OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mugdha Kalra

Mugdha Kalra és una activista pels drets de les persones amb autisme índia, cofundadora de Not That Different.
Mugdha és una professional dels mitjans de comunicació i experta en comunicació amb més de dues dècades d'experiència en periodisme de radiodifusió.
El seu fill, Madhav, va ser diagnosticat amb autisme als tres anys. Mugdha va començar a portar un diari dels desencadenants, com ara massa soroll o color que «portaria a alts nivells d'emoció». També va contactar amb una comunitat de pares amb fills autistes, però es va adonar que volia molt més per al seu fill. «Vull que aquest món sigui tan meu i seu com el de tots els altres. Va ser llavors quan vaig començar a treure'l, a conèixer gent. Només així pot viure la seva vida».
Kalra va decidir adoptar un enfocament diferent per respondre les preguntes: un còmic, anomenat Not That Different, que imagina el viatge de Madhav anant a una escola normal en lloc d'una per a nens amb necessitats especials.
«Tenia molt clar que el personatge neurodivers del còmic havia de ser Madhav», va dir la Sra Kalra. «Per què amagar-lo? En comptes d'això, donem veu a la seva experiència. I sense mostrar-te, no trobaràs empatia. La gent simplement no es comprometria».
Per al còmic, la Kalra va col·laborar amb tres dones: Nidhi Mishra, fundadora d'una plataforma de publicació creativa global anomenada Bookosmia; Aayushi Yadav, il·lustradora infantil; i Archana Mohan, autora infantil premiada.
La senyora Kalra va dir que la seva presentació va ser rebutjada diverses vegades. Diverses editorials no van voler ocupar-se'n: trobaven el tema «massa avorrit o amb qui la majoria de la gent no s'identificaria». Tanmateix, la senyora Mishra va estar disposada a aprofitar l'oportunitat.
La senyora Kalra va dir que compartir les seves experiències de criar un nen autista l'ha fet més perceptiva. A més del còmic, fa servir Internet -un blog, un canal de YouTube i el seu Instagram- per crear debats. També l'ha ajudat a lluitar contra la negativitat, va dir.
Ha costat temps, però s'ha entrenat per viure amb l'expectativa de felicitat i no de por, va dir. «Per això estic fent el que puc per deixar-lo en un món que és amorós i comprensiu. Encara que no l'estimi, que almenys l'entengui i deixi ser ell».
La BBC la va incloure a la seva llista 100 Women BBC de 2021.

## Referències

* ↑ «Who is Mugdha Kalra? BBC’s 100 Inspiring women» (en anglès). Ground Report, 08-12-2021. [Consulta: 6 febrer 2022].
* 1 2 3 4 5 6 Divya Arya. «'I want to give my autistic son a voice'» (en anglès). BBC, 31-10-2021. [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ «BBC 100 Women 2021: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC, 07-12-2021 [Consulta: 31 gener 2022].
# Aeci (bisbe de Barcelona)

* Aquest article tracta sobre el bisbe de Barcelona dels segles x-xi. Si cerqueu el mític bisbe de Barcelona del segle i, vegeu «Víctor i Eci de Barcelona».
Aeci (? - 1 de setembre de 1010) fou bisbe de Barcelona durant el tombant dels segles x i xi. Diago situa la seva elecció a principis del 995 poc després de la mort del seu predecessor Vives.
El 9 de juny de 996 ja consta Aeci en una permuta de terres a Montjuïc entre el bisbe i capítol de Barcelona i un tal Rogiato i la seva muller Guinildille que tenien unes vinyes properes. Aquesta permuta fou complementada amb dues monedes d'or per part de l'Església. El setembre d'aquell any permutà un alou amb els seus delmes, primícies i tributs amb Enego Sinderedi al terme de Cervelló (Cirvilione) per un altre al territori de Barcelona. Una dona anomenada Matrona feu donació a l'església de Sant Miquel pertanyent a la seu, la seva casa, hort i terres i cinc modiatas de vinya a la Magòria el 18 d'agost de 1002, deixant-lo en usdefruit pagant delme mentre visqués. Tornaren els exèrcits del Califat de Còrdova durant la ràtzia de 1003 assolant les terres del comtat de Barcelona, assolant a Vilafranca del Penedès i la Torre de Granada pertanyent al domini del bisbe en territori d'Olèrdola. Amb la intenció de restaura-la després de la ràtzia, hagué de vendre una casa de Barcelona a Guitardo Griego per a fer front a les despeses de la seva restauració.
El 1006 els comtes Ramon Borrell i Ermessenda confirmaren la donació feta per Guitard, un familiar dels comtes, que donà a l'església de Barcelona i la de Sant Miquel intramurs, el castro Barberano. El 28 de maig de 1009 el bisbe Aeci i el Comte Ramon Borrell donaren llicència per a la venda d'alguns béns que posseïa el monestir de Sant Pere de les Puel·les, per tal de fer reformes a la seva església. Intervingué en les vendes l'ardiaca Deodat que succeí en la seu barcelonina més tard. La casa dels canonges havien estat destruïdes o danyades seriosament per les ràtzies dels moros. Succeí llavors que morí un mercader anomenat Robert que deixà un testament al canonge Bonucio. Obtingueren els canonges l'aprovació del Comte Ramon i la Comtessa Ermessenda per a destinar aquell llegat a la reforma de la Casa dels Canonges, afegint-hi els comtes una donació en metàl·lic i un decret pel qual podrien a partir de llavors els canonges triar entre ells abat i preveres.
El 1010 el comte Ramon organitzà una expedició contra el Califat de Còrdova, en la que participaren diversos comtes i bisbes entre ells Aeci i Odó de Girona. En aquesta expedició perderen la vida aquests dos bisbes i el Comte Comte Ermengol d'Urgell en un combat l'1 de setembre del 1010.

## Bibliografia

* Flórez, Henrique. «Trat. 65. Cap. 4». A: Espana Sagrada: theatro geographico-historico de la Iglesia de Espana. Origen, divisiones, y terminos de todas sus Provincias (en castellà). Tomo XXIX. Madrid: Imprenta de Don Antonio de Sancha, 1775, pàgs. 203- 208 [Consulta: 1r juny 2015].
# Apalachin

Apalachin és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.126 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Apalachin tenia 1.126 habitants, 442 habitatges, i 307 famílies. La densitat de població era de 293,8 habitants/km².
Dels 442 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,6% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 30,5% no eren unitats familiars. En el 24,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 31,1% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.636 $ i la renda mediana per família de 42.647 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.902 $ mentre que les dones 25.357 $. La renda per capita de la població era de 14.927 $. Entorn del 9,5% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Apalachin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Apalachin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Leesburg (Alabama)

Leesburg és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 799 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Leesburg tenia 799 habitants, 338 habitatges, i 255 famílies. La densitat de població era de 48,1 habitants/km².
Dels 338 habitatges en un 33,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,4% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 24,3% no eren unitats familiars. En el 23,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 29,2% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones hi havia 101,8 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.779 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.205 $ mentre que les dones 17.895 $. La renda per capita de la població era de 15.583 $. Aproximadament el 12% de les famílies i el 16% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Ultramarinos La Confianza

Ultramarins La Confiança, (en castellá Ultramarinos La Confianza) més conegut com La confianza, és una botiga d'ultramarins de la ciutat espanyola d'Osca. Situada en la plaça López Allué, va ser oberta per primera vegada l'any 1871 pel comerciant d'origen francès Hilario Vallier i és considerada la botiga d'ultramarins en actiu més antiga d'Espanya i possiblement d'Europa.

## Història

En els seus inicis el local es va destinar a merceria i sedería, ampliant-se posteriorment a la venda de luxosos productes d'importació, vinguts d'ultramar, aromàtics cafès i xocolates, licors francesos o aliments fumats.
Després de diferents regències de l'establiment, denominat La Confiança des dels seus orígens, en la primera meitat del segle xx va ser adquirit per la família Villacampa-Sanvicente, actuals regents (any 2023). La seva propietària va ser guardonada amb el Premi Dona Empresària Europea 2011, i és considerada per la premsa internacional com «La reina dels ultramarins».

## Edifici

El sostre de la botiga d'ultramarins va ser decorat pel pintor d'Osca León Abadies i Santolaria l'any 1871, dins del corrent que es va denominar decoracions civils, composicions al·legòriques al comerç internacional i els productes que es venien en l'establiment.

## Reconeixements

* Premi per a Ultramarins La Confiança, la botiga "més antiga" d'Espanya. 21 de novembre de 2011.
* Premi del Consell Europeu de Dones Emprenedores.
* Premio Madame Commerce de France.
* Premi al concurs Aparadors de llegenda.

## Patrimoni històric

L'any 2013 l'edifici de la botiga va ser declarat Patrimoni històric comercial de la humanitat.

## Referències

* ↑ «Huesca, Spain: Ultramarinos La Confianza» (en anglès). Geoff Pingree, 02-02-2006. [Consulta: 12 octubre 2023].
* ↑ «Ultramarinos La Confianza».
* ↑ «La propietaria de 'La Confianza' acoge el premio Mujer Empresaria Europea 2011 con "satisfacción" y "sorpresa"».
* ↑ «La reina de los ultramarinos».
* ↑ «El arte en Huesca durante los siglos XIX y XX». Arxivat de l'original el 5 de març de 2016. [Consulta: 9 març 2015].
* ↑ «Premio para Ultramarinos La Confianza, la tienda "más antigua" de España 21 nov 2011».
* ↑ «Ultramarinos La Confianza de Huesca recibe un premio del Consejo Europeo de Mujeres Emprendedoras». Arxivat de l'original el 2 d'abril de 2015. [Consulta: 9 març 2015].
* ↑ «“La Confianza” recibe el premio “Madame Commerce de France”». Arxivat de l'original el 24 de setembre de 2015. [Consulta: 9 març 2015].
* ↑ «Premio al concurso Escaparates de leyenda». Arxivat de l'original el 4 d'octubre de 2014. [Consulta: 9 març 2015].
* ↑ «La Confianza” forma parte del patrimonio histórico comercial de la humanidad».

## Enllaços externs

* Ultramarins La Confiança - Botiga Online
# Uzès

«Usès o Uzès» té aquests significats:
* Usès, municipi al departament de Gard (regió de Llenguadoc-Rosselló, França)
* Bisbat d'Usès, divisió eclesiàstica de França centrada a la ciutat d'Usès
* Cantó d'Usès, cantó francès del departament del Gard, a la regió del Llenguadoc-Rosselló
* Comtat d'Usès, jurisdicció feudal iniciada en temps dels visigots i que el 751 el rei dels francs va deixar en mans d'un got el 1229 el comtat va passar a la corona francesa
* Ducat d'Usès, creat el 1565 a partir del vescomtat d'Usès, el 1572 va esdevenir ducat-pairia
* Vescomtat d'Usès
# Valdearenas

Valdearenas és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita al nord i a l'oest amb Hita, a l'est amb Muduex i al sud amb Trijueque.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Valdeavellano

Valdeavellano és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 96 | 103 | 85 | 103 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Valdearcos de la Vega

Valdearcos de la Vega és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 170 | 153 | 139 | 115 |
# Valdeaveruelo

Valdeaveruelo és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 137 | 234 | 369 | 530 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Une femme fidèle

Une femme fidèle és una pel·lícula francesa del 1976 dirigida per Roger Vadim.

## Sinopsi

Primavera de 1826. El comte Charles de Lapalmmes, de 34 anys, és seductor, brillant, conreat, però cínic i desbaratat. Després de tres canvis consecutius de règim, aquest aristòcrata ha fet un pas enrere i les seves idees, per a l'època, es van considerar escandaloses, fins i tot anàrquiques. Charles ja no creu en la política ni en la moral. Egoista, la seva única preocupació a la vida és el seu plaer personal.
Mathilde Leroy és el seu contrari. Esposa fidel d'un home ric, dedicada al seu marit, d'una moralitat tradicionalista, gairebé rigorosa, viu lluny de les realitats del món. Decididament, aquests dos éssers oposats no haurien d'haver-se conegut mai. Només aquí, el destí és imprevisible ...

## Repartiment

* Sylvia Kristel: Mathilde Leroy
* Nathalie Delon: Flora de Saint-Gilles
* Jon Finch: comte Charles de Lapalmmes
* Gisèle Casadesus: marquesa de Lapalmmes
* Marie Lebée: Isabelle de Volnay
* Serge Marquand: Samson
* Jacques Berthier: M. Leroy
* Édouard Niermans: Carral
* Jean Mermet: Père Anselme
* Anne-Marie Descott: Duquessa de Volnay
* Katy Amaizo: Pauline
* Annie Braconnier: Victoire
* Jean-Pierre Hazy: el sergent
* Tom Emrod: Tanguy

## Anàlisi

Tot i que Roger Vadim no l'ha presentat mai com a tal, la seva pel·lícula s'assembla molt a una nova adaptació de Liaisons Dangereuses de Choderlos de Laclos. Una novel·la que ja havia adaptat el 1959 i que la crítica no havia rebut millor que aquesta. Seguirà Vadim una llarga travessa del desert esquitxada aquí i allà per algunes produccions mediocres i pel·lícules de televisió.

## Nominacions

* César 1977: Millor cinematografia per a Claude Renoir.
* Fou exhibida com a part de la selecció oficial al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1976.

## Referències

* ↑ Une femme fidèle al web del Festival de Sant Sebastià
* ↑ Une femme fidèle a Unifrance.org
* ↑ II Premis Césa a allociné
* ↑ Roger Vadim y Sylvie Kristel no vinieron para la presentación de "Une femme fidele", La Vanguardia, 10 de setembre de 1976
# Uschi Disl

Uschi Disl (Bad Tölz, Alemanya Occidental, 1970) és una biatleta alemanya, ja retirada, una de les més destacades de les dècades del 1990 i 2000.

## Biografia

Va néixer el 15 de novembre de 1970 a la ciutat de Bad Tölz, població situada a l'estat de Baviera, i que en aquells moments formava part de l'Alemanya Occidental i que avui en dia forma part d'Alemanya. Juntament amb la seva parella, el suec Tomas Söderberg, viu a Àustria.

## Carrera esportiva

Va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 realitzats a Albertville (França), on aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova de relleus 3x7,5 km, així mateix finalitzà onzena en els 7,5 km. esprint i vint-i-quatrena en els 15 quilòmetres. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1994 realitzats a Lillehammer (Noruega) aconseguí guanyar novament la medalla de plata en la prova de relleus, en aquesta ocasió en els 4x7,5 km, i aconseguí guanyar la medalla de plata en els 15 quilòmetres. En la prova dels 7,5 km. esprint finalitzà en tretzena posició. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1998 realitzats a Nagano (Japó) aconseguí guanyar tres medalles olímpiques: la medalla d'or en la prova de relleus 4x7,5 km, la medalla de plata en els 7,5 km. esprint i la medalla de bronze en els 15 quilòmetres. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City (Estats Units) revalidà el títol de relleus i el segon lloc en la prova de 7,5 km. esprint, a més de finalitzar novena en els 10 km. persecució i dotzena en els 15 quilòmetres. La seva última participació, als 35 anys, fou en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 realitzats a Torí (Itàlia), on aconseguí guanyar la medalla de bronze en la prova dels 12,5 km. amb sortida massiva, a més de finalitzar dotzena en els 15 km, desena en els 10 km. persecució i trenta-quatrena en els 7,5 quilòmetres.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat en els Campionat del Món de biatló el total de 19 medalles, destacant els ors en les proves d'equips (1992, 1996), relleus 4x7,5 km. (1995, 1996, 1997 i 1999); 7,5 km. esprint (2005); 10 km. persecució (2005). Ha guanyat 40 proves de la Copa del Món de biatló (28 individuals i 12 per equips), finalitzant segona en la general d'aquesta competició en tres ocasions (1995/96, 1996/97 i 1997/98).

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Uschi Disl». [Consulta: 15 novembre 2023].

## Enllaços externs

* (alemany) Pàgina personal
* (anglès) data.biathlonworld.com - Uschi Disl Arxivat 2016-03-12 a Wayback Machine.
# Uschi Obermaier

Uschi Obermaier (Múnic, 24 de setembre de 1946) és una ex-model i actriu alemanya. Juntament amb d'altres, va ser protagonista del moviment d'esquerra a Alemanya l'any 1968. Es considera una icona sexual, símbol de l'anomenada "generació de 1968", i ha estat nomenada la "deessa hippie de la revolució sexual".

## Biografia

Obermaier va néixer el 24 de setembre de 1946 a la localitat alemanya de Sendling, un suburbi de Múnic. Va ser descoberta per la revista Twen. Després d'una reeixida sessió fotogràfica amb Guido Mangold a Camerun, es va convertir en una model famosa a nivell internacional i va començar a treballar per a revistes de renom i fotògrafs prestigiosos com Helmut Newton.
Va ser membre de la comunitat artística experimental Amon Düül entre 1968 i 1969. Va conèixer la seva parella, l'activista Rainer Langhans, en un concert el 1968 i es va traslladar a Berlín per allotjar-se a la seu de l'organització Kommune 1. Langhans i Obermaier eren totalment oberts amb els mitjans de comunicació sobre la seva relació, convertint-se en símbols de la revolució sexual. Es van convertir en la versió alemanya de John Lennon i Yoko Ono.
Obermaier no va ser tan reconeguda com a activista, ja que no va participar en campanyes feministes radicals, com altres dones i amics de la Kommune 1 i en canvi va ser més popular per les seves aparicions en revistes com l'alemanya Stern, en la qual va aparèixer totalment nua i fumant marihuana.
Obermaier va ser probablement la groupie alemanya més coneguda de la dècada de 1960. Va ser membre del grup musical Amon Düül durant un breu període, i es pensa que va tenir relacions amb Keith Richards, Mick Jagger i Jimi Hendrix.
Juntament amb Iris Berben actuà a la pel·lícula de 1968 de Rudolf Thome Detektive. Va ser la protagonista de la pel·lícula de 1969 Rote Sonne. També interpretà un paper secundari, juntament amb Rainer Langhans, a Haytabo, i així com el paper de Marlene a l'adaptació cinematogràfica de la novel·la Blutrausch.

## Referències

* ↑ «Uschi: Groupie, addict, and heroine of the left» (en anglès). The Independent, 02-02-2007. [Consulta: 9 octubre 2019].
* ↑ «Uschi Obermaier: Vintage hippie» (en anglès). ModernHippies.nl. Arxivat de l'original el 2018-02-26. [Consulta: 25 febrer 2018].
* ↑ «flashback - Uschi über alles» (en alemany). VMagazineDigital.com. Arxivat de l'original el 2 desembre 2008. [Consulta: 25 febrer 2018].
* ↑ Hodgkinson, Will. «Even hippies need a toilet door» (en anglès). The Guardian, 16-11-2007. [Consulta: 9 octubre 2019].
* ↑ Kraemer, Olaf; Obermaier, Uschi. High Times – Mein wildes Leben (en alemany). Múnic: Heyne Verlag, 2007. ISBN 978-3-453-13010-4.
* ↑ Bockris, Victor. Keith Richards: The Biography (en anglès). Da Capo Press, 2003. ISBN 978-0-306-81278-1.
* ↑ Rote Sonne a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ Ostbahn, Kurt. «Filmausschnitt aus "Blutrausch"» (en alemany). Ostbahn.at. Arxivat de l'original el 8 març 2000.
# Usamaru Furuya

Usamaru Furuya Furuya Usamaru (古屋兎丸) (25 de gener de 1968 en Tòquio (Japó)) és un artista manga japonès. Graduat de la Tama Art University on s'especialitzà en pintura a l'oli i desenvolupà un interès en escultura i en dansa Butoh.
Durant l'escola, Furuya se inscrigué en el curs de Manga per correspondència d'Osamu Tezuka i pel moment en què arribà a l'escola secundària havia descobert un estil més fosc. Durant la universitat evolucionà del seu treball figuratiu per eventualment tractar formes més abstractes. El 1994 Furuya publicà la seua primera obra manga Palepoli en la revista Garo. Després de graduar-se de la universitat, s'havia previst inicialment treballar com artista a temps complet, fent il·lustracions per una banda, però el manga se convertí en el seu èxit i la seva carrera florí.

## Obres
### Manga

* Palepoli (パレポリ)
* Short Cuts (ショートカッツ)
* Garden
* Wsamarus 2001
* Marie no Kanaderu Ongaku (Marieの奏でる音楽)
* Jisatsu School (自殺サークル)
* Donki Kōrin (鈍器降臨)
* π (パイ)
* Happiness (ハピネス)
* Lychee☆Hikari Club (ライチ☆光クラブ) (escrit per: Norimizu Ameya)
* Shōnen Shōjo Hyōryōki (少年少女漂流記)
* Kanojo wo Mamoru 51 no Hōhō (彼女を守る51の方法)
* Innosen Shōnen Jūjigun (インノサン少年十字軍)
* Genkaku Picasso (幻覚ピカソ)
* Ningen Shikkaku (人間失格) (escrit per: Osamu Dazai)

### Il·lustracions

* Flowers

### Films/drames

* ZOO (Screen Play, Storyboards, Disseny dels personatges)
* Noriko no Shokutaku Shutsuen (紀子の食卓出演) (Home en la Cafeteria)
* Ichiban Kirei na Mizu (いちばんきれいな水) (Treball Original)
* Short Cuts (ショートカッツ) (Treball Original)

## Referències

* ↑ «Usamaru Furuya» (en (anglès)). Lambiek.net. [Consulta: 22 març 2009].

## Enllaços externs

* Usagi Hitori Club (Blog d'Usamaru Furuya) (japonès)
* Lloc Oficial d'Usamaru Furuya, Tòquio (anglès)
# Vallarta de Bureba

Vallarta de Bureba és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de La Bureba.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 93 | 76 | 64 | 61 | 57 |
# Vallariopsis

Vallariopsis és un gènere monotípic de fanerògames de la família de les Apocynaceae. Conté una única espècie: Vallariopsis lanceifolia (Hook.f.) Robert Everard Woodson. És originari de l'oest de Malàisia. Vallariopsis lanceifolia va ser descrita per (Hook.f.) Robert Everard Woodson i publicat a Philippine Journal of Science 60: 228. 1936.

## Vegeu també

* Història de la botànica

## Referències

* 1 2 «Vallariopsis». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 11 desembre 2009].
* ↑ Espècies a The International Plant Names Index
* ↑ Vallariopsis a PlantList
* ↑ «Vallariopsis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 21 octubre 2013].