OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Percolador

Un percolador és un aparell de laboratori dissenyat per a dur a terme una extracció sòlid-líquid, especialment el de tipus discontinu.
Els percoladors també s'usen com a utensilis domèstics. L'exemple més habitual són les cafeteres en les quals es realitza una extracció de substàncies dels grans de cafè amb aigua calenta.

## Referències

* ↑ «Percolador». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Equipament de laboratori de química :
# Day Mesquita

Dayenne Proença Mesquita, més coneguda com a Day Mesquita (Telêmaco Borba, 18 de setembre de 1985), és una actriu brasilera.

## Filmografia

* 2007: Dance Dance Dance - Amanda Vasconcellos
* 2009: Vende-se um Véu de Noiva - Eliana Vilela
* 2011: A Vida da Gente Letícia
* 2012: Cheias de Charme - Stella
* 2013: Além do Horizonte - Fernanda
* 2014: (Des)encontros - Diana
* 2015: Milagres de Jesus - Maria
* 2015: Os Dez Mandamentos - Yunet
* 2016: A Terra Prometida - Ioná
* 2016: O Negócio - Flávia
* 2016: Os Dez Mandamentos - O Filme - Yunet
* 2018: Nada a Perder - Ester Bezerra
* 2018: Jesus - Maria Madalena
* 2019: Nada a Perder 2 - Ester Bezerra

## Referències

* ↑ «Conheça os personagens de Os Dez Mandamentos». Arxivat de l'original el 2018-05-17. [Consulta: 14 maig 2018].
* ↑ Vilã Amanda começa a se interessar por MP3 em 'Dance, Dance, Dance'
* ↑ Dayenne Mesquita conta o que espera para a carreira em 2010
* ↑ «Day Mesquita estará em “Moisés – Os Dez Mandamentos”». Arxivat de l'original el 2018-06-11. [Consulta: 14 maig 2018].
# Dagsboro

Dagsboro és una població dels Estats Units a l'estat de Delaware. Segons el cens del 2000 tenia 519 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dagsboro tenia 519 habitants, 226 habitatges, i 141 famílies. La densitat de població era de 157,8 habitants per km².
Dels 226 habitatges en un 28,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,6% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 37,6% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 26% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.596 $ i la renda mediana per família de 43.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.667 $ mentre que les dones 27.250 $. La renda per capita de la població era de 21.322 $. Aproximadament el 6,2% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dagsboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dagsboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Glucurònid

Un glucurònid, també conegut com a glucuronòsid, és qualsevol substància produït enllaçant àcid glucurònic via un enllaç glucosídic. Els glucorònids pertanyen al grup dels glucòsids.
La glucuronidació és la conversió de compostos químics a glucurònids, és un sistema que utilitzen els animals en l'excreció de substàncies tòxiques, drogues o altres substàncies que no es poden usar com a font d'energia. Els glucoronòsids s'excreten pels ronyons.
Els enzims relacionats amb l'enllaç glucosídic s'anomenen glucoronidases.

## Exemples

* Miquelianina (Quercetina 3-O-glucurònid)
* Morfina-6-glucurònid
* Ecutel·lareïna-7-glucurònid

## Referències

* ↑ The American Heritage Medical Dictionary, 2007, Houghton Mifflin Company
# Gulpilhares

Gulpilhares és una antiga freguesia portuguesa del municipi de Vila Nova de Gaia, districte de Porto, amb 6,14 km² d'àrea i 11.341 habitants (al 2011). La densitat de població n'era de 1.847,1 hab/km². Santa Maria de Gulpilhares, per les seues condicions naturals, qualitat del sòl i proximitat a la mar, fou una localitat amb una població heterogènia. La freguesia es troba al sud del municipi de Gaia a set quilòmetres. Fa frontera amb Vilar do Paraíso i Valadares (al nord), amb Canelas (est), Arcozelo i Serzedo (sud) i a l'oest l'Atlàntic. En destaca la Capella del Senhor da Pedra, patrimoni nacional. Va ser unida a la freguesia de Valadares, formant la Unió de les freguesies de Gulpilhares i Valadares.

## Població

Població de Gulpilhares :
| 1864 | 1878 | 1890 | 1900 | 1911 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2011 |
| 1 327 | 1 520 | 1 949 | 2 216 | 2 424 | 2 602 | 2 952 | 3 231 | 3 653 | 4 094 | 4 440 | 6 853 | 7 504 | 9 707 | 11 341 |

## Història

Gulpilhares té prop de 10.000 habitants i ocupa una àrea de 6,14 km². La zona de platja es Francelos, amb patrimoni religiós important, com ara la Capella del Senhor da Pedra, lloc de culte i peregrinació.

## Llogarets

Gulpilhares és constituït pels llogarets d'Agra, Agrela, Aldeia, Além, Altos Céus, Ameixoeira, Arraial, Areias, Aveias, Azenha, Balastreira, Barras, Barreira, Brigadeiro, Calão, Caminho Novo, Cancela da Lavoura, Canceleiros, Canho (Rio), Canto da Raposa, Capela, Carreira Velha, Carreira dos Loureiros, Casais, Cavada, Chamorra, Châo da Fonte, Châo de Maniços, Costeira da Manaíta, Coteiro da Vela, Covas do Barro, Crastos, Cruzes, Desembargador, Devesa, Eiras Velhas, Espadanido, Espinhoso, Fojo, Fontainhas, Fontão o Trás das Sebes, Francelos, Galega, Giestas, Gondorim, Guimbres, Gulpilhares, Gulpilharinhos, Junqueira. Loureiros, Marco o Vargas, Marinha, Marujo, Miramar, Monte, Moutadas, Outeiro, Paço, Pala, Pardieiros, Passal, Pedra, Pedrinhas, Pereirinho, Picoto, Poça da Ladra, Portela, Presa, Regato, Ribeirinhas, Rio das Carreiras, Rio do Forno, Rio Velho, Saibreira, Sorte, Soval, Tapada da Pedreira, Telha, Tornadouro, Tranqueira, Vela i Venda.

## Patrimoni

* Quinta i capella da Portela
* Capella do Senhor da Pedra
* Església de Santa Maria
* Capella de Santo Isidoro
* Creu de terme
* Necròpolis de l'edat del bronze i romana de Gulpilhares
* Platja de Francelos

## Referències

* ↑ Instituto Nacional de Estatística (Recenseamentos Gerais da População) - https://www.ine.pt/xportal/xmain?xpid=INE&xpgid=ine_publicacoes Arxivat 2017-07-10 a Wayback Machine.
# Lohengrin Filipello

Lohengrin Filipello (ca. 1918 - 29 de desembre de 1993) va ser un presentador de la televisió de Suïssa.
El 1956, Lohengrin Filipello va tenir l'honor de presentar per a tot Europa la primera Edició del Festival de la Cançó d'Eurovisió, celebrada a Lugano (Suïssa). També va ser l'únic presentador masculí que presentava el festival fins que l'edició de 1978 la co-va presentar Léon Zitrone, i Filipello continua sent el seu únic presentador masculí en solitari. Posteriorment, Filipello va seguir involucrat en el Festival d'Eurovisió, ja que va presentar les finals nacionals de Suïssa el 1961 i 1967 per a seleccionar cantant i cançó per a Eurovisió.
Va morir el 29 de desembre de 1993 als 75 anys.

## Referències

* ↑ «STICS: Lohengrin Filipello». Arxivat de l'original el 2016-01-28. [Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ O'Connor, John Kennedy. The Eurovision Song Contest: The Official History. UK: Carlton Books, 2007, p. 72. ISBN 978-1-84442-994-3.
* ↑ «Lohengrin Filipello». Arxivat de l'original el 2017-11-15. [Consulta: 13 juliol 2019].
| Precedit per: Cap | Presentador del Festival de la Cançó d'Eurovisió 1956 | Succeït per: Anaid Iplicjian |
# Grauet de l'Ullar

El Grauet de l'Ullar és un pas de corriol de muntanya situat a 477,6 m d'altitud entre els termes municipals de Bigues i Riells, al Vallès Oriental, i de Sant Quirze Safaja, al Moianès.
Està situat a la mateixa cinglera dels Cingles de Bertí, al capdamunt de la Madellota, en el vessant nord-occidental del Turó de l'Ullar, a prop del Paller del Boll.
# Haltom City

Haltom City és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 39.018 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Haltom City tenia 39.018 habitants, 14.922 habitatges, i 9.997 famílies. La densitat de població era de 1.215,9 habitants/km².
Dels 14.922 habitatges en un 33,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,4% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 27,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 32,9% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 10,4% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,1 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 38.818$ i la renda mitjana per família de 42.706$. Els homes tenien una renda mitjana de 32.785$ mentre que les dones 26.013$. La renda per capita de la població era de 17.740$. Aproximadament el 7,6% de les famílies i el 10% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Haltom City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Haltom City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Małgorzata Jasińska

Małgorzata Jasińska (Olsztyn, Vàrmia i Masúria, 18 de gener de 1984) és una ciclista polonesa professional des del 2007 i actualment a l'equip Cylance Pro Cycling. En el seu palmarès destaquen els tres Campionats nacionals en ruta.

## Palmarès

* 2009
** Campiona de Polònia en ruta
* 2010
** Campiona de Polònia en ruta
* 2012
** 1a al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini i vencedora d'una etapa
* 2014
** Vencedora d'una etapa al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini
* 2015
** Campiona de Polònia en ruta
** 1a al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini i vencedora d'una etapa
* 2016
** 1a al Gran Premi de San Luis
* 2018
** Campiona de Polònia en ruta
** Campiona de Polònia en contrarellotge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Lluís Ysamat i Bosch

Lluís Ysamat i Bosch (Barcelona, 25 de desembre de 1900 – 9 d'abril de 1982) fou un jugador i dirigent esportiu català en l'àmbit de l'hoquei.
Fill de l'industrial Lluís Ysamat i Lazzoli i de Bertila Bosch i Costa. La família era propietària d'una fàbrica d'assaonaments a Badalona des de 1862. Es va formar a l'Escola Industrial de Barcelona, cursant estudis especialitzats en indústria d'assaonaments, que acabà el 1923. El 1963 va ser nomenat president del Sindicat Provincial de la Pell. Casat amb Montserrat Soler i Cabot, van tenir tres fills: Lluís, Josep Oriol i Xavier.
Jugador d'hoquei, s'inicià en la Reial Societat Esportiva Pompeia (1918-19) com a davanter. La temporada següent passà al Reial Club de Polo (1919-28), amb què desenvolupà la seva carrera com a porter i es proclamà cinc vegades campió de Catalunya i quatre d'Espanya. Internacional en catorze ocasions, participà en els Jocs Olimpics d'Amsterdam (1928). Posteriorment, presidí la Federació Catalana de Hockey (1933-44) i, quan les federacions espanyoles d'hoquei sobre patins i d'hoquei es van fusionar el 1944, i en conseqüència també ho van haver de fer les catalanes, el president de la Federació Catalana de Hockey, es va convertir en el nou president de la Federació Catalana de Hockey i Patinatge, actual Federació Catalana de Patinatge, i va ocupar el càrrec fins al 1952. Juntament amb Joan Antoni Samaranch, organitzà el Campionat d'Europa de Patinatge Artístic i el Campionat del Món d'hoquei sobre patins, ambdós a Barcelona l'any 1951. Com a seleccionador estatal d'hoquei (1955-60), aconseguí la medalla d'or en els Jocs Mediterranis de Barcelona (1955) i en el torneig del Centenari de l'Hoquei francès del mateix any. Rebé les medalles al mèrit esportiu de la federació espanyola (1946) i de la Delegación Nacional de Deportes (1960) i l'Stick d'Or de la Federació Catalana de Hockey, entre altres distincions. A partir del 1983 s'instaurà un trofeu amb el seu nom que premia el millor porter d'hoquei de la temporada en el global de les competicions estatals.
Va morir el 9 d'abril de 1982, als 81 anys. El funeral va celebrar-se a l'església de Sant Gregori Taumaturg.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ «Don Luis Ysamat Lazzoli». La Vanguardia, 18-11-1947.
* ↑ «Bertila Bosch Costa». La Vanguardia, 03-04-1957.
* ↑ Abras, Margarida. Els cementiris de Badalona. Badalona: Ajuntament de Badalona, 1998, p. 65.
* ↑ «Conferencia del doctor Agell». La Vanguardia, 05-09-1923.
* ↑ «Nuevo presidente del Sindicato Provincial de la Piel». La Vanguardia, 27-11-1963.
* 1 2 «Lluís Ysamat i Bosch». La Vanguardia, 21-04-1982.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
# Artur Lemoyne de La Borderie

Artur Lemoyne de La Borderie (Vitré, 1827- Roazhon 1901) fou un historiador bretó. Estudià dret a Rennes i a l'École des Chartes, i des del 1853 treballà als arxius departamentals de Naoned. Fou conseller general del departament d'Illa i Vilaine del 18674 al 1874, i diputat a l'Assemblea Nacional per Vitré del 1874 al 1876. El 1874 envià un informe a Léon Gambetta, Le Camp de Conlie et l'Armée de Bretagne, sobr els voluntaris bretons de Keratry que lluitaren contra els alemanys a Mans defensant París. Fou publicat al Paris Journal, encara que no va tenir cap ressò.
Va fundar i presidir nombroses societats històriques i fou autor d'Études historiques bretonnes (1884), i publicador des del 1861 d'un Annuaire historique et archéologique de Bretagne, així com Notions élémentaires ou précis des origines de l'histoire de Bretagne du Vème au IXème siècles (1861). El 1890 fou catedràtic d'història a Roazhon, des de la qual establí que la Bretanya és una nació i influí força en els joves nacionalistes posteriors. En la seva Introduction au cours d'histoire de la Bretagne (1890), resumí els aspiracions d'una certa èlite bretona:

## Bibliografia

* Louis de La Trémoille et la Guerre de Bretagne en 1488, d'après des documents nouveaux et inédits. Champion, 1877.
* Correspondance historique des bénédictins bretons et autres documents inédits relatifs à leurs travaux sur l'Histoire de Bretagne. Publicats amb notes i introduccions per Arthur de la Borderie. Champion, 1880
* Chronique de Jean De Saint-Paul, Chambellan du duc François II de Bretagne, Nantes : Société des bibliophiles bretons, 1881
* Complot breton de M.CCC.XCII [1492]. Documents inédits, publiés avec des notes et introduction par… Archives de Bretagne. II. Recueil d'actes, de chroniques et de documents rares et inédits, publicat per la Société des bibliophiles bretons et de l'histoire de Bretagne, 1884
* La Révolte du papier timbré advenue en Bretagne en 1675. Prud'homme, Saint-Brieuc, 1884, reeditat a Les Bonnets rouges, Union Générale d'Éditions (collection 10/18), Paris, 1975* Recueil d'actes inédits des ducs et princes de Bretagne (XIe, XIIe & XIIIe siècles), Rennes, Imprimerie Ch. Catel, 1888
* Cartulaire de l'abbaye de Landévennec, avec notes et variantes, Imprimerie de Ch. Catel - 1888
* Une illustration rennaise - Alexandre Duval, de l'Académie française et son théâtre. H. Caillière, Rennes, 1893
* Histoire municipale de la ville de Tréguier - Documents inédits du XVIe et du XVIIe siècle, publiés avec notes et introduction. J. Plihon & L. Hervé, Rennes, 1894
* Œuvres nouvelles des forges Maillard. Nantes : Société des bibliophiles bretons, 1888 (amb René Kerviler)
* Jean Meschinot, sa vie et ses œuvres, ses satires contre Louis XI, Champion, 1896
* Nouveau recueil d'actes inédits des ducs et princes de Bretagne (XIIIe & XIVe siècles). Prost, Rennes, 1902
* Histoire de Bretagne. Plihon, Honnay et Vatar, Rennes, 1905-1914, 6 volumes
# Dadoo

Mamadou Diouma Daniel Camara, conegut artísticament com a Dadoo (1974 a Marsella, Boques del Róine) és un cantant francès de rap d'orígens guineans i capverdians. Va debutar en 1992 al món musical amb el grup KDD. Tres anys després abandonaria la banda per iniciar la seva carrera en solitari.

## Discografia

* 1996: Opte Pour Le K (amb KDD)
* 1998: Résurrection (amb KDD)
* 2000: Une Couleur De Plus Au Drapeau (amb KDD)
* 2003: France History X

## Referències

* ↑ «Dadoo». MusicStory. Arxivat de l'original el 2011-07-14. [Consulta: 7 febrer 2011].
# Diezma

Diezma és un municipi de la província de Granada, amb una superfície de 41,94 km², una població de 836 habitants (2004) i una densitat de població de 19,93 hab/km².
# Beauvilliers (Loir i Cher)

Beauvilliers és un municipi francès, situat al departament del Loir i Cher i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 56 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Beauvilliers era de 56 persones. Hi havia 19 famílies, de les quals 11 eren parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 29 habitatges, 21 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 29 habitatges eren cases. Tots els 21 habitatges principals que hi havia estaven ocupats pels seus propietaris; 2 tenien dues cambres, 6 en tenien tres, 1 en tenia quatre i 12 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Beauvilliers el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 36 persones, 27 eren actives i 9 eren inactives. De les 27 persones actives 23 estaven ocupades (12 homes i 11 dones) i 5 estaven aturades (3 homes i 2 dones). De les 9 persones inactives 4 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Beauvilliers hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Beauvilliers a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Beauvilliers a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gripau d'esperons

El gripau d'esperons (Pelobates cultripes) és una espècie d'amfibi anur de la família dels pelobàtids, amb un fort esperó a les potes posteriors. És present a Catalunya.

## Morfologia

És un amfibi d'aspecte rabassut, morro arrodonit, pell llisa i ulls grossos, amb pupil·la vertical. El timpà no és visible, i els mascles no presenten sacs vocals.
La coloració del dors és força variable, però sovintegen els exemplars amb el dors cremós, brunenc o verdós, amb clapes brunenques o de color verd fosc. El ventre és gris, groguenc o blanquinós amb taques, clapes o puntets bruns o verds.
Les femelles poden mesurar fins a 10 cm, mentre que els mascles no ultrapassen pas els 7,5 cm. Per altra banda, aquests darrers no presenten rugositats nupcials, bé que durant el zel mostren grànuls a la part inferior de l'avantbraç i a les mans. També tenen una gran glàndula el·líptica a la cara superior del braç.
Tanmateix el tret morfològic més característic d'aquest gripau és la presència d'esperons metatarsians de grans proporcions i de color negre a les extremitats posteriors, la qual cosa els permet d'excavar el sòl i obrir-hi galeries.

## Ecologia

Tot i que hom el pot trobar en altres indrets, prefereix els terrenys sorrencs prop o força lluny de l'aigua, on només acudeix durant l'època de reproducció.
Llevat de la zona septentrional muntanyenca, es distribueix de manera discontínua per tota Catalunya, preferentment en aquells indrets on el sòl és sorrenc o bé en terres poc consistents o esponjoses. Els seus hàbits són crepusculars i nocturns i, llevat de l'època reproductora, és bàsicament terrestre. No és rar que, després d'una època de pluges sovintejades, hom pugui veure gran nombre de gripaus d'esperons bo i junts, formant masses que encatifen el sòl.
Es nodreix de petits artròpodes, entre els quals destaquen els coleòpters i els hemípters.
El zel comença en arribar el febrer o el març, i la còpula, que normalment es realitza a l'aigua, és lumbar i pot durar uns cinc dies.
La femella fixa els ous, que són embolcallats dins un gros cordó gelatinós, a les plantes aquàtiques. Quan neixen, els capgrossos poden mesurar fins a 13 cm, esdevenint les larves d'anur que assoleixen més grans proporcions de l'herpetofauna ibèrica.

## Referències

* Borràs, Antoni i Junyent, Francesc: Vertebrats de la Catalunya central. Plana 38. Edicions Intercomarcals, S.A. Manresa, 1993. ISBN 84-88545-01-0
* Andreas Nöllert & Christel Nöllert: Die Amphibien Europas. Franckh-Kosmos, Stuttgart, 1992, ISBN 3-440-06340-2.

## Vegeu també

* Llista d'amfibis i rèptils de Catalunya

## Enllaços externs

* Fotografies de gripaus d'esperons en diferents estadis de maduresa. (anglès)
* Descripció i fotografies del gripau d'esperons. Arxivat 2009-05-24 a Wayback Machine. (català)
# Mašková

Mašková és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1332.

## Referències

* ↑ «Banskobystrický kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 6 gener 2022].
* ↑ «História - Oficiálné stránky obce Mašková». Arxivat de l'original el 2022-01-06. [Consulta: 6 gener 2022].