OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miquel Brullet i Monmany

Miquel Brullet i Monmany (Mataró, 27 de novembre de 1904 - 5 de desembre de 1988) fou un arquitecte català.

## Biografia

Va destacar com arquitecte a la ciutat de Mataró i a la comarca del Maresme. Estudià el batxillerat a les Escoles Pies de Santa Anna i tot seguit es matriculà a l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona (ETSAB).
Va ser deixeble de Josep Maria Jujol amb qui col·laborà en diferents projectes com el monument de la plaça d'Espanya de Barcelona. Acabà la carrera l'any 1930 després d'una temporada a Madrid des d'on va viatjar per tot Espanya i va conèixer l'arquitectura popular. En acabar la carrera va exercir d'arquitecte municipal a la seva ciutat natal i durant la Guerra Civil espanyola dirigí les obres dels bunkers a la costa del Maresme.
De les seves primeres obres destaca el Cafè Nou, a la Riera, encàrrec de la Unió de Cooperadors de Mataró l'any 1933. Un cop acabada la guerra participà activament en la reconstrucció de les esglésies malmeses a la ciutat com la de Santa Anna, Sant Josep, Santa Maria - juntament amb Lluís Gallifa i Lluís Bonet- i el convent de la Providència; també projectà la capella del coll del Parpers en honor dels Caiguts.
De 1946 a 1948 va ser tinent d'alcalde, però va deixar el càrrec per dedicar-se a l'arquitectura privada. Tot i així va participar en la planificació de l'urbanisme del barri de La Llàntia, La Cornisa, Can Raimí i Can Cabot. Projectà així mateix, el pavelló esportiu de basquet Josep Mora i la piscina Municipal, ambdós al Passeig Carles Padrós de Mataró, i el col·legi Josep Montserrat a Peramàs. Així mateix fou l'ànima dels edificis dels cinemes Núria i Iluro, propietat de la família Coll, per a qui també va construir la seva casa familiar a la zona alta de Mataró. Des dels anys cinquanta fins a finals dels setanta projectà multitud de cases unifamiliars així com nombrosos blocs de pisos als diferents barris de la ciutat que creixia ràpidament degut a l'arribada de nombrosos andalusos, extremenys i murcians per treballar a la indústria tèxtil de la ciutat.
De profundes creences cristianes, es casà l'any 1933 amb Pepita Tenas i Cucurell, catequista i mestra, amb qui tingué nou fills: Jaume, Maria, Xavier, Manel, Montserrat, Assumpció, Agustí, Cristina i Miquel. Els seus fills han seguit la professió destacant com a arquitectes i constructors amb sensibilitat artística i social.

## Obres

| Any | Nom | Ubicació | Descripció | Estat | Imatge |
| 1943 | Can Cabot | Av. Eduard Ferrés, 1 Vilassar de Mar | Reforma integral d'una antiga masia del segle xviii. | Correcte | |

## Referències

* 1 2 3 «Miquel Brullet i Monmany». Cultura Mataró. Ajuntament de Mataró. [Consulta: 5 gener 2023].
* ↑ Brullet, Manel. Manel Brullet (en castellà i anglès). Barcelona: Gustavo Gili, 1998, p. 6-17. ISBN 84-252-1752-0.
* ↑ «estudi d'arquitectura de Manuel Brullet i Tenas».
# Vignoc

Vignoc (en bretó Gwinieg, en gal·ló Veinyoc) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 1.596 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 662 | 667 | 674 | 773 | 887 | 1.091 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1953-1977 | Albert Barboux | |
| 1977-1995 | Roger Chevrel | |
| 1995-2008 | Jean Le Gall | UMP |
| 2008- | Philippe Chevrel | |
# Vil·la Antònia

Vil·la Antònia és un edifici de Sitges (Garraf) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La vil·la Antònia és un bon exemple de les teoritzades com a casetes catalanistes per part de Joaquim Folch i Torres, definides com “aquell xalet de colònia d'estiu amb porxo, barbacana, murs blancs i majòliques”. Es tracta d'una torre d'estiueig amb jardí situada en una parcel·la de dimensions mitjanes. L'immoble està format per una planta baixa i un pis superior, amb una teulada a quatre aiguavessos amb mansarda i finestral per donar llum a l'escala interior. Destaca la cantonada orientada al mar, emfasitzada mitjançant un porxo situat en diagonal, amb tres arcs de punt rodó. Al seu damunt hi ha un balcó amb un gran voladís, al qual s'hi pot accedir a través de dues obertures situades en cantonada, en arc de punt rodó i sense motllura. Aquest porxo constitueix l'eix que organitza les dues estances principals de l'immoble: el menjador, a la planta baixa, i l'habitació dels propietaris, al primer pis. La porta d'accés a l'immoble que, com la resta d'obertures, té un arc de punt rodó sense cap tipus de motllura, queda accentuada gràcies a una teulada a dues vessants.
L'immoble destaca per la seva harmonia i simplicitat. La blancor dels murs contrasta amb el cromatisme verd de les persianes de llibret dels finestrals, acabats en arc de punt rodó, i dels porxats de fusta i teules a les portes exteriors de la planta baixa. Els únics elements decoratius exteriors són els respiralls de terracota amb ornamentació floral que es troben sota les cornises, així com els detalles de forja del balcó i el rellotge ceràmic, amb la inscripció Solis et artis opus.

## Història

L'immoble va ser promogut per Antònia Burés (o Borés) i dissenyat per l'arquitecte Josep Danés Torras.

## Referències

* 1 2 3 «Vil·la Antònia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 març 2019].
# Volta a Eslovènia 2018

La Volta a Eslovènia 2018, 25a edició de la Volta a Eslovènia, es disputà entre el 13 de juny al 17 de juny de 2018 en cinc etapes i un total de 664,1 km. La cursa formava part del calendari de l'UCI Europa Tour 2018, amb una categoria 2.1.

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a disset equips:

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 13 de juny | Lendava – Murska Sobota | | 159 | Simone Consonni | Simone Consonni |
| 2a etapa | 14 de juny | Maribor – Rogaška Slatina | | 152,7 | Dylan Groenewegen | Ben Hill |
| 3a etapa | 15 de juny | Slovenske Konjice – Celje | | 175,7 | Rigoberto Urán | Rigoberto Urán |
| 4a etapa | 16 de juny | Ljubljana – Kamnik | | 155,2 | Primož Roglič | Primož Roglič |
| 5a etapa | 17 de juny | Trebnje – Novo Mesto | contrarellotge individual | 21,5 | Primož Roglič | Primož Roglič |

### 1a etapa

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### 2a etapa

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### 3a etapa

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### 4a etapa

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### 5a etapa

Font: ProCyclingStats :

## Classificació final

Fonts: ProCyclingStats Cycling Archives :

## Evolució de les classificacions

| Etapa | Vencedor | Classificació general | Classificació per punts | Classificació de la muntanya | Classificació dels joves | Classificació per equips |
| 1 | Simone Consonni | Simone Consonni | Simone Consonni | Benjamin Hill | Jon Božič | Adria Mobil |
| 2 | Dylan Groenewegen | Benjamin Hill | Matteo Pelucchi | Benjamin Hill | Jon Božič | Adria Mobil |
| 3 | Rigoberto Urán | Rigoberto Urán | Matteo Pelucchi | Primož Roglič | Michael Storer | Gazprom-RusVelo |
| 4 | Primož Roglič | Primož Roglič | Simone Consonni | Fausto Masnada | Michael Storer | Team Sunweb |
| 5 | Primož Roglič | Primož Roglič | Simone Consonni | Fausto Masnada | Tadej Pogačar | Team Sunweb |
| Final | Final | Primož Roglič | Simone Consonni | Fausto Masnada | Tadej Pogačar | Team Sunweb |

## Referències

* ↑ «Simone Consonni (UAE), primer líder en Eslovenia». biciciclismo, 13-06-2018 [Consulta: 18 juny 2018].
* ↑ «Groenewegen se impone en la 2ª del Tour de Eslovenia». biciciclismo, 14-06-2018 [Consulta: 18 juny 2018].
* ↑ «Etapa y liderato para Urán en Eslovenia». biciciclismo, 15-06-2018 [Consulta: 18 juny 2018].
* ↑ «Exhibición de Roglic y liderato en la Vuelta a Eslovenia». El Mundo Deportivo, 16-06-2018 [Consulta: 18 juny 2018].
* ↑ «Primoz Roglic gana en Eslovenia por delante de Rigoberto Urán». El Mundo Deportivo, 17-06-2018 [Consulta: 18 juny 2018].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-10-20 a Wayback Machine. (eslovè)
# Volgelsheim

Volgelsheim (en alsacià Volgelse) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 2.382 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 955 | 1.181 | 1.930 | 2.570 | 2.695 | 2.382 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1945-1971 | Jean Hemmerle |
| 1971-1977 | Charles Klem |
| 1977-2005 | André Mann |
| 2005- | Benoît Roth |
# Versoix

Versoix és un municipi suís del cantó de Ginebra. L'any 2015 tenia 13.439 habitants.
Situada al nord del cantó de Ginebra, sobre el llac Léman.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Voskressénskoie (Iúriev-Polski)

* Per a altres significats, vegeu «Voskressénskoie».
Voskressénskoie (en rus: Воскресенское) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 41 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09. [Consulta: 7 maig 2018].
# Voskressénskoie (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Voskressénskoie».
Voskressénskoie (en rus: Воскресенское) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 3.235 habitants.

## Referències

* ↑ И. Козловский. «Березняки – село в Воскресенском районе». Большая Саратовская Энциклопедия, 2020. Arxivat de l'original el 2020-10-26. [Consulta: 21 octubre 2020].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 21 octubre 2020].
# Lingen

Lingen és una ciutat a la Baixa Saxònia, Alemanya. Està ubicada a la part meridional del districte d'Emsland, limitant al sud amb Nordrhein-Westfalen i a l'oest amb els Països Baixos.
Lingen és coneguda per la seva indústria nuclear —plantes d'energia nuclear i combustibles nuclears—, però també pels seus paisatges a la riba del riu Ems. Està agermanada amb Salt, Gironès.

## Enllaços externs

* Web oficial de Lingen (en alemany)
# Adria Airways

Adria Airways (codi IATA: JP; codi OACI: ADR; indicatiu: ADRIA) va ser l'aerolínia nacional d'Eslovènia. El seu centre de connexions era l'Aeroport de Ljubljana i tenia com a base secundària l'Aeroport Internacional de Pristina, situat a la capital de Kosovo. L'aerolínia oferia diversos vols domèstics a tot Europa i disposava d'una flota de 13 avions incloent-hi 2 Airbus A319, 1 Bombardier CRJ100, 6 Bombardier CRJ200 i 4 Bombardier CRJ900. La companyia va ser fundada l'any 1961 i fou membre de Star Alliance.
El 30 de setembre de 2019, l'aerolínia es va declarar en fallida i va cessar totes les seves operacions.

## Referències

* ↑ «Adria Airways files for bankruptcy of the company » Adria Airways», 30-09-2019. Arxivat de l'original el 2019-09-30. [Consulta: 11 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial d'Adria Airways
# Ratolí de peus grossos de Bastard

El ratolí de peus grossos de Bastard (Macrotarsomys bastardi) és una espècie de rosegador de la família dels nesòmids. És endèmic de Madagascar, on viu a altituds d'entre 0 i 915 msnm. Es tracta d'un animal nocturn i terrestre. El seu hàbitat natural són els boscos espinosos i els boscos caducifolis secs, tot i que també pot viure en zones no boscoses altament modificades. Està amenaçat pels incendis forestals.
L'espècie fou anomenada en honor del naturalista i explorador francès Eugène Joseph Bastard.

## Referències

* ↑ Goodman, S.; Rakotondravony, D. Macrotarsomys bastardi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 18 març 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 31. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Rectificadora cilíndrica

La rectificadora cilíndrica és una màquina eina que es diferencia per la manera de fer girar la peça.

## Parts de la rectificadora Cilíndrica

En la rectificadora podem distingir:
* la base o bancada, que suporta la taula i corredissa de la roda sobre les guies horitzontals de precisió col·locades en angle recte.
* la taula, que permet un moviment alternatiu sobre les guies de la base i aguanta també el capçal i el contrapunt.
* el capçal que suporta i fa girar la peça. Té motor propi i una àmplia varietat de velocitats.
* el contrapunt que permet acomodar la peça i subjectar-la.
* la corredissa de la roda que es mou sobre les guies horitzontals.

## Operacions de rectificat

El rectificat es realitza mitjançant la perifèria de la roda i podem distingir dos tipus de rectificat:
* Rectificat longitudinal, la peça té un moviment alternatiu mentre la roda avança per produir superfícies cilíndriques més llargues que l'ample de la roda.
* Rectificat en profunditat, la peça gira en una posició fixa i la roda avança de manera que produeix superfícies cilíndriques de longitud igual o inferior a l'ample de la roda. És una operació ràpida i pot produir formes cilíndriques més complexes que l'anterior operació.
Cal considerar que en el rectificat en profunditat la longitud de la peça es troba limitada.

## Tipus

Entre els diferents tipus de rectificadora es poden considerar les següents 5 màquines rectificadores com a membres de la família de rectificadores cilíndriques.
* Rectificadores amb corredissa angular que permeten l'avanç de la roda sobre guies col·locades a 60⁰ de la direcció d'avanç de la taula.
* Rectificadores de rodes múltiples que permeten operacions simultànies de rectificat en profunditat amb diferent diàmetres.
* Rectificadores de rodets que permeten rectificar els rodets emprats en la fabricació de fulles d'alumini o acer i es diferencien de les rectificadores cilíndriques convencionals per la seva capacitat dimensional superior a la convencional així com la capacitat de suportar peces pesades.
* Rectificadores de lleves que permeten controlar automàticament el cicle d'avanç de la roda i coordinar mitjançant una lleva patró el gir de la peça per a produir les formes de lleva desitjades.
* Rectificadores de rosques que permeten el rectificat coordinat amb l'avanç longitudinal de la peça amb rotació d'un cargol conductor per aconseguir la forma de rosca desitjada.

## Bibliografia

* Habicht, Frank H.. Las maquinas herramientas modernas. Compañia Editorial Continental, S.A., 1965.
# Richard Javier Morales Aguirre

Ríchard Javier Morales Aguirre (Las Piedras, 21 de febrer de 1975) és un exfutbolista uruguaià, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Després de començar la seua carrera professional amb els modestos C.A. Progreso i Basañez, és transferit el 1999 a un dels equips més importants del seu país, el Club Nacional de Football.
Va destacar al Nacional i el gener de 2003 marxa a la lliga espanyola per formar al CA Osasuna. Després de passar els següents mesos com a suplent i sense massa gol (no marca fins a la primavera del 2004), va assolir nou dianes la temporada 04/05, decisius per a la permanència dels navarresos a la màxima categoria. A l'any següent fitxa pel Màlaga CF, on només marca en tres ocasions.
L'agost del 2008, després d'un breu retorn a Nacional, signa un contracte amb el Flamengo brasiler per a la resta de la temporada. Però, l'endemà els jugadors d'aquest equip van ser atacats pels seus seguidors, amb la qual cosa Morales va decidir no entrar al Flamengo, i fitxa per un altre equip brasiler, el Grémio. El 2009 recala a la LDU Quito, on roman fins a l'abril d'eixe any.

## Selecció

Morales va jugar 26 partits i va marcar sis gols amb la selecció de l'Uruguai. Dos gols seus a l'eliminatòria davant Austràlia van donar el passi als charrua a la cita mundialista de Corea / Japó 2002, on hi va participar. També va jugar a la Copa Amèrica de 2001 i 2004.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Resolució 118 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 118 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 13 d'octubre de 1956, després de prendre nota de les declaracions formulades en el Consell i de les exposicions que sobre les converses preliminars sobre la qüestió de Suez han formulat el Secretari General de les Nacions Unides i els ministres de relacions exteriors d'Egipte, França i Regne Unit, el Consell va acordar que tota solució de la qüestió de Suez haurà de reunir les següents condicions:
    1) El pas pel Canal romandrà lliure i estarà obert sense discriminació manifesta o encoberta, tant pel que fa a l'aspecte polític com al tècnic;
    2) La sobirania d'Egipte serà respectada;
    3) El funcionament del Canal haurà de quedar aïllat de la política de tots els països;
    4) La manera de fixar els drets de trànsit i les despeses respectives es determinarà per mitjà d'un acord entre Egipte i els usuaris
    5) Es dedicarà al millorament del Canal una proporció equitativa de les sumes percebudes;
    6) En cas de controvèrsia, les qüestions pendents entre la Companyia Universal del Canal Marítim de Suez i el govern egipci seran decidides per un tribunal d'arbitratge les atribucions del qual estaran clarament definides, i amb disposicions convenients per al pagament de les sumes que poden resultar pendents.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a la 200 (1953 - 1965)
* Crisi de Suez

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Robert Gordon

Robert Gordon (1668–1731), un filantrop i mercader del segle xvii, nasqué a Aberdeen, Escòcia (Regne Unit).
Era el fill únic d'Arthur Gordon i Isabella Menzies de Balgownie. Quan el seu pare, un respectat advocat dels tribunals d'Edimburg morí el 1680, en Robert va heretar una notable fortuna.
En Robert va engrandir la fortuna familiar i cap al 1692 era prou ric per fer una important donació a la seva escola.
Cap al 1720 va tornar a Aberdeen de Danzig, on s'havia establert per fer negocis al Bàltic. No s'havia casat mai i no tenia hereus i va decidir consignar la seva fortuna a la creació d'una institució caritativa que s'encarregués de l'educació dels joves. Aquí hi ha precisament l'origen de l'actual Universitat Robert Gordon, una de les dues universitats d'Aberdeen, Escòcia (Regne Unit).
# Resolució 1569 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1569 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 26 d'octubre de 2004. Després d'invocar l'article 28 de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va decidir celebrar una reunió de dos dies sobre la situació al Sudan a Nairobi, Kenya.
La reunió tindrà lloc els dies 18 i 19 de novembre de 2004, amb discussions sobre el conflicte del Darfur i la guerra civil al Sudan del Sud. A més, la resolució va afirmar que representants de la Unió Africana i l'Autoritat Intergovernamental per al Desenvolupament estaran presents a la reunió, que també tractaria altres esforços de pau a la regió.
La reunió va ser l'onzena vegada que el Consell de Seguretat s'havia allunyat de la seva seu a la ciutat de Nova York, i la primera vegada que es va celebrar a Nairobi.

## Referències

* 1 2 «Security Council decides to hold two-day meeting on Sudan from 18 to 19 November in Nairobi». United Nations, 26-10-2004.
* ↑ United Nations. Report of the Security Council: 1 August 2004 – 31 July 2005. United Nations Publications, 2005, p. 9. ISBN 978-92-1-810216-4.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2003 - 2005)
* Conflicte del Darfur

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 164 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 164 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 22 de juliol de 1961, el Consell, pel que fa a la situació a Tunísia, va demanar un alto el foc immediat i el retorn de totes les forces armades a les seves posicions originals.
Dos dies abans d'aquesta resolució, Tunísia havia demanat una reunió urgent del Consell de Seguretat per examinar la seva queixa contra els actes d'agressió percebuts per França sobre la sobirania i la seguretat de Tunísia. Des del 19 de juliol, Bizerta havia estat atacada per la Armada Francesa i la força aèria; França va afirmar que protegia les instal·lacions i la llibertat de comunicació al lloc.
La resolució va ser aprovada per deu vots a cap; França va estar present però no participava en la votació.
La majoria dels Estats membres van demanar que se celebrés un període extraordinari de sessions de l'Assemblea General de les Nacions Unides entre el 21 i el 25 d'agost per discutir sobre la situació.

## Referències

* 1 2 Wellens, Karen; T.M.C. Asser Instituut. Resolutions and statements of the United Nations Security Council (1946-1989): a thematic guide. BRILL, 1990, p. 39. ISBN 978-0-7923-0796-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a la 200 (1953 - 1965)
* Conflicte de Bizerta

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rosa Ramalho

Rosa Ramalho OSE (São Martinho de Galegos, Barcelos, 1888 - 1977) és el nom artístic de Rosa Barbosa Lopes, figura emblemàtica de l'escultura i la ceràmica tradicional portuguesa. La seva obra és continuada avui per la seva neta Júlia Ramalho.

## Biografia

Rosa Ramalho va néixer el 14 d'agost de 1888, a la parròquia de São Martinho de Galegos (Barcelos). La filla d'un sabater i un teixidor, va casar als 18 amb un moliner i va tenir set fills. Va aprendre a treballar l'argila d'una molt jove, però va deixar el negoci d'uns 50 anys per formar una família. Només després de la mort del seu marit, i ja 68 anys, va tornar a treballar amb el fang i va començar a crear figures que els van fer famosos. Les seves obres dramàtic i capritxós, que denota una imaginació prodigiosa, va distingir d'altres terrissaires i barrister i el va portar una fama va creuar les fronteres.
Va ser António Quadros (pintor), que es va deure al descobriment de la Rosa Ramalho crítica artística i publicitat en els mitjans de comunicació "sectes". Barrister va ser la primera que es coneix de forma individual pel reconeixement del nom i compta, entre altres coses, la Presidència, que en 9 juny 1980 li va atorgar el grau de Dama de l'Ordre de Santiago de Espada. El 1968 també s'havia donat la medalla d'"El Servei d'Arts de la Nació".
Sobre l'artista d'un llibre de Mário Cláudio (Rosa, 1988, construït en la Trilogia da mão) i un curt documental Nuno Paulo Bouça (À volta de Rosa Ramalho, 1996). En l'actualitat es denomina a un carrer de la ciutat i una escola EB 2,3 de Barcelinhos, parròquia de Barcelos. També hi ha la possibilitat que es transformarà seu vell garatge a São Martinho de Galegos, un museu de la ceràmica amb el seu nom.

## Referències

* ↑ Evans, David J. J.. Cadogan Guides Portugal. New Holland Publishers, 2004, p. 86. ISBN 978-1-86011-126-6 [Consulta: 4 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Rosa Ramalho, a artesã de Barcelos (portuguès)
* A herança de Rosa Ramalho (portuguès)