimović (segle XX) és una periodista bosnia. Va ser la representant del Departament d'Informació Pública de les Nacions Unides a l'Azerbaidjan. En el seu nomenament el 2006, va ser descrita com "una de les periodistes més conegudes i respectades de Bòsnia".
Selimović es va graduar en Politologia a la Facultat de Ciències Polítiques de Sarajevo. Després de graduar-se, va treballar a TV Sarajevo, Radio "202" i després a Radio Sarajevo.
El 1992, quan va esclatar la guerra de Bòsnia, Envera va tornar a treballar a la televisió i durant gairebé tres anys va ser presentadora principal de notícies de la cadena i redactora en cap per a la Televisió de Bòsnia i Hercegovina. A finals de 1994 va ser assignada per treballar als Estats Units d'Amèrica com a cap de l'Oficina de Ràdio i Televisió de Bòsnia i Hercegovina de Nova York/Washington, DC.
Selimović va rebre la beca per als estudis de postgrau pel govern nord-americà, i té un màster en polítiques públiques internacionals per l'Escola d'Estudis Internacionals Avançats Paul H. Nitze de la Johns Hopkins University, a Washington, DC.
A finals de 1999 va tornar a Sarajevo, i durant els tres anys següents va treballar a la Televisió de Bòsnia i Hercegovina creant un programa simplement anomenat The Interview. A més de ser recordada per entrevistes exclusives amb els líders més famosos del país, la regió i el món sencer, també va acollir nombrosos intel·lectuals i filòsofs mundials.
El 2001, Selimovic va ser declarada periodista de l'any de Bòsnia.
El març de 2003, va deixar Bòsnia i Hercegovina i es va traslladar a Tbilisi per exercir la feina de portaveu de la Missió d'Observadors de les Nacions Unides a Geòrgia. Durant els tres anys següents va ser responsable de les comunicacions estratègiques de la Missió assessorant el Cap de Missió en iniciatives i activitats d'informació pública.
L'octubre de 2006, el secretari general de l'ONU, Kofi Annan, va nomenar Selimović com a representant de l'Oficina del Departament d'Informació Pública de l'ONU a Bakú, Azerbaidjan.

## Referències

* ↑ «Secretary-General Appoints Bosnia and Herzegovina's Envera Selimovic as Department of Public Information Representative of Public Information Representative in United Nations Azerbaijan Office». United Nations Department of Public Information, 01-10-2006. [Consulta: 30 gener 2011].
* 1 2 Čabaravdić, Sabina. «U BiH nema poticaja za uzlete». slobodnaevropa.org, 22-05-2005. Arxivat de l'original el 11 March 2007.
* 1 2 3 4 «Kofi Annan appoints Envera Selimovic as Department of Public Information Representative in United Nations Azerbaijan Office». Azeri-Press Agency. United Nations Department of Public Information, 19-10-2006. Arxivat de l'original el 25 March 2012. [Consulta: 30 gener 2011].
# Jordi San José i Buenaventura

Jordi San José i Buenaventura (Sant Feliu de Llobregat, 10 de juliol de 1957) va ser alcalde de Sant Feliu de Llobregat. Va ser elegit a les eleccions municipals de 2011 representant el partit d'Iniciativa per Catalunya Verds - Esquerra Unida i Alternativa. Com que no havia assolit la majoria absoluta, va necessitar els vots de CiU per entrar a l'alcaldia, amb qui governa en coalició. D'aquesta manera, ICV-EUiA va recuperar una alcaldia històrica i la segona més important per al partit.
# Eritroxilàcies

Les eritroxilàcies (Erythroxylaceae) són una família de plantes amb flors que són arbres i arbusts i que conté 4 gèneres i aproximadament unes 240 espècies. Els quatre gèneres són Aneulophus Benth, Erythroxylum P. Br, Nectaropetalum Engl., i Pinacopodium (Hegnauer 1980, 279).
L'espècie més coneguda és Erythroxylum coca, la planta de la qual s'obté la cocaïna.

## Referències

* ↑ Stephens, P.F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Versió 9, juny 2008. http://www.mobot.org/MOBOT/Research/APweb/
# Eric Koston

Eric Koston (29 d'abril de 1975, Bangkok) és un patinador de monopatí professional (pro-skater) estatunidenc d'origen tailandès. És considerat un dels patinadors més influents de la història tant per les seves revolucionàries parts en vídeos de skate com per les competicions i premis guanyats (tres X-Games o el Skater of the Year 1996), i per haver inventat/popularitzat un truc, actualment molt comú, anomenat k-grind (abreviació de koston grind). Eric Koston també és present en nombrosos videojocs de monopatí. És co-propietari de la marca de roba Fourstar Clothing juntament amb el pro-skater Guy Mariano) i co-propietari del skatepark/web "The Berrics", juntament amb el pro-skater Steve Berra.

## Biografia

Eric Koston va néixer a Bangkok, Tailàndia, l'any 1975. Els seu pare, Bob Koston, era un militar estatunidenc de les Forces Aèries destinat a Tailàndia, on va conèixer Wanida, la que acabaria sent la seva dona. Quan l'Eric tenia menys d'un any d'edat, la seva família es va traslladar a viure a San Bernardino, Califòrnia (Estats Units), perquè allà hi havia la base de les forces aèries. Pocs anys després, els seus pares es van separar. Eric Koston va començar a patinar l'any 1986, amb 11 anys, i va obtenir el primer sponsor (patrocini) l'any 1991 (16 anys). Es va convertir en patinador professional l'any 1993, amb només 18 anys. Els seus principals patrocinis han sigut la marca de taules Girl, les marques de sabatilles de skate éS, Lakai i Nike, la marca d'eixos Independent Trucks i les rodes Spitfire wheels. Actualment està casat amb Ashley Koston, amb qui tenen una filla i un fill.

## Filmografia

Llista d'algunes pel·lícules de skate on participa Eric Koston:
* Nike SB - "Chronicles 3" (2016)
* Girl/Chocolate - Pretty Sweet (2012)
* Lakai - Fully Flared (2007)
* Girl - Yeah Right! (2003)
* Chomp on This (2002)
* éS - Menikmati (2000)
* Girl - Mouse (1996)
* Etnies - High 5 (1995)
* Girl - Goldfish (1993)
* H-Street – Next Generation (1992)

## Referències

* ↑ «perfil d'Eric Koston al web de Nike» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-05-08. [Consulta: 10 gener 2013].
* ↑ «Periodic Table of Skateboarding». Thrasher magazine.(anglès)
* ↑ «The 30 most influential skaters of all time. Eric Koston #5» (en anglès). Transworld Skateboarding.
* ↑ «top 20 x games skaters of all time». X-Games. Arxivat de l'original el 2019-10-25. [Consulta: 25 octubre 2019].(anglès)
* ↑ «perfil d'Eric Koston al web de Oakley» (en anglès).
* ↑ «THE ORIGIN OF THE CROOKED GRIND — Muckmouth Interviews Dan Peterka». The Berrics, 05-04-2017.(anglès)
* ↑ «Tony Hawk's Pro Skater Set to Soar Once More». GameNGuide.(anglès)
* ↑ «perfil d'Eric Koston als videojocs EA Skate» (en anglès).
* ↑ Eric Koston; Guy Mariano. «About». Fourstar Clothing. Fourstar Clothing, 2012. Arxivat de l'original el 28 de març 2013. [Consulta: 28 març 2013].
* 1 2 «Eric Koston: Epicly Later'd (Part 1/6)». Vice magazine, 16-09-2012.(anglès)
* ↑ «Eric Koston». About Sports. Arxivat de l'original el 2013-05-10. [Consulta: 19 desembre 2016].(anglès)

## Enllaços externs

* https://www.youtube.com/watch?v=22pjSd7eNkc
# Ernesto Labarthe

Ernesto Enrique Labarthe Flores (Lima, 2 de juny de 1956) és un exfutbolista peruà de la dècada de 1970.
Va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1978.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Sport Boys, Monterrey i Palestino.

## Referències

* ↑ Ernesto Labarthe Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Ernesto Labarthe a National-Football-Teams.com (anglès)
# Jordi Salvador i Duch

Jordi Salvador i Duch (Tarragona, 23 de juliol de 1964) és un mestre i profesor de secundària d’escola concertada. Llicenciat en Geografia i Història a la Universitat Rovira i Virgili, Diplomat en Professorat d'EGB amb dues especialitats: Ciències Socials i Educació Física, i doctor en Antropologia Cultura i Social per la URV. Premi Extraordinari de doctorat de la URV 2004-2005. Ha estat professor d'EGB, Secundària i Batxillerat fins que fa el salt al sindicalisme. Des de 2008 fins al novembre del 2015 va ser secretari general de la Unió General de Treballadors de Catalunya de les Comarques de Tarragona. A les eleccions generals espanyoles de 2015 va ser candidat d'Esquerra Republicana de Catalunya a la circumscripció de Tarragona, i fou elegit diputat. Va repetir l'escó a les eleccions generals espanyoles de 2016, 20 de maig de 2019 i 3 de desembre de 2019 fins a l'actualitat. Els seus principals camps d'actuació política han estat en el sindicalisme, món del treball i de la Seguretat Social, i el catalanisme independentista. També ha estat membre del Consell Social de la Universitat Rovira i Virgili (URV) (2008 -2015).

## Obres

* Futbol: metàfora d’una guerra freda. Un estudi Antropològic del Barça (2007)
* Tradicionari. Enciclopèdia de la cultura popular de Catalunya. 10 volums. Col·labora en el vol: VIII http://www.enciclopedia-catalana.net/ftp/digec/index.htm?url=tradicionari/tradicionari Arxivat 2011-09-02 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «Jordi Salvador, secretari d'UGT a Tarragona, cap de llista d'ERC el 20-D». Del Camp. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Osona Comarca». Arxivat de l'original el 2007-05-20. [Consulta: 16 gener 2016].
# Emilio Santa Cruz Chordi

Emilio Santa Cruz Chordi (Múrcia, ?- Madrid, 1925) fou un polític espanyol d'ideologia republicana i maçó, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Treballà com a corredor de comerç a Castelló de la Plana, on el 1892 intentà ser elegit diputat pel districte de Sogorb - Nules. Des del 1903 hi fou el cap del partit Unió Republicana de Nicolás Salmerón, amb el que fou elegit diputat pel districte de Castelló a les eleccions generals espanyoles de 1910 i 1914. El 1914 es va unir al Partit Republicà Radical d'Alejandro Lerroux, i dirigirà el diari El Clamor (1914-1919), cosa que l'enfrontà al cap republicà castellonenc Fernando Gasset Lacasaña, cosa que no li impedí ser escollit novament diputat a les eleccions de 1916 i de 1918. Membre de la francmaçoneria, fou iniciat a la Logia Verdad de Castelló amb el nom "Viriato 2º".

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.513. ISBN 9788495484802.
# Josep Colomer Ametller

Josep Colomer Ametller (Vidreres, 1905-Barcelona, 1998), es va iniciar com a perruquer i després va fundar una empresa de cosmètica i de bellesa que amb el temps es convertiria The Colomer Group.
Josep Colomer de molt jove es va fer aprenent de perruquer amb Joan Casellas, del Vendrell. Els divuit anys va anar a París (1923), on va fer una perruqueria de luxe a la Rue Scriba.
Després va tornar a Catalunya per casar-se amb Anna Casellas, la filla del seu mestre, i va inaugurar una nova perruqueria a les rambles de Barcelona.
Durant la Guerra Civil, l'empresa és colectivizada per ordre de Josep Tarradellas. El sindicat anarquista FAI empresona a Colomer al castell de Montjuïc, reconvertit en una txeca de la qual pocs surten amb vida. Per fortuna, José Colomer aconsegueix la llibertat.
El 1943, quan, acabada la Guerra Civil espanyola, va tornar a Barcelona (després de viure exiliat a Chile i Argentina), i va decidir crear i desenvolupar els seus propis productes, així doncs, crea l'empresa Colomer Ltda. –posteriorment Henry Colomer- i posa en marxa la seva primera fàbrica.
Els anys 50, l'activitat és frenètica: crea nous productes, marques de distribució i avenços tecnològics (sacsadors, líquids per a la permanent, rentacaps...).
Als anys 60 continua la seva expansió amb dues noves fàbriques i una trentena de sucursals a tot Espanya. Així es converteix amb la primera empresa perruquera estatal, i a més fa el salt a l'estranger amb l'adquisició de la Maison Henry de París. Carles Colomer, fill del fundador, passa a ser-ne el director general.
El 1978, la companyia nord-americana Revlon compra Henry Colomer. D'aquesta manera Henry Colomer aconseguí presència a tot el món.
L'any 2000, la família Colomer, juntament amb la societat d'inversions CVC, compra a nivell mundial el negoci de productes professionals de Revlon i neix The Colomer Group. Josep Colomer no va ser testimoni de l'empresa que havia creat, va morir el 12 de novembre de 1998.

## Bibliografia

* Alfons Petit, “El pare de la nova perruqueria”, a dominical del Punt diari, diumenge 19 de juny de 2005.
# Kalanchoe paniculata

Kalanchoe paniculata és una espècie de planta suculenta del gènere Kalanchoe, que pertany a la família Crassulaceae.

## Descripció

És una planta glabra, de tija robusta, rígida, nua cap amunt.
La tija és més rígida que a K. crenata i pot arribar a fer una alçada d'1 m. Les tiges tendeixen a ser molt pesades quan floreixen i es tomben fàcilment. Les tiges moren després de la floració.
Les fulles són oblongues, obtuses, subsenceres, que es redueixen a la base en un pecíol ampli, de color verd clar. Poden arribar a 15 cm de llarg i 6 cm d'ample.
La inflorescència en cima diverses vegades tricotòmica i en panícula, les panícules parcials i generals de punta plana; bràctees subulades; sèpals ovats o deltoides, aguts; lòbuls de la corol·la ovats, aguts. Destaca per la seva panícula molt gran, estesa i amb capçal pla, que fa de 15 a 20 cm o més de diàmetre.
Durant l'hivern, les tiges altes d'inflorescència porten grups de diminutes flors de color groc verdós.

## Distribució

Planta comú al sud-est i sud d'Àfrica.

## Taxonomia

Kalanchoe paniculata va ser descrita per William Henry Harvey (Harv.) i publicada a Flora Capensis 2: 380. 1862.

### Etimologia

Kalanchoe: nom genèric que deriva de la paraula cantonesa "Kalan Chauhuy", 伽藍菜 que significa 'allò que cau i creix'.
paniculata: epítet llatí que significa 'amb panícula'.

### Sinonímia

* Kalanchoe oblongiflora Harv.

## Referències

* ↑ «Kalanchoe paniculata». Global Plants.
* ↑ «Kalanchoe paniculata». Wildflower Nursery.
* ↑ «Kalanchoe paniculata Harv.». Intrnational Plant Names Index.
# Escolania de Blauets de Lluc

L'Escolania de Blauets de lluc és una escolania dedicada al culte de la Mare de Déu del santuari de Lluc a Escorca, a Mallorca. S'anomenen així pel color de la seva sotana. És l'entitat musical més antiga de Mallorca i una de les més antigues de l'Estat Espanyol.
Les seva història es remunta al segle xiii, però no va ser fins al segle XVI quan es creà una Escolania de sis infants. El 1892 s'incorporà l'ensenyament secundari i el centre es convertí en Seminari menor dels Missioners dels Sagrats Cors. Edita un butlletí intern des del 1940 anomenat Estels (Estrellas entre 1959 i 1975).
Antigament era només oberta a nins i únicament es permetia l'estança en règim intern, però des de 2006 són devers quaranta nins i nines que estudien de 1r de Primària a 4t d'ESO al santuari, en règim intern o extern. Fou una escola pionera en l'ensenyament en català a Mallorca, ja que des del 1973 s'impartien íntegrament les classes d'EGB en aquesta llengua. Així mateix, el 1984 participà en la creació de les Trobades d'Escoles Mallorquines. A causa d'aquesta activitat a favor del català ha rebut els premis Emili Darder (1987) i Francesc de Borja Moll (1988) dels Premis 31-D de l'Obra Cultural Balear. Des del 1939, existeix l'Associació d'antics Blauets, que agrupa els excantaires del cor.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 5. Palma: Promomallorca, p. 25. ISBN 84-8661702-2.
* 1 2 3 4 5 6 Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 2. Palma: Promomallorca, p. 169. ISBN 84-8661702-2.

## Vegeu també

* Gabriel Vaquer Vicenç
* Baltasar Bibiloni i Llabrés
* Joaquim Rosselló i Ferrà

## Bibliografia

* Ramon Ballester i Vives, Pilarín Bayés, Jordi París: Petita història dels Blauets de Lluc. Mediterrània, 1993. ISBN 8488591152

## Enllaços externs

* http://www.lluc.net/cat/blauets/ Arxivat 2012-12-09 a Wayback Machine.
* http://www.escolanialluc.es