OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Central elèctrica (Esponellà)

La Central elèctrica és una obra d'Esponellà (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció de caràcter industrial, presenta planta quadrangular i coberta plana amb una petita torre que sobresurt d'un extrem de la coberta.
Les façanes estan arrebossades i pintades de color blanc, excepte les ornamentacions de color vermell fosc situades al voltant d'algunes obertures, les cantonades i la barana superior.
Interiorment es desenvolupa en dos nivells amb una estructuració adequada al seu ús.
Per la part posterior de la construcció hi ha diversos cossos adossats annexes a l'edifici que presenten una coberta inclinada de teula i les façanes arrebossades i pintades de color blanc.

## Història

Actualment les seves instal·lacions encara es troben en funcionament.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Central elèctrica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Albert Puig i Garrich

Albert Puig i Garrich (Terrassa, 1 d'abril de 1994) és un nedador català especialitzat en els 200 metres estils.
A nivell internacional debutà al Campionat d'Europa júnior de natació de 2011, celebrat a Belgrad (Sèrbia), per a competir en les proves de 200 m. estils (5è lloc), i els relleus de 4x100 m. lliures (2n lloc) i 4x100 m. estils (7è lloc).
L'any següent, al Campionat d'Europa júnior de natació de 2012 disputat a Anvers (Bèlgica), va competir en els 200 m. estils i els 100 m. papallona obtenint excel·lents resultats. En la prova d'estils obtingué la medalla d'or amb un temps de 2:00.95, i en la de papallona la medalla de bronze aturant el cronòmetre a 0:53.77. A la prova del 200 estils es va quedar a molt poc del rècord d'Europa.
Al Campionat del Món de natació de 2013, celebrat a Barcelona, es classificà per a disputar la prova de 200 m. estils i els relleus de 4x200 m. lliures. Puig va quedar eliminat a la fase preliminar quedant en 21è lloc amb un temps de 2:00.49. I en la prova de relleus del 4x200 m. lliures va formar part del Record d'Espanya de Relleus d'aquella modalitat.
Al Campionat d'Europa de natació de 2014, celebrat a Berlín, es classificà per a disputar la seva prova, els 200 m. estils, i participà també dels relleus de 4x200 m. lliures. Puig va passar a les semifinals amb el catorzè millor temps, 2.02.61, i en les semifinals es va quedar a les portes per a entrar a la final amb un temps de 2.01.13.

## Referències

* ↑ «Perfil del mes - Albert Puig» (en castellà). AETN.es, 01-04-2013. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 24 febrer 2015].
* 1 2 «Natación - Albert Puig Garrich». Los-Deportes.info. [Consulta: 31 juliol 2013].
* ↑ «Barcelona 2013 - Albert Puig». BCN2013.org. [Consulta: 31 juliol 2013].
* ↑ «Belmonte, a semis dels 200 papallona amb el millor temps de les participants». 324.cat, 31-07-2013. [Consulta: 31 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Los-Deportes.info - Resultats internacionals (castellà)
* MySportRecords.com - Millors marques personals Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Artemi Rallo Lombarte

Artemi Rallo Lombarte (Castelló de la Plana, 9 d'agost de 1965) és un advocat i polític valencià, diputat a les Corts Valencianes durant la II i III Legislatures i al Congrés dels Diputats en la XI i XII legislatures.

## Biografia

Llicenciat en dret el 1988, es doctorà a la Universitat de València en 1990. Ha fet ampliació d'estudis en l'Institut Internacional de Drets Humans d'Estrasburg, en el Departament de Teoria de l'Estat de la Universitat La Sapienza de Roma i al Centre de Recherche de Droit Constitutionnel de la Universitat Paris I-Pantheòn-Sorbonne.
Militant de les Joventuts Socialistes del País Valencià, en fou secretari de política institucional de 1984 a 1987. Fou elegit diputat pel PSPV-PSOE a les eleccions a les Corts Valencianes de 1987 i 1995. Ha estat secretari de la Comissió de Governació i Administració Local i vicepresident de la Comissió de Sanitat i Consum (1987-1991), i president de la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat (1991-1995). Fou president del Consell de la Joventut de la Comunitat Valenciana (1985-1987).
No es va presentar a la reelecció en 1995 i continuà la seva carrera acadèmica. De 1993 a 1998 fou director del Departament de Dret Públic de la Universitat Jaume I de Castelló. De 2004 a 2007 ha estat Director General del Centre d'Estudis Jurídics del Ministeri de Justícia d'Espanya. De 2007 a 2001 fou Director de l'Agència espanyola de protecció de dades. Actualment és catedràtic de Dret Constitucional en la Universitat Jaume I.

## Obres

* La iniciativa legislativa en el derecho autonómico (1993)
* Garantías electorales y Constitución (1997)
* Pluralismo informativo y constitución (2000)
* La constitucionalidad de las administraciones independientes (2002)

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Currículum a la Fundació Fide
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2018-03-23 a Wayback Machine., II Legislatura
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2018-03-23 a Wayback Machine., III Legislatura
* ↑ Notícia del nomenament
* ↑ Horari de classes al web de la Universitat Jaume I, consultat el 3 de juny de 2015

## Enllaços externs

«Obra de Artemi Rallo Lombarte» a Dialnet.
* Articles d'Artemi Rallo Lombarte a El País
# Festa de la Malavella

La Festa de la Malavella se celebra l'últim cap de setmana d'abril a Caldes de Malavella. La primera edició va ser l'any 2010 i naixia amb l'ànim de recuperar i promocionar la llegenda emblemàtica del poble: la Llegenda de la Malavella, lligant-la amb el seu passat fosc i amb l'imaginari i ocult.
# Font del Forn

La Font del Forn és una font del poble de Serradell, de l'antic terme de Toralla i Serradell, pertanyent a l'actual municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà.
Està situada a 1.578 m d'altitud a la Pleta Verda, al vessant sud-oest del Turó de la Font del Forn, al sud-est del Pic de Lleràs.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Samsonita

La samsonita és un mineral de la classe dels sulfurs. Fou anomenada amb el nom de la mina Samson, a Sant Andreasberg, Baixa Saxònia, Alemanya, on fou trobada per primer cop l'any 1910.

## Característiques

La samsonita és un mineral d'argent, manganès, antimoni i sofre, un sulfur d'argent i manganès amb cations addicionals d'antimoni, de fórmula química Ag₄MnSb₂S₆, de color negre acer. Té una duresa de 2,5 a l'escala de Mohs i una densitat de 5,50 g/cm³. Cristal·litza en el sistema monoclínic, formant cristalls prismàtics i estriats. A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com impureses: ferro i coure. Es pot extreure juntament amb altres minerals de plata com a mena d'aquest important metall.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la samsonita pertany a «02.GA: nesosulfarsenats, nesosulfantimonats i nesosulfbismutits sense S addicional» juntament amb els següents minerals: proustita, pirargirita, pirostilpnita, xantoconita, skinnerita, wittichenita, lapieita, mückeita, malyshevita, lisiguangita, aktashita, gruzdevita, nowackiita, laffittita, routhierita, stalderita, erniggliita, bournonita, seligmannita i součekita.

## Formació i jaciments

És un mineral d'aparició molt rara, que es forma en filons hidrotermals. Sol trobar-se associada a altres minerals com: pirargirita, galena, discrasita, tetraedrita, pirolusita, quars, calcita o apofil·lita.

## Referències

* ↑ «Samsonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 desembre 2014].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Samsonite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 29 març 2012].
* 1 2 «Samsonite» (en anglès). Handbook of mineralogy. [Consulta: 22 desembre 2014].
# Coca garlanda

La coca garlanda és una coca típica del Penedès, que es consumeix a altres indrets de l'Alt Penedès, el Baix Penedès, al sud de l'Anoia i al Baix Llobregat Nord. Té forma de tortell ensucrat i entre els seus ingredients característics hi figura la matafaluga remullada amb anís. Tradicionalment s'utilitzava com a mona de Pasqua.

## Referències

* 1 2 «La coca garlanda, la coca típica de Vilafranca». [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «La coca garlanda» (PDF). gencat.cat. [Consulta: 18 abril 2021].
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Central Cheetahs

Els Central Cheetahs són una franquícia de Sud-àfrica que es va fundar el 2005. Fins a la temporada 2017, va jugar en el Super Rugby de l'hemisferi sud. Arran de la reducció del nombre de franquícies en aquella competició, la franquícia juga a la Lliga cèltica des de la temporada 2017-2018
# Alexis Rodríguez Hernández

Alexis Rodríguez Hernández (Salamanca, 27 d'abril de 1977) va ser un ciclista espanyol que fou professional entre el 2001 i el 2011.
Un cop retirat del ciclisme, va continuar vinculat amb el món de l'esport, dedicant-se a l'atletisme. El 2015 se'l va detenir per estar involucrat en una trama de dopatge.

## Palmarès

* 1999
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Àvila
* 2002
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal
* 2004
** 1r al Cinturó a Mallorca
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2001. 69è de la classificació general
* 2003. Abandona (18a etapa)

## Referències

* ↑ «Alexis Rodríguez, exciclista y atleta, es detenido por dopaje». as.com, 28-03-2015 [Consulta: 16 gener 2016].
* ↑ «El duatleta salmantino Alexis Rodríguez, detenido en una operación antidopaje». elnortedecastilla.es, 28-03-2015 [Consulta: 16 gener 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Appoggiatura

De l'italià appoggiare, "arrepenjar-se", una appoggiatura és un ornament important melòdicament i de vegades talla la nota principal prenent-li part del seu temps per a la realització de la floritura (generalment la meitat del temps del valor de la nota, tot i que en un temps ternari, per exemple, pot arribar a ocupar dues terceres parts del temps). La nota afegida (la nota ornamental) és un to (o semitò) per sobre o per sota de la nota principal; a més, si s'hi troba per sota, pot ser que s'hi arribi cromàticament (veure mordent).
L'appoggiatura s'escriu amb la nota ornamental lligada a la nota principal i amb una tipografia més petita, generalment sense ratllar.
Això s'hauria d'interpretar com segueix:
I sona com segueix: Appoggiatura
Generalment, a més, a les appoggiatures s'hi arriba per salt (és a dir, amb una distància més gran que un to) i se'n surt per un pas (amb una distància d'un to o un semitò).

## Referències

* ↑ «The Appoggiatura» (en anglès). [Consulta: 17 abril 2019].
* ↑ «Appoggiatura | music» (en anglès). [Consulta: 23 març 2019].
* ↑ «appoggiatura | enciclopèdia.cat». [Consulta: 8 abril 2019].

## Vegeu també

* Acciaccatura
* Ornament
# Força (desambiguació)

«Força» té aquests significats:
* Edificis: Força (fortificació), indret que ha estat fortificat
** La Força de Sant Celoni, nucli primitiu fortificat a Sant Celoni
** La Força de Vilamajor, poble fortificat pel castell de Vilamajor al Vallès Oriental
** La Força de Cartellà, mas fortificat a Maçanet de la Selva
* Geografia:
** La Força (Ponts), nucli de Ponts, La Noguera
** La Força d'Alins, fortificació medieval de la vila d'Alins
** La Força d'Araós, fortificació medieval del poble d'Araós
** La Força de Tor, fortificació medieval del poble de Tor
** La Força d'Àreu, veïnat de la comarca del Pallars Sobirà
* Física:
* Força, interacció entre dues masses
** Força física, capacitat dels músculs per oposar-se mitjançant la seva tensió a una resistència externa
** Força Abraham-Lorentz-Dirac, (electrodinàmica) força que experimenta una partícula carregada
** Forces fonamentals
*** Força nuclear forta, una de les quatre forces fonamentals de l'Univers
*** Força nuclear feble
*** Força electromagnètica
*** Força de gravetat o gravetat
** Força de marea
** Força inercial
** Força nuclear
* Literatura: La Força (Star Wars), energia mística creada per les coses i persones a la doble trilogia de La Guerra de les Galàxies
* Exèrcit:
** Forces armades, conjunt d'institucions oficials, permanents i regulars encarregades d'aplicar la política de defensa nacional,
** Forces aèries, part de l'exèrcit
*** Força Aèria de Somalilàndia
# Fina Rubio Serrano

Fina Rubio Serrano (Alhama de Múrcia, 1953) és una antropòloga i activista catalana. És la presidenta de la fundació Surt, que va fundar el 1993 junt amb altres quatre activistes, dedicada a la reinserció de dones al mercat laboral. El 2019 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ «Fina Rubio: «A la Fundació Surt treballem per integrar les dones al món laboral empoderades i segures d'elles mateixes»», 01-05-2019. [Consulta: 18 maig 2019].
* ↑ Merino, Olga. «Fina Rubio: «El equilibrio salarial se da por abajo, solo en lo precario»» (en castellà). El Periódico, 08-03-2013. [Consulta: 18 maig 2019].
* ↑ «Fina Rubio, antropòloga i activista, pres. Fundació SURT». Betevé, 08-11-2018. [Consulta: 18 maig 2019].
* ↑ «La Creu de Sant Jordi, tots els guardonats». El Temps. [Consulta: 18 maig 2019].
# Llac Ruhondo

El llac Ruhondo és un llac del nord-oest de Ruanda. Es troba al costat del llac Ruhondo al districte de Musanze.

## Referències

* ↑ Hughes, Ralph H.; Hughes, Jane S.; Bernacsek, G. M.. Iucn Directory of African Wetlands. IUCN, 1992, p. 204. ISBN 978-2-88032-949-5 [Consulta: 24 abril 2013].

## Enllaços externs

* Llacs bessons Burera o Ruhondo Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Coca de vidre

La coca de vidre és una coca dolça catalana que es caracteritza per la seva finor, que la fa cruixent, i pel fet que està coberta d'una capa de sucre lluent, llisa i transparent, com si fos una capa de vernís o de vidre. Se sol menjar per esmorzar o per berenar, de vegades amb un tros de xocolata. Són unes postres típiques del Vallès occidental.
El darrer diumenge de maig, a l'Espluga de Francolí es fa el Carquitast, una festa gastronòmica entorn del carquinyoli i altres dolços: coques, neules, orelletes, etc. El 2009, el diumenge 31 de maig a les 10h del matí se celebrà una "cocada" amb una coca de vidre de més de cent metres de llarg i banyada amb xocolata calenta.

## Referències

* ↑ Gastronomia local, S.L.. El llibre dels Restaurants del Vallès (paper), 2012, p. 4-5.
* ↑ Programa del "Carquitast 2009"
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Samsung Galaxy Core

Samsung Galaxy Core GT-I8262 és un telèfon intel·ligent fabricat per Samsung que s'executa en el sistema operatiu d'Android de codi obert. Va ser anunciat per Samsung a principis de maig del 2013, el model Dual-SIM va ser anunciat a mitjans de març del 2013, i la versió d'una sola SIM al juliol del 2013. Samsung Galaxy Core Duo 1 és millor que Samsung Galaxy S4 i els seus gigabytes són 5.

## Referències

* ↑ «Samsung Galaxy Core» (en anglès). The Verge. Arxivat de l'original el 3 de juliol 2013 [Consulta: 14 febrer 2016].
* ↑ Cooper, Daniel. «Samsung Galaxy Core is real: low-end specs, 4.3-inch WVGA display and a dual-SIM option» (en anglès). Engadget.com, 06-05-2013. [Consulta: 14 febrer 2016].
* ↑ «Samsung Mobile Press» (en anglès). Samsung Mobile Press. Arxivat de l'original el 27 de maig 2017. [Consulta: 14 febrer 2016].
# Alexis Ryan

Alexis Ryan (18 de setembre de 1994) és una ciclista estatunidenca professional des del 2013, i actualment a l'equip Canyon-SRAM.

## Palmarès

* 2011
** Campiona dels Estats Units júnior en ruta
** Campiona dels Estats Units júnior en critèrium
* 2012
** Campiona dels Estats Units júnior en ruta
** Campiona dels Estats Units júnior en critèrium
* 2013
** Campiona dels Estats Units sub-23 en critèrium
* 2018
** 1a a la Drentse Acht van Westerveld

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Fort Mirador de Cotlliure

El Fort Mirador, o, simplement El Mirador, antigament Miral, està situat al damunt al nord-oest de la Vila vella de Cotlliure, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
És molt a prop de la Vila vella de Cotlliure, des de la qual s'hi accedeix fàcilment.
Formava part de la xarxa de fortificacions de defensa del castell i port de Cotlliure. Anteriorment a aquesta construcció hi hagué en el seu lloc el Fort de Santa Teresa, que havia estat construït damunt de les restes de la torre enderrocada de Puig Musart.

## Referències

* ↑ «El Fort Mirador en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-05-31. [Consulta: 1r maig 2016].

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Cotlliure». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
# Fiord de Malangen

El fiord de Malangen (o Malangsfjord en noruec) (sami septentrional: Málatvuotna, kven: Malankivuono) és un fiord situat al comtat de Troms, Noruega. El fiord marca la frontera entre els municipis de Lenvik (a l'oest) i amb els de Tromsø i Balsfjord (a l'est). El riu Målselva desemboca en aquest fiord.

## Referències

* ↑ Store norske leksikon. «Vågsfjorden – Troms» (en noruec). [Consulta: 20 agost 2012].
# Charles Goerens

Charles Goerens (Ettelbruck, 6 de febrer de 1952) és un polític luxemburguès, membre del Partit Democràtic, del que va ser president entre 1989 i 1994.

## Al Govern de Luxemburg

Goerens va formar part del govern de Jean-Claude Juncker entre el 7 d'agost de 1999 i el 31 de juliol de 2004, sent ministre de defensa durant tot el període i ministre d'afers exteriors des del 20 de juliol de 2004 fins al 31 d'aquest mateix mes. Va sortir del govern quan Juncker i el seu partit, el Partit Popular Social Cristià, després de les eleccions del 13 de juny, no va revalidar el pacte amb el seu partit, pactant ara amb el Partit Obrer Socialista Luxemburguès.

## Al Parlament Europeu

Goerens va ser eurodiputat des de 1982 fins a 1984 i des de 1994 fins a 1999.
# Saint-Yan

Saint-Yan és un municipi francès, situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 1.127 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat |
| 1904-1921 | Pierre Cothenet |
| 1921-1933 | Pierre Collin |
| 1933-1965 | Joseph Ferrier |
| 1965-1983 | Lucien Charpenet |
| 1983-1989 | François Bernigaud |
| 1989-2013 | René Bernigaud |
| 2013- | Élisabeth Ponsot |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 1.046 | 1.115 | 1.278 | 1.242 | 1.153 | 1.082 | 1.127 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cercle cartesià

El cercle cartesià es refereix a l'argument fal·laç en què, segons l'opinió dels seus crítics, hauria incorregut en les Meditacions metafísiques el filòsof René Descartes quan intentà demostrar la veracitat i validesa de les «idees clares i diferents».
La fal·làcia fou denunciada des d'un primer moment pel jansenista Antoine Arnauld (que, això no obstant, va acabar considerant-se cartesià), per l'autor (o autors) de les Segones objeccions a les Meditacions metafísiques i per l'adversari del cartesianisme, Pierre Gassendi.

## Formulació de les objeccions

L'objecció més famosa es troba en Instàncies de Gassendi:
| « | Vós admeteu que una idea clara i distinta és certa perquè Déu, que és l'autor d'aquesta idea i no pot ser enganyat, existeix; i d'altra banda admeteu que Déu existeix, que és creador i veraç, perquè té d'ell una idea clara. El cercle n'és palés. | » |
Segons Gassendi, Descartes diu que la idea de Déu és la que justifica la veracitat de totes les idees clares i diferents. D'altra banda, afirma que la idea de Déu també és una idea clara, per això s'ha de justificar a si mateixa per després justificar la veracitat de les altres idees, i incorre així en una petició de principi, en un cercle in probando o cercle viciós que dona nom a aquesta fal·làcia.
La crítica d'Arnauld al cercle cartesià apareix en les Quartes objeccions de les Meditacions metafísiques de Descartes, així com la resposta que Descartes dona a aquesta objecció. Arnauld diu que és Déu qui, per a Descartes, garanteix la veritat de les idees clares i diferents, i al mateix temps és la clara i diferent percepció de la idea de Déu la que ens assegura la seua existència, i sobre aquesta base garantim la veracitat de totes les idees clares i diferents, inclosa la idea de Déu.
En el fons, l'anomenat cercle cartesià és una variant (fonamentada en la idea d'infinitud) de la més famosa prova ontològica, sobre l'existència de déu, proposada per Anselm de Canterbury, considerada també fal·laç per un gran nombre de filòsofs.

## Referències

* ↑ Pierre Gassendi. Disquisitio metaphysica, seu Dubitationes et Instanciae adversus Cartesii metaphysicam (1641).
* ↑ En René Descartes. Meditacions metafísiques, IV, 4
* ↑ Traducció del terme «cercle» del Diccionari de filosofia de Ferrater Mora.

## Vegeu també

* René Descartes
* Argumentació circular
* Argument ontològic
* Fal·làcies
* Llista de biaixos cognitius

## Bibliografia

* Ferrater Mora, J.. Diccionario de Filosofía. Alianza Editorial, 1979. ISBN 84-206-5299-7.
* Gassendi, P.. Disquisitio metaphysica, seu Dubitationes et Instanciae adversus Cartesii metaphysicam, 1641.
* Descartes, R.. Meditaciones metafísicas. Alianza Editorial, 2005. ISBN 9788420659862.

### Comentaris i estudis crítics

* Gilson, Etienne. Descartes. Discours de la méthode. Texte et commentaire. Librairie Philosophique J. Vrin, 1925.
* Doney, Willis «The Cartesian Cilcle». Journal of the Hitory of Ideas, 16, 3, 1955, pàg. 324-338.

## Enllaços externs

* «Meditatio IV», Meditationes de prima philosophia, en Wikisource en llatí.
# Amphoriscus

Amphoriscus és un gènere d'esponja calcària de la familia Amphoriscidae. Aquest gènere va ser descrit, per primera vegada, per Ernst Haeckel el 1870.

## Taxonomia

El gènere inclou 17 espècies,
* Amphoriscus ancora (Van Soest, 2017)
* Amphoriscus buccichii (Ebner, 1887)
* Amphoriscus chrysalis (Schmidt, 1864)
* Amphoriscus cyathiscus (Haeckel, 1870)
* Amphoriscus cylindrus (Haeckel, 1872)
* Amphoriscus dohrni (Sarà, 1960)
* Amphoriscus elongatus (Poléjaeff, 1883)
* Amphoriscus gastrorhabdifer (Burton, 1932)
* Amphoriscus gregorii (Lendenfeld, 1891)
* Amphoriscus kryptoraphis (Urban, 1908)
* Amphoriscus oviparus (Haeckel, 1872)
* Amphoriscus pedunculatus (Klautau, Cavalcanti & Borojevic, 2017)
* Amphoriscus salfii (Sarà, 1951)
* Amphoriscus semoni (Breitfuss, 1896)
* Amphoriscus synapta (Schmidt in Haeckel, 1872)
* Amphoriscus testiparus (Haeckel, 1872)
* Amphoriscus urna (Haeckel, 1872)

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Amphoriscus Haeckel, 1870. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=131695 on 2021-03-13
# Antuco

L'Antuco és un estratovolcà de 2.979 metres a la serralada dels Andes, que es troba a la regió del Biobío, a uns 90 km a l'est de la ciutat xilena de Los Ángeles. El volcà està inclòs dins el Parc Nacional Laguna del Laja.
La primera erupció documentada va tenir lloc el 1624, però se sap que el volcà havia experimentat certa activitat durant el segle XVI. L'erupció de 1624 va ser estromboliana.
La primera ascensió de l'Antuco, feta el 1829 per l'alemany Eduard Poeppig i un traginer xilè anònim, és considerada l'inici del muntanyisme a Xile.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Antuco» (en anglès). [Consulta: 6 abril 2024].
* ↑ Petit-Breuilh Sepúlveda, María Eugenia. La historia eruptiva de los volcanes hispanoamericanos (Siglos XVI al XX): El modelo chileno (en castellà). Huelva, Spain: Casa de los volcanes, 2004. ISBN 84-95938-32-4.
* ↑ «Volcán Antuco». Andes Handbook. [Consulta: 14 juny 2015].

## Enllaços externs

* http://www.sernageomin.cl/pdf/rnvv/Antuco.pdf Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* El volcà Antuco en andeshandbook.org (castellà)