OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Myotis ozensis

Myotis ozensis és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic del Japó. No es disposa d'informació sobre l'hàbitat i l'ecologia de M. ozensis. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. Actualment, alguns científics el consideren un sinònim de M. ikonnikovi.

## Referències

* ↑ Chiroptera Specialist Group. «Myotis ozensis». Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2007. UICN. Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 21 octubre 2013].
* ↑ Fordham et al. (2006). Myotis ikonnikovi. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 9 desembre 2007 (en anglès).
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Citroën Méhari

El Citroën Méhari, (D'aspecte molt semblant a un automòbil dissenyat i fabricat a Xile el 1973 conegut com a "Yagán", o al "Dalat" Vietnamita de 1970), és un automòbil de baix cost descapotable produït pel fabricant francès Citroën entre els anys 1968 i 1988. Es van construir en total 144.953 unitats d'aquest model a Europa.
El Méhari està basat en el Citroën 2CV a Europa i al Citroën 3 CV a Amèrica del Sud, i té una carrosseria de plàstic a Europa i de PRFV a Argentina i Uruguai. El seu motor era el mateix motor gasolina bicilíndric de 602 cc de cilindrada, provinent del 2CV o 3 CV.

## Producció Argentina

Es va fabricar en dos períodes diferents: 1971-1980 mitjançant Citroën Argentina SA amb 3997 unitats produïdes. L'empresa IES (Indústries Emilio Sal Lari) en 1984 "ressuscita" el model, aquest cop sota la denominació safari per un parell d'anys, fins a 1986, mantenint totes les característiques tècniques del model original.

## Altres versions

A més de la versió amb tracció davantera, a Europa es va fabricar una amb tracció a les quatre rodes entre 1980 i 1983, té una gran distància del xassís a terra i amortidors del darrere de ballestes, que li permeten circular per terrenys inhòspits. El Méhari pesa menys de 600 kg.. L'Exèrcit Francès va utilitzar el Méhari, modificant per operar amb un sistema elèctric de 24 V. El motor oferia la petita xifra de 33 cv, i arribava als 103 km / h amb vent a favor

## Referències

* ↑ «Mehari». L'Auto-Journal: Le Salon de l'auto 1974, Numero Special, 01-09-1974, pàg. Page 89.
* ↑ Cars & parts - Volume 13 1969 - Page 23 "If you were a Franchised Mehari dealer in 1969, you could have cashed in on a $1 billion market. Mehari by Citroen is the newest entry into the booming recreational/utility market. A market that had retail sales of $1 billion in 1969."
* ↑ Par Nicolas MeunierVoir tous ses articles. «Citroën Méhari : les 45 ans de la voiture en plastique». Challenges, 22-05-2013. [Consulta: 5 setembre 2015].
* ↑ xxx. «COCHE ARGENTINO - CITROEN» (en castellà). Arxivat de l'original el 2020-02-24. [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ xxx. «COCHE ARGENTINO - IES» (en castellà). [Consulta: 3 gener 2021].

## Enllaços externs

* Informació sobre el Citroën Méhari a pieldetoro.net Arxivat 2008-05-07 a Wayback Machine.
* Méharis a Citroenet
* Méhari a Citroën World Arxivat 2006-02-26 a Wayback Machine.
# Cots

«Cots» té aquests significats:
* Persones:
** Ramon Cots i Escrigas (Sant Joan de Montdarn, 1857-1933), metge i escriptor.
** Antoni Cots i Trias (Barcelona, 1874-1935), pedagog.
** Jaume Cots i Gorchs (Barcelona, 1902-1990), jurista.
** Eugeni Cots Ardèvol (Reus 1911 - 1990), empresari i periodista.
** Jordi Cots i Domínguez (Barcelona, 1963), tècnic d'administració pública i polític.
* Masies:
** Can Cots (Guixers), masia de Guixers
** Les Cots (amb article), diverses masies:
*** Les Cots (Biosca), masia de Biosca, a la Segarra
*** Les Cots (Odèn), masia d'Odèn, al Solsonès
*** Les Cots (Pinell de Solsonès), masia de Pinell de Solsonès
*** Les Cots (Sant Joan de Montdarn), masia de Viver i Serrateix, al Berguedà
*** Les Cots (Serrateix), masia de Viver i Serrateix, al Berguedà
* Edificis:
** Casa Cots, edifici de Girona.
** Can Cots (el Masnou), casa del Masnou (Maresme)
Viccionari
# Pragmàtica Sanció del 1713

La Pragmàtica Sanció del 1713 fou promulgada pel rei Carles VI del Sacre Imperi Romanogermànic el 19 d'abril de 1713 per abolir la Llei Sàlica que distingia els sexes en la successió al tron del Sacre Imperi. No va ser publicada fins al naixement de la seva filla Maria Teresa anul·lant el Pacte mutu de successió que va promoure Leopold entre els arxiducs Josep i Carles. Encara que va ser reconeguda durant la vida de Carles VI, no va ser posada en pràctica fins a la mort d'aquest (1740), provocant la Guerra de Successió Austríaca.

## Referències

* ↑ Hinckeldey, Christoph. Criminal Justice Through the Ages: From Divine Judgement to Modern German Legislation (en anglès). Mittelalterliches Kriminalmuseum, 1981, p. 7.
* ↑ Holborn, Hajo. A History of Modern Germany (en anglès). vol.1 (1648-1840). Princeton University Press, 1982, p. 128. ISBN 0691007969.
* ↑ «Pragmàtica Sanció». GEC. [Consulta: 12 desembre 2023].

## Vegeu també

* Pragmàtica Sanció de 1830
* Llei Sàlica
# Església de Sant Bartomeu de la Quadra

Sant Bartomeu de la Quadra és una església del nucli de població del mateix nom, al terme municipal de Molins de Rei (Baix Llobregat). És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta església fou enderrocada i cremada el 1936 i reconstruïda el 1947, intentant reproduir la primitiva. Aquesta era d'una sola nau, encapçalada per un absis romà d'Orient primitiu i amb una capella a cada costat de la nau. Al seu interior hi havia un retaule gòtic del segle xv.

## Història

Aquesta església ja apareix esmentada al segle xiii, dins el terme del Castell d'Olorda. Al segle xix formà part del municipi de Santa Creu d'Olorda, de la qual parròquia ja depenia al segle xvi.

## Referències

* 1 2 «Sant Bartomeu de la Quadra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Obac de Farmicó

L'Obac de Farmicó és una obaga del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà. Es troba en territori de l'antic poble de Miravet.
Està situat a prop del límit meridional del terme municipal, a l'esquerra del barranc de la Mulla, al vessant occidental de la part nord de la Serra d'Estorm. És al nord del Cingle de la Serra, davant i a llevant de Casa Farmicó, a l'esquerra de la llau de Farmicó

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ambrogio Portalupi

Ambrogio Portalupi (Marcignago, 25 de gener de 1943 - Pavia, 5 de gener de 1987) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1965 i 1971.
Durant la seva carrera esportiva destaca la victòria a la Volta a Suïssa de 1966.

## Palmarès

* 1963
** 1r al Gran Premi Colli Rovescalesi
** 1r al Giro del Medio Po
* 1966
** 1r de la Volta a Suïssa i vencedor d'una etapa
* 1969
** 1r del Gran Premi Valsassina
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa

### Resultats al Tour de França

* 1965. 63è de la classificació general
* 1967. 58è de la classificació general
* 1970. Abandona (6a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1966. 38è de la classificació general
* 1967. Abandona
* 1969. 75è de la classificació general
* 1970. 84è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1967. Abandona (6a etapa)

## Referències

* ↑ «PORTALUPI Ambrogio». [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Ambrogio PORTALUPI» (en italià). [Consulta: 9 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a siteducyclisme.net
# Proschoenobius

Proschoenobius és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Proschoenobius forsteri Munroe, 1974
* Proschoenobius subcervinellus (Walker, 1863)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search» (en anglès). Global Information System on Pyraloidea.
# Llei de Meckel-Serres

La llei de Meckel-Serres va ser la primera formulació de la Teoria de la Recapitulació. El seu nom es deu al zoòleg Edward Stuart Russell, qui el 1916 s'hi va referir així en reconeixement a dos dels seus proponents (Johann Friedrich Meckel i Étienne Serres) i en cotrast a l'anterior model de recapitulació d'Ernst Haeckel
L'anatomista alemany Johann Friedrich Meckel (1724–1774), a partir de les seves observacions embriològiques, va defensar aquest model en el seu assaig "Sketch of a Portrayal of the Parallel that Obtains Between the Embryonic Condition of Higher Animals and the Permanent Condition of Lower Animals" (1811) (Esbós d'un retrat del paral·lel que s'obté entre l'estat embrionari dels animals superiors i l'estat permanent dels animals inferiors).
El francès Étienne Serres (1786–1868) també va posar-se a favor de la teoria de la recapitulació, a la que va denominar "teoria dels frens de desenvolupament". Serres va utilitzar la teoria de la recapitulació com a suport a la idea d'unitat del pla d'organització del seu mestre Étienne Geoffroy Saint-Hilaire. Quant a la comparació entre formes adultes, Serres va apostar per la comparació entre les formes adultes d'animals inferiors i l'estat embriològic corresponent d'animals de nivell organitzatiu superior.

## Referències

* ↑ Russell (1916) Form and Function: Londres.
* Brigandt, I.(2006) A theory of conceptual advance: explaining conceptual change in evolutionary, molecular, and evolutionary developmental biology. Tesi doctoral. Universitat de Pittsburgh. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-24. [Consulta: 11 abril 2010].

## Vegeu també

* Teoria de la Recapitulació
* Biologia evolutiva del desenvolupament
# Coryphaenoides marginatus

Coryphaenoides marginatus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 62 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 250-790 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud del Japó fins al mar de la Xina Oriental.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gunnerus J. E. 1765. Efterretning om Berglaxen, en rar Norsk fisk, som kunde kaldes: Coryphaenoides rupestris. Det Trondhiemske Selskabs Skrifter v. 3. 50-58.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coryphaenoides marginatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Pragmàtica Sanció de 1567

La Pragmàtica Sanció de 1567 o Pragmàtica antimorisca va ser un edicte reial en forma de pragmàtica sanció concebuda per l'Inquisidor general Diego de Espinosa i el rei Felip II de Castella. El dia de cap d'any de 1567, Pedro de Deza, president de la Reial Cancelleria de Granada, el va proclamar i va començar a fer-lo complir. La resistència a la pragmàtica va desencadenar la Rebel·lió de les Alpujarras de 1568-1571.
El propòsit de l'edicte era que els moriscs deixessin la seva manera de viure i les costums mores per convertir-se en espanyols catòlics de fet. Sota la nova llei, els moriscs del regne de Granada tenien l'obligació d'aprendre castellà en un termini de tres anys, un cop passats, es consideraria un crim parlar, llegir o escriure en llengua àrab. També se'ls requeria abandonar els seus antics costums, els noms àrabs i les cerimònies. A més, se'ls prohibia l'ús dels banys (en els quals es practicaven ablucions), de fet, els banys de l'Alhambra van ser retirats.
S'han proposat diverses teories per explicar la pressió estatal sobre la població morisca: l'Imperi Otomà i els seus aliats nord-africans buscaven contínuament debilitar el poder imperial espanyol. A vegades la població morisca hi havia col·laborat, militarment o amb espies, per la qual cosa les autoritats temien una invasió musulmana amb Granada com a pont. Es considera un intent d'assimilació final de la població àrab després de la conquesta de Granada el 1492, ja que el 1560 la població morisca (150.000) encara era major que la cristiana (125.000). Finalment l'existència de bandolers moriscs, els quals com en el cas d'Andalusia (coneguts com a monfíes) atacaven obertament a la població cristiana. També tenia l'objectiu principal d'homogeneïtzar la societat de l'Estat Modern que estava forjant la Monarquia Hispànica.

## Referències

* ↑ Rivadeneyra, D. M.. Los Códigos españoles concordados y anotados, 7 (en castellà). Imprenta de la Publicidad, 1850, p. 265–.

## Vegeu també

* Revolta mudèjar
* Capitulacions de Granada
* Pragmàtica de conversió forçosa
# Eupolem d'Hipata

Eupolem （en llatí Eupolemus, en grec antic Εὐπόλεμος "Eupólemos") fou un polític d'Hipata a Tessàlia en el temps que aquesta ciutat era membre de la Lliga Etòlia. Era el líder d'un dels partits de la ciutat i va prometre als seus principals adversaris que podien tornar a la ciutat tranquil·lament i amb seguretat, i quan van tornar els va fer executar, segons explica Titus Livi. (Ab Urbe Condita XII, 25).

## Referències

* ↑ 4.Eupolemus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 101
# Nou Camp d'Inca

El Nou Camp d'Inca és un camp de futbol de la ciutat d'Inca (Mallorca). Fou bastit pel CE Constància d'Inca el 1964 i inaugurat un any més tard en un partit contra l'Elx CF, després que el club abandonàs l'antic camp del Cós. Té un aforament per uns 10.000 espectadors, 1.000 dels quals en seients a tribuna coberta i la resta a descoberta damunt les mateixes grades.
El 2014 el Constància hagué d'abandonar el camp perquè no es podia fer càrrec del manteniment de les instal·lacions i de la gespa, que eren propietat del club. El club arribà a un acord amb l'Ajuntament, que esdevendria propietari del camp, de manera que l'estadi fou reobert el febrer de 2017 amb la gespa, el sistema de rec i l'enllumenat renovats, després que hagués estat en estat d'abandonament durant més d'un any i mig. Tot plegat tengué un cost d'uns 70.000 €.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Constància a punt de tornar al Nou Camp d'Inca». Informatiu IB3, 19-01-2017 [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ Masià, Vicent. «Club Esportiu Constància». La Futbolteca, 2009. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «Instal·lacions». CE Constància. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ Roig, J «Los accionistas del Nou Camp de Inca aceptan la oferta de compra del Ajuntament». Última Hora, 06-04-2019 [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ Informatiu IB3, 05-02-2017 [Consulta: 18 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa del camp a la Federació Balear de Futbol (FFIB)
# Airy-0 (cràter marcià)

Airy-0 és un cràter situat a la superfície del planeta Mart, la localització del qual defineix la posició del meridià zero marcià. Airy-0 té un diàmetre d'aproximadament 0,5 km, i s'hi troba situat dins del cràter més gran Airy, a la regió coneguda com Sinus Meridiani.
El cràter Airy-0 va ser anomenat així en honor de l'astrònom britànic Sir George Biddell Airy (1801-1892), que el 1850 va construir el telescopi "cercle de trànsits" en Greenwich. La localització d'aquest telescopi va ser subseqüentment triada per definir la localització del meridià zero terrestre.
La selecció d'aquest cràter com a meridià zero marcià va ser presa per Merton Davies el 1969 basat en fotografies de les missions Mariner 6 i 7.

## Referències

* ↑ "Airy-0 (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Morton, Oliver. Mapping Mars: Science, Imagination, and the Birth of a World. Nueva York: Picador USA, 2002, p. 22-23. ISBN 0312245513.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Prosalirus bitis

Prosalirus bitis és un gènere extint representat per una única espècie d'amfibi del clade Salientia, grup que inclou als anurs i taxons relacionats a est, que va viure al començament del període Juràssic en el que avui són els Estats Units. És el nom donat a una granota prehistòrica fossilitzada trobada a la Formació Kayenta d'Arizona el 1981 per Farish Jenkins. L'espècie tipus, i només actualment, és Prosalirus bitis.

## Descripció

L'esquelet té trets primitius, però sobretot ha perdut els trets semblants a la salamandra dels seus avantpassats. Té un esquelet dissenyat per absorbir la força de saltar amb les potes posteriors i la cua. També té ossos llargs de maluc, ossos llargs de les potes posteriors i ossos llargs del turmell, tots semblants a les granotes modernes, i des del 2009 és la granota veritable més antiga.
El nom prové del verb llatí prosalire, que significa "saltar endavant". Es creu que va viure durant l'època del Juràssic primerenc fa 190 milions d'anys, molt abans de la primera granota moderna coneguda, Callobatrachus.
A partir del 2020, només s'han descobert tres esquelets de Prosalirus.

## Hàbitat

Es creu que Prosalirus vivia en ambients salobres, d'aigua dolça i terrestres.

## Referències

* ↑ Geographica' '; "Jurassic Frog salta al llibre de registres", National Geographic; Agost de 1996, pàg.5.
* 1 2 Douglas Palmer. DK Publishing. Vida prehistòrica: la història visual definitiva de la vida a la Terra. primera americana, 2009, p. 247. ISBN 9780756655730.
* ↑ «Una granota saltadora del Juràssic primerenc». . DOI: 10,1038/377049a0.
* ↑ «Prosalirus».
# Claudi Apol·linar

* Aquest article tracta sobre el comandant naval romà. Si cerqueu el líder cristià Claudi Apol·linar, vegeu «Apol·linar de Hieràpolis».
Claudi Apol·linar (en llatí Claudius Apollinaris) va ser el comandant de la flota de Misenum al servei de l'emperador Vitel·li l'any 70, quan va canviar de bàndol, va fugir amb sis galeres i es va posar al servei de Vespasià.

## Referències

* ↑ Tàcit, Histories 3.57, 76,77
* ↑ Fields, Nic. AD69: Emperors, Armies and Anarchy (en anglès). Pen and Sword, 2014. ISBN 9781473838147 [Consulta: 28 febrer 2016]. «A man neither firm in his loyalty, nor energetic in his treason.»
* ↑ Newton, Homer Curtis. The Epigraphical Evidence for the Reigns of Vespasian and Titus (en anglès). 16. Cornell University Press, 1901, p. 8 [Consulta: 28 febrer 2016].
# Coryphaenoides liocephalus

Coryphaenoides liocephalus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 43 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix bentopelàgic i marí d'aigües temperades que viu fins als 3750 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Japó fins a la Colúmbia Britànica (Canadà).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gunnerus J. E. 1765. Efterretning om Berglaxen, en rar Norsk fisk, som kunde kaldes: Coryphaenoides rupestris. Det Trondhiemske Selskabs Skrifter v. 3. 50-58.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coryphaenoides liocephalus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Hart, J.L., 1973. Pacific fishes of Canada. Bull. Fish. Res. Board Can. 180:740 p.
* ↑ Günther, A., 1887. Report on the deep-sea fishes collected by H.M.S. 'Challenger' during the years 1873-1876. Challenger Rep. Zool. 22: xiv + 268 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Coad, B.W., 1995. Encyclopedia of Canadian fishes. Canadian Museum of Nature and Canadian Sportfishing Productions Inc. Singapur.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Polity

Polity és una editorial acadèmica especialitzada en ciències socials i humanitats. Va ser fundada el 1984 i té oficines a Cambridge (Regne Unit), Oxford (Regne Unit) i Boston (EUA). Està especialitzada en les àrees de sociologia, mitjans de comunicació, política i teoria social. Publica llibres de text per a estudiants i acadèmics. Ha publicat textos de personalitats com Jürgen Habermas, Walter Benjamin, Ulrich Beck i Peter Sloterdijk, entre molts d'altres.

## Referències

* 1 2 «About». Polity, 14-03-2016. [Consulta: 18 agost 2020].