OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Concepte primitiu

En lògica, un concepte primitiu, concepte bàsic, concepte fonamental o noció primitiva és un concepte no definit en un context determinat. En concret, en una teoria (sistema hipoteticodeductiu), és un concepte no definit que es planteja en un axioma. Que un concepte primitiu siga no definit no implica que el seu significat siga imprecís, ja que les relacions entre els conceptes primitius en els axiomes, primer, i entre els conceptes primitius i les definicions i teoremes, després, li donen un significat precís.
Per això, es diu a vegades que els conceptes primitius en les teories estan "definits" per un o més axiomes, però aquesta idea pot portar a errors. Per evitar-los, el sentit ascendent (un component del significat) d'un concepte primitiu és igual al conjunt d'axiomes en què es presenta aquest concepte. Per exemple, en la mecànica de partícules clàssica, el sentit ascendent del concepte primitiu de massa és igual al conjunt d'aquests tres postulats:
(i) Axioma matemàtic:$~M$ és una funció additiva que relaciona el conjunt$~P$ de les partícules amb el conjunt $\mathbb {R} ^{+}$dels nombres reals positius. (ii) Axioma fàctic: la segona llei del moviment de Newton ${\vec {F}}(p)=M(p)\cdot {\vec {A}}(p)$ (iii) Axioma semàntic:$~M(p)$ representa la inèrcia de la partícula $p\in P$.
Un altre exemple d'ús de conceptes primitius es pot trobar en els axiomes de Hilbert plantejats com a fonament de la geometria euclidiana. El sistema axiomàtic de Hilbert es compon de nou conceptes primitius: tres termes primitius: punt, línia recta, pla, i sis relacions primitives:
* Ordre, una relació ternària entre punts;
* Pertinença, tres relacions binàries, una entre punts i rectes, una altra entre punts i plans, i una tercera entre rectes i plans;
* Congruència, dues relacions binàries, una entre segments i l'altra entre angles, denotades per $\cong$.
Els segments i els angles (així com els triangles) no són conceptes primitius, sinó que es defineixen en termes de punts i rectes emprant les relacions d'ordre i pertinença. Aquests conceptes George Pólya els defineix com a derivats. Tots els punts, rectes i plans en els subsegüents axiomes són diferents, llevat que se n'indique el contrari.

## Vegeu també

* Fonaments de la matemàtica
* Lògica matemàtica
* Primer principi
* Fet (filosofia)

## Referències

* ↑ Mario Bunge, Diccionario de filosofía, 3ª ed., México, Siglo XXI Editores, 2005, p. 16.
* ↑ Elí de Gortari, Diccionario de la lógica, México, Plaza y Valdés, 1988, p. 86.
* ↑ Elí de Gortari, Ibidem, p. 87.
* ↑ Mario Bunge, Treatise on basic philosophy. Volume 1. Semantics I: Sense and reference, Dordrecht, D. Reidel Publishing Company, 1974.
# Climent Judici Fabregat

Climent Judici Fabregat (Barcelona, 29 de gener de 1910 - Barcelona, 13 de juliol de 2001) fou un futbolista català de la dècada de 1930.
Jugava a la posició d'extrem esquerre.
Els seus inicis foren al CF Gavà (1932-33), i a continuació a l'Iluro Sport Club de Mataró, on jugà fins 1937. Destacà durant la guerra civil, on fou jugador de la Unió Esportiva de Sants (1937-39), amb la qual disputà la Lliga Catalana, i de l'equip de l'exercit d'aviació. A més, disputà un partit de lliga catalana amb el RCD Espanyol l'agost de 1938, en el que es va guanyar el Júpiter per 11-1. També jugà a la UA d'Horta durant la temporada 1939-40.
El 24 de juliol de 1938 jugà amb la selecció de Catalunya, que va guanyar els Leones Rojos (Cos de Carrabiners) per 5 a 1.

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa de Judici». Periquito.cat. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «En Gavà». El Diluvio: Any 76, no. 179, 29 jul. 1933. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «En Mataró (debut de Judici amb el clulb)». Mundo Deportivo, Pàgina 2, 06-09-1933. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Pàgina 10». La Vanguardia, 26-10-1939. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Pàgina 2». Mundo Deportivo, 06-07-1940. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Ayer en Sarriá». Mundo Deportivo, 25-07-1938. [Consulta: 20 gener 2014].
# Condemios de Arriba

Condemios de Arriba és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 187 | 183 | 159 | 181 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Conjectura de Catalan

En teoria dels nombres, la conjectura de Catalan és un teorema proposat l'any 1884 pel matemàtic franco-belga Eugène Charles Catalan i demostrat per primer cop per Preda Mihailescu l'any 2002.
Partim de la base que 2$^3$=8 i 3²=9. 8 i 9 són, per tant, dos nombres consecutius resultats d'una potència. Segons aquest teorema, 8 i 9 són les dues úniques potències exactes consecutives.
En general, direm que, en els nombres naturals només aquesta combinació de nombres satisfà la igualtat:
$x^{a}-y^{b}=1$
per tot x, y, a i b més grans que 1.

## Història

Al voltant de 1343, Levi ben Gerson demostra que, d'entre tots els cubs i quadrats, només el 8 i el 9 són nombres consecutius. Al voltant de 1750 Euler fa una demostració semblant dient que, si x^2-y^3-1=0, llavors x=3 i y=2. L'any 1884, Catalan, en una carta a l'editor del diari de Crelleescriu el següent:
    «Li prego, Senyor, si vol enunciar, en el seu recull, el teorema següent, que crec verdader, encara que no hagi aconseguit encara demostrar-ho completament: altres seran potser més encertats: Dos nombres sencers consecutius, diferents de 8 i 9 no poden ser potències exactes; en altres paraules: l'equació
       $x^{p}-y^{q}=1\,$
    on les incògnites són enteres i positives, no admet més que una única solució.»
L'any 1850, Victor Lebesque demostra que un quadrat mai no va immediatament després d'una altra potència. Al llarg del segle XX es fan demostracions semblants: el 1921 es demostra que x$^3$-1=y$^n$ és impossible per n>1, el 1932 es demostra que x$^4$-1=y$^n$ és impossible per n>1. El 1940, es demostra que x²-1=y$^n$ és impossible i finalment l'any 1964 Ko Chao demostra que x²+1=y$^n$ és impossible.
A finals de segle XX s'anirà acotant el calor de m i n gràcies a les aportacions de Robert Tijdeman i Maurice Mignotte. L'any 1998, Yann Bugeaud i Guillaume Hanrot introduiran l'ús dels nombres de complexitat ciclomàtica, eina que, Preda Mihailescu farà servir el 2002 per demostrar la conjectura.
D'altra banda, en cas que tinguem tres potències: x$^m$, y$^n$ i z$^p$ Sabem que mai no seran nombres consecutius. Teorema demostrat per William J. Lévèque l'any 1952.

## Bibliografia

* Robert Tijdeman «On the equation of Catalan». Acta Arith., 29, 2, 1976, pàg. 197–209.
* Catalan, Eugene. (1844): Note extraite d'une lettre adressée à l'éditeur. J. Reine Angew. Math., 27:192.
* Ribenboim, Paulo «La conjectura de Catalan.». Butlletí de la Societat Catalana de Matemàtiques, 1996, p. 95-105 [Consulta: 15 gener 2015].
* Ribenboim, Paulo «/330251 La conjectura de Catalan. Errata i addenda». Butlletí de la Societat Catalana de Matemàtiques, 1997, p.85 [Consulta: 15 gener 2015].

## Enllaços externs

* http://villemin.gerard.free.fr/aNombre/TYPDENOM/Catalan/CataConj.htm
# Conjectura de Hodge

En matemàtiques, la conjectura de Hodge és un problema no resolt de la geometria algebraica que relaciona la topologia d'una varietat algebraica complexa no singular amb les seves subvarietats. Aquesta conjectura és una generalització del teorema de les classes (1,1) de Lefschetz.

## Història

La conjectura va ser establerta el 1950 per William Hodge en els termes següents:
| « | En una varietat algebraica projectiva no-singular sobre $\mathbb {C}$, tota classe de Hodge és una combinació lineal racional de classes $cl(Z)$ de cicles algebraics. | » |
| — William Hodge |||
La seva demostració va ser inclosa l'any 2000 com un dels problemes del mil·lenni per l'Institut Clay de Matemàtiques, premiant amb un milió de dòlars a qui ho demostri o ho refuti categòricament.

## Referències

* ↑ Lewis, 1999, p. ix.
* ↑ Deligne, 2006, p. 46.

## Bibliografia

* Benoist, Olivier; Wittenberg, Olivier «On the integral Hodge conjecture for real varieties» (en anglès). Inventiones mathematicae, Vol. 222, Num. 3, 2020, pàg. 1-77. DOI: 10.1007/s00222-020-00965-8. ISSN: 0020-9910.
* Deligne, Pierre. «The Hodge conjecture». A: James A. Carlson, Arthur Jaffe, Andrew Wiles (eds.). The Millennium Prize Problems (en anglès). Clay Mathematics Institute, 2006. ISBN 0-8218-3679-X.
* Lewis, James D. A Survey of the Hodge Conjecture (en anglès). American Mathematical Society, 1999. ISBN 978-1-4704-2852-5.

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W. «Hodge Conjecture». MathWorld--A Wolfram Web Resource. [Consulta: 18 juliol 2021]. (anglès)
# Corneli Sul·la (fill de Sul·la)

Corneli Sul·la (en llatí Cornelius Sulla) va ser un magistrat romà. Era fill del dictador Sul·la i de Cecília Metel·la, la quarta esposa del seu pare. Va morir durant la vida del dictador o sigui abans de l'any 76 aC. No se sap el seu nom, encara que és probable que fos Luci, ja que el seu germà es va dir Faust i el germà gran solia portar el nom patern. El mencionen Sèneca i Plutarc.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 943.
# Costa de Almería (equip ciclista)

El Costa de Almería va ser un equip ciclista professional espanyol que competí entre el 2000 i 2004.
L'equip es va fundar a partir d'una escissió de l'equip italià Amica Chips-Costa de Almería. Va poder tenir com a patrocinadors companyies com Jazztel o Paternina.
L'equip va desaparèixer el 2012, entre acusacions d'impagament i dopatge.

## Principals triomfs

* 2000
** Una etapa al Gran Premi CTT Correios de Portugal (Carles Torrent)
* 2001
** Una etapa a la Setmana Catalana (Serguei Smetanin)
** Una etapa a la Volta a Andalusia (Pedro Díaz Lobato)
* 2002
** Campionat d'Espanya en ruta (Juan Carlos Guillamón)
** Una etapa a la Volta a Espanya (Serguei Smetanin)
** Una etapa a la Volta a Catalunya (José Antonio Garrido)
** Volta a La Rioja i una etapa (Carles Torrent)
** Pujada al Naranco (Gonzalo Bayarri)
* 2003
** Volta a Catalunya i una etapa (José Antonio Pecharromán)
** Euskal Bizikleta i 3 etapes (José Antonio Pecharromán)
** Una etapa a la Volta a Espanya (Pedro Díaz Lobato)
** Una etapa a la Volta a la Comunitat Valenciana (Rafael Casero)
** Una etapa a la Volta a Astúries (Ricardo Valdés)
** Memorial Manuel Galera (Pedro Díaz Lobato)
* 2004
** Clàssica als Ports de Guadarrama (Jorge Ferrío)
** Dos etapes a la Volta a Astúries (Jonathan González), David Herrero
** Una etapa al Gran Premi CTT Correios de Portugal (José Ángel Gómez Marchante)
** Una etapa a la Volta a La Rioja (Jonathan González)

## Classificacions UCI

Fins al 1998 els equips ciclistes es trobaven classificats dins l'UCI en una única categoria. El 1999 la classificació UCI per equips es dividí entre GSI, GSII i GSIII. D'acord amb aquesta classificació els Grups Esportius I són la primera categoria dels equips ciclistes professionals. La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2000 | 39è (GSII) | Eleuterio Anguita (669è) |
| 2001 | 23è (GSII) | Aitor Kintana (171è) |
| 2002 | 7è (GSII) | José Antonio Garrido (308è) |
| 2003 | 3r (GSII) | José Antonio Pecharromán (55è) |
| 2004 | 5è (GSII) | José Ángel Gómez Marchante (95è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Coryphopterus venezuelae

Coryphopterus venezuelae és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord-est de Veneçuela.

## Referències

* ↑ Gill T. N. 1863. Descriptions of the gobioid genera of the western coast of temperate North America. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 15. 262-267.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Cervigón, F. 1994. Los peces marinos de Venezuela. Volum 3. Fundación Científica Los Roques, Caracas, Veneçuela. 295 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Miller, P.J. 1986 Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R. i G.C. Ray 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cova de l'Aigua

La cova de l'aigua, també coneguda com l'avenc de l'Aigua, és una cova situada en el límit entre els termes municipals de Carcaixent i Simat de la Valldigna. Se situa a 8 km de la població de Carcaixent, a 5 km de Simat de la Valldigna i a 3 km de la Barraca d'Aigües Vives, en el Pla de l'Avenc de l'Aigua, a les muntanyes del Realengo, finca del Convent d'Aigües Vives.
La cova conté un interessant conjunt de sales i processos hipogeus, en què van ser trobades restes iberes i romanes. Geològicament es troba en dolomies cristal·lines massives del Turonià (Cretàcic Superior).

## Descripció

Té una gran entrada coberta per la vegetació i a continuació un pendent continu d'uns 15 metres. Té un traçat complicadíssim que inclou sales a diferents nivells i galeries per les quals no és difícil perdre's. Hi ha avencs a 50 i 70 metres de profunditat (dos avencs) que inclouen tres petites basses d'aigua (depòsits) i grans sales. El seu recorregut total és de 240 metres. (font: Julio González-Alcalde, Donat)

## Accés

Per a arribar fins a l'avenc de l'Aigua es pot accedir per la finca del Reialenc, des de la Urbanització Sant Blai, pujant al Reialenc i prenent el camí de les Cases de Don Bernardo. Una vegada en els Cases de Don Bernardo cal prendre la senda de la dreta, que va entre els matolls, seguint uns quatre quilòmetres fins a arribar al límit amb el terme municipal de Simat de la Valldigna, municipi des del qual també és possible accedir seguint una senda.
També es pot arribar des de l'Hort de Soriano i la Font de la Parra, o des del Camí de Basses Roges, per això cal arribar al Pla de Reus i prendre la senda que puja a l'Avenc. Una opció més curta és pujar des de la Barraca d'Aigües Vives bé per la Font de la Falzia o bé per la pujada al sud del camp de golf de la Galiana.

## Referències

* ↑ «Cova de l'Aigua» (en castellà). Cma.gva.es, 01-02-2006. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: febrer 2016].
* 1 2 3 «Sima de l'Aigua». Gim-elx.site88.net. Arxivat de l'original el 2014-08-18. [Consulta: febrer 2016].
* 1 2 González-Alcalde, Julio. «Cuevas-refugio y cuevas-santuario en Castellón y Valencia: espacios de resguardo y entornos iniciáticos en el mundo ibérico» (en castellà). Dialnet.unirioja.es, 2003. [Consulta: febrer 2016].
# Coordinadora d'Associacions per la Llengua Catalana

La Coordinadora d'Associacions per la Llengua catalana (CAL) és una entitat amb finalitats de tipus cultural i polític que entre altres coses s'encarrega d'organitzar el Correllengua.
La coordinadora va ser fundada l'any 1996 i els seus membres en gran part provenien de la dissolució de l'associació coneguda com La Crida. Segons les seves pròpies paraules, és una entitat sorgida de la societat civil i s'encarrega de treballar per l'assoliment de la plena normalització lingüística, nacional i cultural dels Països Catalans. No admet sindicats ni partits polítics com a socis pròpiament dits.

## Vegeu també

* Correllengua

## Referències

* ↑ Cercat.com
* ↑ (Història)

## Enllaços externs

* Web oficial de la CAL
# Crescendo: Eien Dato Omotte Ita Ano Koro

Crescendo: Eien Dato Omotte Ita Ano Koro error: {{nihongo}}: Cal text en japonès o romaji (help) és un joc bishoujo produït per Digital Object, llançat al Japó el 28 de setembre de 2001. Una versió del joc completament amb veus fou llançat al Japó el 25 de juliol de 2003, que inclou totes les veus (a part de la dels protagonistes) i escenaris estesos per a cada personatge. Les veus d'aquesta versió del joc, però no així els escenaris estesos, foren utilitzats per G-Collections en la traducció anglesa del joc, que fou llançada l'1 de juny de 2003.
El joc segueix a Ryo Sasaki pels últims 5 dies de secundària. El jugador controla les interaccions i decisions de Ryo des d'un punt de vista omniscient en tercera persona, amb la finalitat d'ajudar-lo a resoldre situacions de la seua vida personal i també la seua relació romàntica.
La història és presentada com text, sobre els gràfics del lloc on es troba actualment el jugador i els altres personatges que estan presents en l'escena. El jugador progressa a través de la història i ocasionalment se li presenten decisions que determinaren la història a seguir i el final d'aquesta.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2009-03-16 a Wayback Machine. (japonès)
* Lloc web oficial de la traducció a l'anglès Arxivat 2009-06-11 a Wayback Machine. (anglès)
* Crescendo: Sinopsi i Anàlisi (anglès)
Viccionari
# Cristatusaure

El cristatusaure (Cristatusaurus, "llangardaix crestat") és un gènere de dinosaure teròpode espinosàurid que va viure al Cretaci inferior en l'actual Àfrica.
Se n'han trobat restes fòssila Gadoufaoua, al Níger, Àfrica, l'any 1973. Aquests fòssils són similars als de Baryonyx i Suchomimus. L'espècie tipus, C. lapparenti, va ser descrita formalment per Taquet i Russell l'any 1998.
Hi ha un debat sobre la identitat d'aquesta criatura, alguns diuen que pot tractar-se del mateix dinosaure que Suchomimus, que també s'ha trobat al Níger. Alguns suggereixen que el cristatusaure s'ha de considerar nomen dubium.

## Referències

* ↑ Taquet, P. and Russell, D.A. (1998). "New data on spinosaurid dinosaurs from the Early Cretaceous of the Sahara". Comptes Rendus de l'Académie des Sciences à Paris, Sciences de la Terre et des Planètes 327: 347-353
* ↑ Rauhut, O.W.M. (2003). "The interrelationships and evolution of basal theropod dinosaurs". Special Papers in Palaeontology 69: 1-213.

## Enllaços externs

* Cristatusaurus Arxivat 2009-09-22 a Wayback Machine. a l'Enciclopèdia de Dinosaures (anglès)
# Cursa de velocitat

En atletisme les curses més curtes i explosives són les curses de velocitat. En pista coberta es corren sobre distàncies de 50 m i 60 m i a l'aire lliure sobre 100, 200 i 400 metres.

## Els atletes

Els atletes de les curses de velocitat es caracteritzen per tindre més fibres musculars ràpides als músculs. De la mateixa manera, el més habitual és trobar-nos amb atletes forts i alts, realment ser explosiu és més important que no l'alçada o el desenvolupament muscular.

## La cursa
### La sortida

Els velocistes comencen la cursa ajupits als estartings, que els ajudaran a guanyar impuls al principi de la cursa, que hi ha sobre la ratlla de sortida. Els blocs tan sols s'utilitzen a les curses de velocitat i a les de relleus. La sortida en aquestes curses pot ser decisiva, a causa de la seva curta durada.
El jutge de sortida serà l'encarregat de marcar l'eixida amb una pistola o qualsevol altre aparell homologat. Hi ha tres moments: als vostres llocs!, llestos! i la sortida definitiva. En cap cas abans de la sortida l'atleta podrà tocar la línia de sortida ni el terra que hi ha davant ella amb les mans o els peus.
La sortida falsa o nul·la es produeix quan algú dels atletes inicia el moviment abans que el jutge hagi donat l'eixida, incompleix les ordres de als vostres llocs! o llestos! o molesta als seus contrincants. Els atletes que la provoquen seran advertits i, a les curses de velocitat, tot aquell que faça una sortida falsa a continuació serà desqualificat.

### El desenvolupament

Un cop que el jutge dona el tret de sortida l'atleta s'impulsa amb els blocs i fa els 10 o 20 primers metres lleugerament ajupit, finalment posa l'esquena completament recta. Això permet una major obertura de cames. L'atleta s'ha d'impulsar fortament contra el terra en comptes de "recolzar-s'hi" com potser faria en una cursa de fons o mig fons.
A totes les curses de velocitat l'atleta ha de mantindre's al mateix carrer pel que va començar. La invasió del carrer veí és motiu de desqualificació, amb l'excepció de si ho fa forçat per altre corredor i sense obtindre cap avantatge. L'atleta no escatima en cap moment en velocitat: va tot el recorregut al màxim; potser amb l'única excepció dels 400 metres, on l'atleta pot rebaixar la velocitat en determinats moments per pressionar més en altres zones.

### L'arribada

Com a la resta de curses de l'atletisme, el guanyador és l'atleta que creua amb el seu tronc primer la vertical de la ratlla de meta. Per tant, no es tindrà en compte si ho fan amb el cap, el coll, els braços o les cames.

## Vegeu també

* 50 m
* 60 m
* 100 m
* 200 m
* 400 m

## Referències

* ↑ Regla 162.2 de la IAAF.
* ↑ Regla 162.3 de la IAAF.
* ↑ Regla 162.6 de la IAAF.
* ↑ Regla 162.7 de la IAAF.
* ↑ Regla 163.3 de la IAAF.
* ↑ Regla 163.4 de la IAAF.
* ↑ Regla 164.2 de la IAAF.
# Cursa en cadira de rodes als Jocs Olímpics d'estiu de 2004

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 celebrats a la ciutat d'Atenes (Grècia) es disputaren dues proves d'exhibició de cursa en cadira de rodes. Les proves d'exhibició es disputaren a l'Estadi Olímpic d'Atenes el 22 d'agost de 2004 com a promoció dels Jocs Paralímpics d'aquell mateix any. No es concediren medalles al no ser considerat una prova oficial de la competició.

## Resum de les proves
### 1500 metres masculins

| 1 | Robert Figl | 3:10.91 |
| 2 | Saúl Mendoza | 3:11.35 |
| 3 | Rawat Tana | 3:11.48 |
| 4 | Scot Hollonbeck | 3:11.49 |
| 5 | Kurt Fearnley | 3:11.60 |
| 6 | Choke Yasuoka | 3:11.75 |
| 7 | Joel Jeannot | 3:22.14 |
| – | Jeffrey Adams | No finalitzà |

### 800 metres femenins

| 1 | Chantal Petitclerc | 1:53.66 (RO) |
| 2 | Eliza Stankovich | 1:53.84 |
| 3 | Louise Sauvage | 1:53.92 |
| 4 | Diane Roy | 1:54.20 |
| 5 | Cheri Blauwet | 1:54.22 |
| 6 | Edith Hunkeler | 1:54.68 |
| 7 | Christie Dawes | 1:55.97 |
| 8 | Tanni Grey-Thompson | 1:56.87 |

## Vegeu també

* Atletisme als Jocs Paralímpics de 2004