OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Richardson (Texas)

Richardson és una ciutat del Comtat de Dallas a l'estat de Texas (Estats Units).

## Demografia

Segons el cens del 2007 tenia 101.400 habitants. Segons el cens del 2000, Richardson tenia 91.802 habitants, 35.191 habitatges, i 24.774 famílies. La densitat de població era de 1.241,1 habitants per km².
Dels 35.191 habitatges en un 33,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,1% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 29,6% no eren unitats familiars. En el 22,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 32,7% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 10% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 62.392$ i la renda mediana per família de 72.876$. Els homes tenien una renda mediana de 52.381$ mentre que les dones 35.255$. La renda per capita de la població era de 29.551$. Aproximadament el 3,3% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Richardson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Richardson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].

## Enllaços externs

* Richardson - Lloc web oficial
* http://www.telecomcorridor.com/default.aspx Arxivat 2011-08-09 a Wayback Machine.
* http://texashistory.unt.edu/browse/contributor/RPL
# Cavaller de Màdara

El Cavaller de Màdara és un gran relleu de l'alta edat mitjana tallat a la roca de l'altiplà de Màdara, a l'est de la ciutat de Xumen, al nord-est de Bulgària, a prop de la població de Màdara. Va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 1979.

## El relleu

A vint-i-tres metres sobre el terra en un penya-segat quasi vertical de cent metres d'alçada, el relleu representa un cavaller clavant una llança a un lleó que jeu als peus del seu cavall. Un àguila vola davant el cavaller, i un gos li corre al darrere. L'escena és una representació simbòlica d'un triomf militar.
El monument es remunta al voltant del 710 i ha estat en la Llista del Patrimoni Mundial de la UNESCO des de 1979. La datació del monument mostra que va ser creat durant l'imperi de Khan búlgar Tervel, i dona suport a la tesi que es tracta d'una imatge de si mateix i fet amb el treball dels búlgars, una tribu nòmada de guerrers que s'assentaren al nord-est de Bulgària a finals del segle vii i després de la fusió amb els eslaus van donar origen a la moderns búlgars. Altres teories connecten amb els antics tracis, al·legant que representa un déu de Tràcia.

## Curiositats

El relleu apareix en les monedes d'1, 2, 5, 10, 20 i 50 stotinkas de Bulgària.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Madara Rider» (en anglès). [Consulta: 28 gener 2021].
* ↑ Banc Nacional de Bulgària, Pàgina web
# Tossal de Suró

El Tossal de Suró és una muntanya de 828 metres que es troba entre els municipis de Montoliu de Segarra i de Talavera, a la comarca catalana de la Segarra.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 268117001).
Aquest cim esta inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Pinetell (grup de bolets)

Els pinetells són rovellons que en ferir-los deixen escolar làtex de color taronja 'i aquest color es manté durant 10-15 minuts. En els pinetells les làmines són taronges i són fongs micorrízics de pins, avet o pícea

## Espècies de pinetells

Les espècies de pinetells són:
* Lactarius deliciosus, pinetell o pinetell ver
* Lactarius deterrimus, pinetell de pícea
* Lactarius quieticolor, pinetell de pi negre
* Lactarius salmonicolor, pinetell d’avet
* Lactarius fennoscandicus, pinetell de Fennoscàndia

## Referències

* 1 2 Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* 1 2 Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* ↑ Basso, Maria Teresa. Lactarius Pers., p:848. Alassio: Mykoflora, 1999. ISBN 88-87740-00-3.
# Aixrafiyya

La confraria dels aixrafiyya o tariqa aixrafita fou un orde religiós musulmà de dervixos. Pren el nom d'Abd-Al·lah Àixraf Rumí, un dervix que va morir a Çin İznik (Imperi Otomà) el 1493.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Ashrafiyya».
# Pogonomelomys bruijnii

Pogonomelomys bruijnii és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic d'Indonèsia. Es tracta d'un animal arborícola. El seu hàbitat natural són els boscos humits tropicals de plana. Està amenaçat per la transformació del seu medi per a usos agrícoles i, molt probablement, la tala d'arbres. Aquest tàxon fou anomenat en honor del naturalista neerlandès Antonie Augustus Bruijn.

## Referències

* ↑ Helgen, K. et al. Pogonomelomys bruijnii. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 18 febrer 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 60. ISBN 978-0801893049.
# Sturmpanzerwagen Oberschlesien

El Sturmpanzerwagen Oberschlesien ("Oberschlesien Assault Tank") va ser un projecte de tanc alemany per la Primera Guerra Mundial. Va ser un disseny innovador per moure's ràpid, per ser un tanc d'assalt lleugerament armat.

## Referències

* Achtung Panzer! - First Panzers 1917 - 1918 Arxivat 2007-08-04 a Wayback Machine.
# Can Cuiàs

«Can Cuiàs o Can Cuyàs» té aquests significats:
* Can Cuiàs (Montcada), barri de Montcada prop de la Ciutat Meridiana
* Can Cuiàs (Sant Feliu de Llobregat), masia de Sant Feliu de Llobregat
* Estació de Can Cuiàs
* Can Cuyàs o Torre Niella, habitatge al terme de Cardedeu (el Vallès)
* Can Cuyàs (Mataró)
# Sant Daniel de Girona

«Sant Daniel de Girona» té aquests significats:
* Sant Daniel de Girona o Daniel d'Arle (Armènia, segle IX - Arle, 888), màrtir, venerat com a sant a Girona
* Monestir de Sant Daniel de Girona, edifici al barri de Sant Daniel, molt prop del centre de la ciutat de Girona
* barri de Sant Daniel, districte del municipi de Girona i antic municipi agregat a Girona el 1963 a la vall del mateix nom, a l'est del barri vell de la ciutat i al peudemont de les Gavarres
# Pije

Pije (pinje) és una llengua austronèsia parlada majoritàriament a l'àrea tradicional de Hoot Ma Waap, al municipi de Hienghène, a la Província del Nord, Nova Caledònia. De la mateixa manera que el jawe, el nemi i el fwâi, es parla a la comuna de Hienghène; figura al diccionari comparatiu de llengües de Hienghène, escrit per André-Georges Haudricourt i Françoise Ozanne-Rivierre en 1982. Té uns 180 parlants nadius i és una llengua amenaçada.

## Referències

* ↑ Fitxa del Pije a Ethnologue

## Bibliografia

* Haudricourt, A. G et F. Ozanne-Rivierre, 1982, Dictionnaire thématique des langues de la région de Hienghène (Nouvelle-Calédonie) : pije, Pije, Pije, jawe - Précédé d'une phonologie comparée des langues de Hienghène et du proto-océanien, Paris, Société d'Etudes Linguistiques et Anthropologiques de France, 285 pp., 2 cartes.

## Enllaços externs

* Informació sobre el Pije, amb bibliografia detallada i 15 enregistraments sonors Arxivat 2008-02-26 a Wayback Machine. (web del LACITO-CNRS)
# Aixtarot

«Aixtarot o Astaroth» té aquests significats:
* Aixtarot (ciutat) o Astaroth ciutat de Canaan
* Astarot, nom de dimoni
* Astoret, deessa dels cananeus
# George

«George» té aquests significats:
* Toponímia:
** George (Iowa)
** George (Washington), EUA
** Comtat de George, Mississippi, EUA
** George West, Texas, EUA
** Lake George, diversos indrets
** George (Cap Occidental), Sud-àfrica
** Circuit Prince George traçat apte per curses automobilístiques a la ciutat d'East London, a Sud-àfrica
** Pont de George Washington, pont que connecta la ciutat de Nova York amb Fort Lee, a Nova Jersey
* Biografies:
** David Lloyd George, primer ministre britànic
** Elmer George, pilot estatunidenc de curses automobilístiques
** Finidi George (1971, Port Harcourt) futbolista nigerià dels 1990
** Henry George (Filadèlfia, 1839 - Nova York, 1897), escriptor, periodista, polític i economista estatunidenc
** Henry George (ciclista) (Charleroi, 1891 - Uccle, 1976) ciclista belga, medallista a Anvers 1920
** Ken George, conegut com a creador del Kernewek Kemmyn, un sistema de pronunciació revisada del còrnic
** Samuel George Morton (1799-1851), metge estatunidenc versat en ciències naturals
** Stefan George (Bingen, 1868 - Locarno, 1933), poeta i traductor alemany
** Susan George (politòloga) (1934), politòloga i intel·lectual francesa d'origen estatunidenc
** Rose George (West Yorkshire, Anglaterra), periodista i escriptora britànica
* Miscel·lània:
** Curious George, personatge de còmic
** George Cross, màxima condecoració civil del Regne Unit i de la Commonwealth
** HMS King George V (41), cuirassat de la Royal Navy britànica
** George Allen & Unwin, editorial britànica
# Barraca XLV (Aiguamúrcia)

La Barraca XLV és una obra d'Aiguamúrcia (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una gran i sòlida barraca de planta rectangular i cornisa horitzontal rematada amb pedres col·locades al rastell. Té un ample de façana de 6'95 metres i una alçada de 2'92 metres.
La seva coberta és acabada amb pedruscall i on finalitza la cúpula interior s'hi pot apreciar uninici o intent de "casella" que només es queda amb un tímit amuntegament.
El portal desplaçat a la dreta de la façana està acabat amb un arc de mig punt. Té una alçada de 1'50 metres i una amplada de 0'83 metres, amb un gruix d'un metre.
Malauradament aquesta barraca està tancada amb una porta que ens priva l'accés a l'interior. Sembla però que té unes dimensions considerables i per la seva aparença exterior sembla coberta amb falsa cúpula.

## Referències

* 1 2 3 4 «Barraca XIv». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2018].
# David di Donatello 1977

La 22a edició dels premis David di Donatello, concedits per l'Acadèmia del Cinema Italià va tenir lloc el 23 de juliol de 1977 al Teatre grecoromà de Taormina. El premi consistia en una estatueta dissenyada per Bulgari.

## Guanyadors
### Millor pel·lícula

* Il deserto dei Tartari, dirigida per Valerio Zurlini (ex aequo)
* Un borghese piccolo piccolo, dirigida per Mario Monicelli (ex aequo)

### Millor director

* Valerio Zurlini - Il deserto dei Tartari (ex aequo)
* Mario Monicelli - Un borghese piccolo piccolo (ex aequo)

### Millor argument

* Leo Benvenuti i Piero De Bernardi - La stanza del vescovo

### Millor actriu

* Mariangela Melato - Caro Michele

### Millor actor

* Alberto Sordi - Un borghese piccolo piccolo

### Millor músic

* Nino Rota - Il Casanova di Federico Fellini

### Millor actriu estrangera

* Annie Girardot - Cours après moi que je t'attrape (ex aequo)
* Faye Dunaway - Network (ex aequo)

### Millor actor estranger

* Sylvester Stallone - Rocky (Rocky)
* Dustin Hoffman - Marathon Man

### Millor director estranger

* Akira Kurosawa - Dersu Uzala

### Millor pel·lícula estrangera

* Marathon Man, dirigida per John Schlesinger

### David Europeu

* Stanley Kubrick

### David Luchino Visconti

* Robert Bresson

### David especial

* Giorgio Ferrara, per la direcció de Un cuore semplice
* Martin Scorsese, per la direcció de Taxi Driver
* Jodie Foster, per la seva interpretació a Taxi Driver
* Giuliano Gemma, per la seva interpretació a Il deserto dei Tartari
* Angelica Ippolito, per la seva interpretació a Oh, Serafina!
* Vincenzo Crocitti i Shelley Winters per llurs interpretacions Un borghese piccolo piccolo
* Mosfil'm (URSS), per la producció de Dersu Uzala
* Alberto Lattuada, per la seva contribució al cinema.
* Enrico Montesano per a la seva transició de la pantalla petita a la gran.
* Sean Connery, per la seva contribució al mon de l’actuació
* Diana Ferrara, per la seva contribució al món del ballet.
* Teatre Bolxoi de Moscou, per la seva contribució al món del ballet.

## Referències

* ↑ premis David di Donatello 1977 a mymovies.it
* ↑ David di Donatello Milestones: From De Sica and Fellini to Sorrentino and Garrone a la revista Variety
* ↑ Gold and malachite 'David di Donatello' trophy, Bulgari, 1956 Arxivat 2021-01-15 a Wayback Machine. al web de Sothebys

## Vegeu també

* Nastri d'argento 1977

## Enllaços externs

* David di Donatello 1977 a Filmaffinity
* Cronologia al web dels David di Donatello
# Can Vilavell

Can Vilavell és una masia de Sant Esteve de Palautordera (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici allargat amb coberta a dues vessants. Compost per planta baixa i pis, sense golfes. La façana és una de les parets laterals. Ha estat reformada, ara es troba arrebossada i pintada. El portal d'accés té forma d'arc de mig punt i les finestres són petites i de pedra.

## Història

Aquest edifici es troba a la muntanya de darrere del castell de Fluvià. Pertany a aquests propietaris i ara s'ha convertit en casa de temporada, ja no és una masia rural dedicada a l'agricultura. No sabem la data de la seva construcció però probablement és dels segles XVI o XVII.

## Referències

* 1 2 «Can Vilavell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2017].
# Charles VI (pel·lícula)

Charles VI és una pel·lícula muda francesa de drama històric escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el 1911.Fou comercialitzada en anglès com A Queen’s Treachery al Regne Unit i The Betrayal of Charles VI als Estats Units

## Sinopsi

Es tracta d'un drama històric que mostra l'intent d'assassinat del rei Carles VI de França. Després de tornar d'un viatge a Bretanya el 1393, la seva esposa Elisabet de Baviera i el seu admirador, el duc Lluís I d'Orleans, organitzen el Bal des Ardents i intenten assassinar el rei. Carles no mor però perd la raó. Els seguidors del rei fan assassinar el duc, cosa que fa desesperar Elisabet. Ella intenta venjar-se destronant el seu marit a causa de la seva malalti mental i coronant Enric VI d'Anglaterra. Tanmateix, els nobles francesos malbaraten els intents de la reina.

## Notes

* ↑ Charles VI, a silentera.com
# Dífil (actor)

Dífil (en llatí Diphilus, en grec Δίφιλος) va ser un dramaturg grec que va representar una obra a Roma als Jocs Apol·linars de l'any 59 aC, en temps de Ciceró, en la que va ofendre greument a Pompeu quan van aparèixer les paraules "Nostra miseria tu es Magnus" i altres al·lusions, que l'audiència li va fer repetir.

## Referències

* ↑ Anthony Corbeill. Controlling Laughter: Political Humor in the Late Roman Republic. Princeton University Press, 8 març 2015, p. 181–. ISBN 978-1-4008-7289-3.
* ↑ Cristina Rosillo-López. Public Opinion and Politics in the Late Roman Republic. Cambridge University Press, juny 2017, p. 32–. ISBN 978-1-107-14507-8.
* ↑ Mario Erasmo. Roman Tragedy: Theatre to Theatricality. University of Texas Press, 1 gener 2010, p. 223–. ISBN 978-0-292-78213-6.
# Pike

«Pike» té aquests significats:
* Pike (llenguatge de programació)
* Pike Road, població dels Estats Units a l'estat d'Alabama
* Christopher Pike, personatge fictici del capítol 0 de la sèrie de televisió Star Trek
* Comtat de Pike, diversos comtats
# Aixurdan I

Aixurdan I o Aššur-dan I va ser rei d'Assíria des potser el 1179 fins al 1133 aC. Era fill de Ninurtaapal-Ekur al que va succeir al morir, després de tres o tretze anys de regnat. Va posseir el tron d'Assíria en un dels regnats més llargs, quaranta-sis anys, i això implica que va arribar molt jove al poder.
Va permetre l'establiment dels muskhi i els kashka a la regió del Tigris superior; va ajudar els elamites a expulsar al rei de Babilònia cap a l'any 1158 aC. Les forces assíries van passar el Zab Inferior i es van apoderar d'algunes ciutat com Zaban i Irria, i el territori fronterer de Sallu. Durant el seu regnat se sap que va conquerir les ciutats de Madkiu, Sudrum i Ubru Chundu, i va derrotar alguns pobles de les muntanyes del sud-est (cuseo-elamites) entrant a les ciutats de Saka i Sakama, que segurament eren a Elam o a la vora. També va conquerir les ciutats de Shuria, Chirishtu i Andaria (les dues primeres de localització desconeguda, però la tercera era una ciutat en una zona de muntanya a l'est d'Assur, a l'altre costat del Tigris) i el país d'Ada'ush. Aquesta operació militar d'Aixurdan va ser en realitat una expedició per valorar la força d'oposició de Babilònia, ja que Assíria encara no tenia prou poder com per conquerir aquell estat.
Tot i la llargada del seu regnat no se'n sap quasi res més. A la seva mort potser el 1133 aC, el va succeir el seu fill Ninurtatukulti-Aixur.

## Referències

* ↑ Cassin, Elena (et al.) (comp.). Los imperios del Antiguo Oriente II: el fin del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 26, 28-29 i 74. ISBN 8432300411.
# George Brown Goode

George Brown Goode (13 de febrer de 1851 a New Albany, Indiana - 6 de setembre de 1896 a Washington DC) fou un ictiòleg estatunidenc, tot i que durant gran part de la seua vida va treballar com a administrador a un museu. Es va graduar a la Universitat de Wesleyan i estudià a la Universitat Harvard. El 1872 va començar a treballar amb Spencer Baird i, aviat, va esdevenir el seu assistent més proper. Alhora que treballava amb Baird, Goode va fer investigacions sota l'auspici de la U.S. Fish Commission, va supervisar diverses exposicions de la Smithsonian Institution i va arribar a ser sotssecretari d'aquesta darrera institució.

## Eponímia

El gènere de peixos Goodea va ser batejat en honor seu per David Starr Jordan l'any 1880, el qual, al seu torn, va donar nom a la família dels goodèids (Goodeidae).
Entre les espècies que porten el seu nom es troben les següents:
* Lucania goodei (Jordan, 1880)
* Myliobatis goodei (Garman, 1885)
* Paralonchurus goodei (Gilbert, 1898)
* Ptilichthys goodei (Bean, 1881)
* Sebastes goodei (Eigenmann & Eigenmann, 1890)
* Trachinotus goodei (Jordan & Evermann, 1896)

## Obres seues

* Catalog of the Fishes of the Bermudas, 1876.
* The Natural and Economical History of the American Menhaden, 1879.
* The Fisheries and Fishery Industries of the United States, 7 volums. Washington DC, 1884-1887.
* American Fishes; a Popular Treatise upon the Game and Food Fishes of North America, with Especial Reference to Habits and Methods of Capture. Nova York, 1888.
* Oceanic Ichthyology, A Treatise on the Deep-Sea and Pelagic Fishes of the World, Based Chiefly upon the Collections Made by the Steamers Blake, Albatross, and Fish Hawk in the Northwestern Atlantic, Washington DC, 1896.

## Referències

* ↑ National Oceanic & Atmospheric Administration Arxivat 2010-05-27 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Palomares Samper, José Ángel: George Brown Goode y la Smithsonian Institution, una estrecha relación museólogo-museo poco conocida en España. Boletín de arte, ISSN 0211-8483, Núm. 19, 1998, pags. 37-48.

## Enllaços externs

* Memoir of George Brown Goode by S. P. Langley(anglès)
* www.famousamericans.net (anglès)
* WorldCat (anglès)
* La Biblioteca Abierta (castellà)
* Flickr (anglès)
# Systoechus gradatus

Systoechus gradatus és una espècie de dípter braquícer pertanyent a la familia Bombyliidae. Es pot trobar a Alemanya, Armènia, Àustria, l'Azerbaidjan, Bòsnia i Hercegovina, Bulgària, Croàcia, Egipte, Eslovènia, Espanya, Finlàndia, França, Grècia (incloent Corfú), Geòrgia, Hongria, l'Iran, Itàlia (incloent Sicília), Kirguizstan, Portugal, Romania, Tajikistan, Turkmenistan i Xina (Xinjiang).

## Referències

* ↑ «Systoechus gradatus (Wiedemann, 1820)» (en castellà). GBIF. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Systoechus gradatus (Wiedemann in Meigen, 1820) | Fauna Europaea». [Consulta: 26 març 2022].
# Can Capellans

Can Capellans és una masia de Molins de Rei (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Capellans està format per dos edificis: l'antiga masia i la torre. La construcció important és la torre, formada per planta baixa, escalinata d'accés i dos pisos. Al primer cal destacar una gran balconada al llarg de la façana amb tres grans finestres emmarcades amb pedra. El segon pis té l'estructura d'una galeria oberta amb finestres rectangulars. L'edifici està rematat per un terrat amb una torreta al mig. El conjunt es troba envoltat per un gran jardí, i queda tancat per una paret de pedra amb decoració de gerros, també de pedra.

## Història

Can Capellans prové de la unió dels masos Panadés i Moriscot. La primera referència pertany a quan es coneixia com a mas Panadés. El 18 de febrer de 1295, Guillem de Pacs compra a Guillem Durfort (senyor del Baix Llobregat al segle xiii), entre altres masos, el mas Panadés. A la família Panadés la trobem com a propietària fins a l'any 1409.

## Referències

* 1 2 3 «Can Capellans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Charles Trotin

Charles Trotin (París, 23 de setembre de 1833- data de mort desconeguda) fou un gravador i medallista francès. Fill de Jean Aimé Trotin, que treballava al servei de la casa de l'emperador el 1864, i de Joséphine Demarcy. El 1864 encara vivia amb els seus pares al 63 de la rue du Bac. Es va casar amb 30 anys el dimarts 31 de maig de 1864 amb Céline Claire Sauton, que llavors tenia 17 anys. · Va exposar al Salon des artistes français entre 1875 i 1883. El Museu Nacional d'Art de Catalunya conserva obra seva.

## Obres destacades

* Médaille Souvenir de mon ascension dans le grand ballon captif à vapeur de Mr Henri Giffard.
* Médaille Souvenir de mon ascension au sommet de la Tour Eiffeil. 1889. Les travaux ont commencé le 27 janvier 1887. Le monument a été terminé le 6 mai 1889 Invalides 165 m - Notre Dame 66 m - Cologne 159 m - Opéra 58 m - Grande pyramide 146 m - Panthéon 83 m - Saint-Pierre 132 m - Arc de triomphe 45 m - Rouen 150 m - Obélisque de Washington 169 m - Tour Eiffel 300 m. Cuivre, diamètre 42 mm. Arxivat 2013-10-21 a Wayback Machine.
* Médaille Société des agriculteurs de France. Bronze, diamètre 55 mm.
* Médaille La mutuelle de l'ouest. Assurances mutuelles contre l'incendie. Le principe de la mutualité c'est la garantie de chacun par tout le monde au prix le plus abaissé. Association fondée à Rouen le 24 avril 1884. Bronze, octogonale, dimensions 36 x 36 mm.
* Médaille République française. Société d'émulation du département des Vosges, Épinal. Bronze, diamètre 51 mm.
* Médaille République française. Le messager patriote. Société colombophile de Melun. Diamètre 50 mm.
* Médaille République française. Société nationale de tir des communes de France. Bonze, diamètre 51 mm.

## Referències

* ↑ L'Indicateur des mariages de Paris - 1864/04/10 (Année 26, N°1053) à 1864/10/17. - 1864 (117)
* ↑ «Archives numériques de Paris, page 31». Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 30 setembre 2014].