OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fal·lerística

La fal·lerística és una branca de la numismàtica, i per tant, ciència auxiliar de la Història, que s'encarrega de l'estudi i la classificació de les condecoracions.
El terme fal·lerística fou utilitzat per primer cop a Txecoslovàquia el 1937 i deriva de la paraula llatina phalerae, que definia un tipus de condecoració romana consistent en petits escuts o discs en or, plata o bronze que es lluïen a les cuirasses dels militars romans.
La fal·lerística es relaciona també amb el Dret Honorífic, que és la branca del Dret que s'encarrega de l'anàlisi i desenvolupament jurídic de les condecoracions en tant que institucions premials. Així, la fal·lerística s'encarrega de l'estudi de les peces i insígnies que conformen la condecoració i el Dret honorífic s'encarrega de l'estudi de la relació jurídica que comporta una condecoració.

## Referències

* ↑ Arista-Salado, Maikel; Dr. Avelino Víctor Couceiro y Rodríguez. «Medallas, condecoraciones y Derecho Honorífico (coautoría)» (en castellà). Condecoraciones cubanas: teoría e historia, 10-01-2009.
# Botxí garser

El botxí garser (Urolestes melanoleucus) és un ocell de la família dels Lànids (Laniidae), única espècie del gènere Urolestes, si bé en el passat se l'ha inclòs al gènere Corvinella.

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes amb acàcies des del sud d'Angola, sud de Zàmbia, Tanzània i sud-oest de Kenya, Zimbabwe i Moçambic fins al centre de Namíbia, Botswana i nord-est de Sud-àfrica al nord de la Província del Cap, Transvaal, oest d'Estat Lliure d'Orange i nord del Natal.

## Referències

* ↑ «Botxí garser». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
# Ambó

L'ambó és, en els temples catòlics, el lloc des del qual es fa la lectura de la Bíblia durant la missa i en altres cerimònies litúrgiques. S'acostuma a trobar als extrems del presbiteri. Pot tenir forma de faristol, però també de podi i o de balcó. Antigament en algunes esglésies hi havia dos ambons: el que quedava a la dreta del presbiteri mirant des de la nau s'emprava per a la lectura de l'epístola i el salm responsorial, mentre que el de l'esquerra era destinat a la lectura de l'Evangeli. Aquest costum ja no es manté en l'actualitat.

## Referències

* ↑ «Ambó al Diccionari de les arts del TERMCAT». [Consulta: 15 gener 2016].
# Fresnillo de las Dueñas

Fresnillo de las Dueñas és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Ribera del Duero.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 302 | 305 | 316 | 349 |
# Clot de la Coma

El Clot de la Coma és un clot a cavall dels termes municipals de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori dels pobles d'Erinyà, i de Senterada, en l'àmbit del poble de Cérvoles.
Està situat a la part més septentrional del terme, a la capçalera del barranc de Fontallaus, a ponent de la Solana de Fontallaus. La Pista de Cérvoles discorre per la part alta d'aquest clot, al nord-oest. És al sud del Serrat de Sant Roc, al sud-est de la Capcera i de la serra de Camporan.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Vies (Rivert)

Les Vies és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Rivert.
Està situat al sud-est de Rivert, a l'esquerra del barranc de Rivert. És a llevant de Plantades, a ponent d'Escadolles, al nord de la Cabana del Teixidor i a migdia del Corral de la Via.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Acanthurus chronixis

Acanthurus chronixis és una espècie de peix pertanyent a la família dels acantúrids.

## Descripció

* 8 espines i 26-26 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 24 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (2°N-1°N) que viu fins als 6 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: Kapingamarangi.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Myers, R.F., 1999. Micronesian reef fishes: a comprehensive guide to the coral reef fishes of Micronesia. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 330 p.
* ↑ Randall, J.E., 2001. Acanthuridae. Surgeonfishes (tangs, unicornfishes). p. 3653-3683. A: K.E. Carpenter i V. Niem (editors). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae), estuarine crocodiles.. FAO, Roma.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Thresher, R.E., 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 399 p.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Bor (Krasnoiarsk)

Bor (en rus: Бор) és un poble (possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 2.496 habitants.

## Referències

* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Итоги по Красноярскому краю. 1.10 Численность населения гор.округов, мун.районов, гор. и сел. поселений и населенных пунктов Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine. (en rus).
# Ambúbies

Ambúbies (en llatí Ambubaiae) eren unes dones músiques originàries de Síria que es guanyaven la vida tocant en públic a Roma i especialment al circ romà. El seu nom derivava de la paraula siríaca abub o anbub, que designava una flauta. Tenien certes similituds amb les baiaderes de l'Índia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Ambubaiae». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 6 maig 2022].
# Raymond Bédard

Raymond Bédard, (Lachine, Mont-real, 16 de febrer de 1915 - 24 de maig de 1995) fou un ciclista canadenc, que es va especialitzar en les curses de sis dies.

## Palmarès

* 1936
** 1r als Sis dies de Mont-real (amb Jerry Rodman i Georges Trepanier)

## Referències

* ↑ «Biografia de Raymond Bedard». 6dayracing.ca. Arxivat de l'original el 29 de juny 2015. [Consulta: 29 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa i biografia a museociclismo.it
# Francesc Sanjuan Montserrat

Francesc Sanjuan Montserrat (Reus, 6 de maig de 1919 - 1 de juliol de 1978) va ser un periodista esportiu català.
En la postguerra va treballar en una sucursal bancària de Reus però va dedicar-se també professionalment al periodisme esportiu, especialment el futbol. Des del 1952 portava la secció esportiva del Semanario Reus i va ser director de la revista Reus Deportivo, portaveu del Club de Futbol Reus Deportiu durant els anys 1950-1964. Va ser corresponsal a Reus del Diario Español, on, a més de temes d'esports publicava notes d'actualitat. Les seves cròniques les feia arribar a La Vanguardia, periòdic del que en va ser corresponsal des del 1965 fins a la seva mort. Durant 28 anys també va ser el corresponsal al Camp de Tarragona de El Mundo Deportivo, on signava Sanjuan.
També va entrar al món de la ràdio, i tant Ràdio Reus (ara incorporada a la SER) com Ràdio Popular de Reus (ara incorporada a la COPE) el van tenir com a col·laborador. Es aquesta última emissora, posava en antena uns programes setmanals anomenats "Reus anys 20" on explicava relats i cròniques del Reus de la seva joventut. Va ser durant vint-i-cinc anys secretari del Club de Futbol del Reus Deportiu i va ser sotsdirector del Semanario Reus.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 590.
# Codi Civil francès

El Codi Civil francès (o Codi de Napoleó o Codi Napoleònic) és un dels més coneguts codis civils del món. Fou creat per una comissió a la qual li va ser encomanada la recopilació de la tradició jurídica francesa, va donar com a resultat la promulgació del "Code civil des Français" el 21 de març de 1804, durant el govern de Napoleó Bonaparte.

## Origen

A l'assumir el Primer Consolat, Napoleó es va proposar com meta, dintre del procés de la Revolució Francesa, refondre en un sol text legal el cúmul de la tradició jurídica francesa, per a així acabar amb l'estructura jurídica del l'Antic Règim. Aquesta estructura es trobava sostinguda en dos eixos. Primer, tenia per base el tradicional dret francogermà del nord, amb influències germàniques tant dels principats alemanys com dels Països Baixos. En segon lloc, la tradició romanista basada en el Corpus Iuris Civilis, encara que modificada pels comentaristes medievals, del sud de França. La comissió encarregada de la redacció del Codi va estar composta pel president del Tribunal de Cassació Tronchet, el jutge de la mateixa cort Malleville, l'alt oficial administratiu Portalis i l'antic membre del Parlament de París Bigot de Préameneu, la comissió va estar sota la direcció de Cambacérès. En el termini de quatre mesos va presentar un esborrany que va ser enviat a la Cort Superior i la Cort de Cassació perquè presentessin les seves observacions. Finalment va ser revisat pel consell d'Estat, presidit per Napoleó, abans de ser enviat al parlament per a la seva aprovació. Malgrat que Bonaparte era només un soldat, la seva poderosa i impressionant personalitat va ajudar a superar els obstacles que van presentar les Corts i l'obstrucció de l'aparell burocràtic. La seva participació es va veure reduïda a petits però transcendentals aspectes (com el divorci i l'adopció) on van jugar els seus interessos personals.
| « | Ma vraie gloire n'est pas d'avoir gagné quarante batailles; Waterloo effacera le souvenir de tant de victoires. Ce que rien n'effacera, ce qui vivra éternellement, c'est mon Code Civil (en francès). La meva veritable glòria no està a haver guanyat quaranta batalles; Waterloo eclipsarà el record de tantes victòries. El que no serà esborrat, el que viurà eternament és el meu Codi Civil (traducció). | » |
| — Napoleó Bonaparte durant la seva presó en Santa Helena |||

## Estructura del codi

El Codi de Napoleó s'estructura de la forma següent:
* Títol Preliminar: De la publicació, dels efectes i de l'aplicació de les lleis en general (Articles 1 al 6).
* Llibre Primer: De les persones (Articles 7 al 515);
* Llibre Segon: Dels béns i de les diferents modificacions de la propietat (Articles 516 al 710); i
* Llibre Tercer: De les diferents maneres d'adquirir la propietat (Article 711 al 2302).

## Vegeu també

* Codi civil

## Enllaços externs

* (francès) Commemoració del Bicentenari del Codi Civil
* (francès) Code civil des Français
* (castellà) Codi Civil Francès.
* (francès) Associació Andrés Bello de juristes francollatinoamericans Arxivat 2005-10-24 a Wayback Machine.
* (castellà) Text complet de tots els codis legals francesos Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine..
# Levi

* Per a altres significats, vegeu «Leví (cognom)».
Levi (en llatí Laevius) va ser un obscur poeta i escriptor romà, mencionat diverses vegades sota els noms de Laevius, Livius, Laelius, Naevius, Novius, Pacuvius i altres.
Va viure en època republicana probablement al segle i aC i podria haver estat contemporani d'Hortensi, de Catul, de Lucreci i de Ciceró. Va escriure una col·lecció de peces líriques conegudes per Erotopaegnia, que parodiava diverses llegendes mitològiques. Apuleu va preservar un fragment de sis línies d'aquesta obra, i dues línies més ens han arribat per Aule Gel·li. Els comentaristes antics deien que era una obra deficient i de molta simplicitat.

## Referències

* ↑ Ramsay, William. «Lae'vius». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Faus (Cruesa)

Faus (en francès Faux-la-Montagne) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. És la població més gran del cantó. La seva població al cens de 1999 era de 394 habitants. Està integrada a la Communauté de communes du Plateau de Gentioux.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 565 | 417 | 396 | 391 | 394 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | François Chatoux | PS |
| 2008- | Catherine Moulin | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Anaxímenes (desambiguació)

«Anaxímenes» té aquests significats:
* Anaxímenes de Milet, filòsof grec.
* Anaxímenes de Làmpsac, historiador grec.
* Anaxímenes (cràter), cràter de la lluna.
# Frontera entre Burkina Faso i Benín

La frontera entre Burkina Faso i Benín és la línia fronterera en sentit est-oest que separa el nord-oest de Benín del sud-est de Burkina Faso a l'Àfrica central, separant els departaments beninesos d'Alibori i Atakora, de les regions burkinabes de Centre-Est i Est. Té 266 km de longitud.
Hi ha tensions entre els dos països a causa de desacords sobre la línia fronterera exacta, que abasta el poble de Koalou i els seus voltants, una àrea de 68 km². A l'època colonial, la frontera se suposava que seguia el curs del riu Pendjari (Oti), en virtut d'un decret del 22 de juliol de 1914; però el 1938, l'administració colonial va atribuir a Benín el llogaret de Koalou, encara ubicat en el marge teòricament burkinabe del riu. Els incidents ocorren regularment, inclosos els conflictes de competència entre les administracions beninesa i burkinabesa.

## Referències

* ↑ «Benín». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ «Burkina Faso». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Burkina Faso : différend frontalier entre pays voisins – 285 km devant la Cour internationale de justice, allafrica.com, consulté le 17 décembre 2015
* ↑ Burkina Faso – Bénin : éviter le conflit frontalier, un « fait historique », afrik.com, consulté le 17 décembre 2015
# Constantí IV de Lampron

Constantí IV de Lampron fou patriarca de l'església armènia del 1322 al 1326. Fou escollit el 1322 a la mort de Constantí III de Cesarea, molt proper a les tesis d'unió amb l'església romana. Com que aquesta posició tenia molta oposició amb el clergat, va haver de transigir com va poder entre el rei Lleó V d'Armènia Menor (partidari), al que va obeir, i els bisbes i sacerdots (oposats). El rei va afavorir a l'ordre catòlica dels Frares Units de Sant Gregori, afiliats als dominicans. Va morir el 1326. El 1327 fou elegit al seu lloc Hacob II de Tarsus.

## Referències

* ↑ Mutafian, Claude. L’Église arménienne et les chrétientés d’Orient (xiie-xive siècle). París: Éditions de la Sorbonne, 2016-01-22, p. 573–588. ISBN 978-2-85944-827-1.
* ↑ Baraton, Edouard. La Romanie orientale L'empire de Constantinople et ses avatars au Levant à l’époque des Croisades (tesi) (en francès). Université de Rouen-Normandie, 11/06/2018.
# Fauske

Fauske o Fuossko (en sami de Lule) és un municipi situat al comtat de Nordland, Noruega. Té 9.604 habitants (2016) i la seva superfície és de 1,209.68 km². La densitat de població del municipi és de 8,8 habitants per quilòmetre quadrat (23/m²) i la seva població ha augmentat un 2,8% durant l'última dècada.
Forma part del districte tradicional de Salten. El centre administratiu del municipi és la ciutat del mateix nom amb aproximadament 6.000 habitants. Els altres poblacions són Nystad, Straumsnes i Sulitjelma.
El municipi limita amb Suècia a l'est i amb els municipis de Sørfold al nord, Bodø a l'oest, i Saltdal al sud-est. La ciutat està situada a la riba nord del Fiord de Skjerstad.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 12 octubre 2017].
# Josefa Ortiz de Domínguez

Josefa Ortiz y Téllez-Girón, coneguda com pel seu nom de casada, Josefa Ortiz de Domínguez, o pel càrrec que ocupava el seu espòs, La Corregidora (Ciutat de Mèxic, 1773 - 1829), fou una criolla insurgent al Mèxic de principis del segle xix. En el cercle literari que es feia a casa seva es va forjar la revolta que donaria pas a la Guerra d'Independència de Mèxic. Popularment és acceptada com la mare de la pàtria.
Filla de Juan José Ortiz, capità de l'exèrcit espanyol, i de Manuela Téllez-Girón, descendent d'una família de l'alta noblesa castellana, en quedar sense pares de petita, ingressà al prestigiós Col·legi de les Biscaïnes, ubicat a Ciutat de Mèxic, on conegué el seu futur marit, Miguel Domínguez y Alemán.
Ortiz de Domínguez fou una dona conscient del moment que vivia el Virregnat de la Nova Espanya. Els criolls, grup social al qual pertanyia, s'havia consolidat tant des del punt de vista social com econòmic al llarg del segle XVIII; però seguia sent considerat com un grup de segona pels anomenats gachupines, espanyols de naixement, que seguien ocupant els principals càrrecs de l'administració virregnal. Aquesta diferència de tracte és en part l'origen dels moviments autonomistes primer, i independentistes després, que inundaren el país arran de l'ocupació napoleònica de la península Ibèrica.
A Querétaro, el principal focus que propagava les idees independentistes se situava a casa dels corregidors de la ciutat, el matrimoni Domínguez hostatjaven a casa seva un cercle literari integrat per ells mateixos, els capitans Ignacio Allende i Mariano Abasolo, els germans Juan Aldama i Ignacio Aldama, els comerciants Epigmenio González i Emeterio González i un nombrós grup d'advocats. El cercle literari estava en contacte amb el rector de la parròquia de Dolores, Miguel Hidalgo y Costilla.
El grup de Querétaro havia previst provocar una insurrecció armada el dia 1 d'octubre, però una delació provocà que s'avancés al dia 16 de setembre, quan el capellà Hidalgo proclamà el Grito de Dolores que donarà inici a la Guerra d'Independència de Mèxic. Gràcies a les habilitats d'Ortiz de Domínguez, l'alcalde de Querétaro pogué avisar Hidalgo que la conspiració havia estat descoberta.
Ortiz de Domínguez fou feta presonera i passà tres anys tancada en diferents convents sense que ningú aconseguís que delatés qui estava implicat en la Conspiració de Querétaro. És considerada un personatge essencial en els dies previs a l'inici de la guerra. Morí a Ciutat de Mèxic el dia 2 de març de 1829 a causa d'una pleuresia. Les seves despulles descansen al panteó de Queretans il·lustres i és considerada la mare de la pàtria.

## Referències

* ↑ Ruiza, M.; Fernández, T.; Tamaro, E. «Biografia de Josefa Ortiz de Domínguez» (en castellà). Biografías y Vidas. La enciclopedia biográfica en línea, 2004. [Consulta: 16 maig 2021].
# Bruno Cadoré

Bruno Cadoré OP (14 d'abril de 1954, Le Creusot, França) és un frare dominic francès, metge pediatre especialitzat en bioètica i doctor en teologia moral. És el 87è successor de Sant Domènec de Guzman com a Mestre General de l'Orde de Predicadors.

## Biografia

Va estudiar medecina i se'n va graduar el 1977. Quan era un reconegut metge investigador a Estrasburg, va entrar a l'Orde de Predicadors el 1979 i en acabar el noviciat va professar el 28 de setembre de 1980, va ser enviat a Haití durant dos anys d'experiència pastoral. Quan va acabar els estudis de filosofia i teologia a França, fou ordenat sacerdot el 28 de setembre de 1986.
Posteriorment, fou nomenat mestre d'estudiants, càrrec que va ocupar durant set anys. Com a especialista en bioètica, en principi va treballar com a membre i després com a director del Centre de Bioètica de la Universitat Catòlica de Lille durant disset anys, temps enq què va produir unes quaranta publicacions mèdiques. El 2008 fou nomenat pel president de la República Francesa membre del Consell Nacional de la Sida. El 2001 fou escollit prior provincial de la província dominicana de França, reescollit per a un segon període el 4 de juliol de 2006, càrrec que va ocupar fins al 2010. Ha estat també president de la Conferència de Provincials d'Europa, i això li ha permès conèixer la província dominicana de França i també els cinc vicariats d'aquesta província, des del nord d'Europa a l'Àfrica equatorial i al món àrab: Iraq, Egipte i Algèria.
El Capítol General de l'Orde de Predicadors a Roma va escollir-lo Mestre de l'Orde el 5 de setembre de 2010. Va substituir l'argentí Fra Carlos Alfonso Azpiroz Costa, que havia estat escollit el 14 de juliol de 2001.

## Obres

Durant la seva activitat a la Universitat Catòlica de Lille va realitzar més de quaranta publicacions mèdiques en sis anys.
Altres obres seves són:
* Pour une bioéthique clinique. Médicalisation de la société, questionnement éthique et pratiques de soins (en col·laboració), Presses Universitaires Du Septentrion, 2003
* L'Éthique clinique comme philosophie contextuelle, Fides, 1997
* La santé est-elle malade?: Une perspective d'éthique collective, 1996
* L'expérience bioéthique de la responsabilité, Fides, 1994
| Precedit per: Carlos Alfonso Azpiroz Costa | Mestre General de l'Orde de Predicadors 2010-2019 | Succeït per: Gerard Timoner |

## Referències

* 1 2 3 «Profile of fr Bruno Cadore OP - Master General» (en anglès). Irish Dominican Vocations. Arxivat de l'original el 08/07/2011.
* 1 2 3 4 5 «FR. BRUNO CADORÉ, NOUVEAU MAÎTRE DE L’ORDRE DES PRÊCHEURS (DOMINICAINS)». Arxivat de l'original el 2010-09-11. [Consulta: 10 juliol 2022].
# Constantí II de Torres

Constantí II de Torres conegut com "de Martis" va succeir al seu pare Barisó II de Torres com a jutge de Torres el 1186. Va morir el 1198. Estava casat en primeres noces amb una dona de la noblesa catalana de nom Druda, que va morir al viatge de noces entre Catalunya i Sardenya; i en segones noces amb un altre noble catalana de nom Prunisinda, morta a presó el 1195. El 1194 el jutjat fou atacat per Guillem Salusi IV de Càller que va ocupar Goceano i va fer presonera a la muller de Constantí. Va atacar Càller però no va aconseguir alliberar-la. Constantí es va enemistar amb l'Església i l'arquebisbe de Pisa, després d'una instrucció sumaria, el va excomunicar.
El va succeir el 1198 el seu germà Comit de Torres.
# Ratpenat de cua de beina egipci

El ratpenat de cua de beina egipci (Taphozous perforatus) és una espècie de ratpenat de la família dels embal·lonúrids que es troba a Benín, Botswana, Burkina Faso, República Democràtica del Congo, Djibouti, Egipte, Etiòpia, Gàmbia, Ghana, Guinea Bissau, l'Índia, l'Iran, Kenya, Mali, Mauritània, el Níger, Nigèria, el Pakistan, Aràbia Saudita, Senegal, Somàlia, el Sudan, Tanzània, Uganda i Zimbàbue.
El seu hàbitat natural és la sabana.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)