OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francisco José Figueroa Alonso

Francisco José Figueroa Alonso, més conegut com a Fran, és un exfutbolista valencià. Va nàixer a València el 22 de juny de 1972. Ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Format al planter del València CF, mentre juga al filial hi debuta amb els valencianistes a primera divisió, jugant un encontre a la campanya 92/93 i un altre a la següent. Sense continuïitat al València, recala al Nàstic de Tarragona, de Segona B.
El 1997 deixa el Nàstic i recala al Polideportivo Almería, i a l'any següent fitxa per la UE Lleida. Els lleidatans jugaven a Segona Divisió i el defensa és titular durant les dues primeres temporades. A la tercera, la 00/01, només disputa 16 partits, i el Lleida baixa a Segona B.
Les seues bones actuacions a Lleida criden l'atenció del RCD Espanyol, que el fitxa la temporada 01/02. El valencià retorna d'aquesta manera a jugar a la màxima categoria. Ho fa en 17 ocasions. La temporada següent juga amb el Reial Oviedo. És titular de nou, però els asturians perden la categoria per descens administratiu.
Ara resideix al seu domicili a Chiva amb la seua dona i els seus dos fills

## Referències

* ↑ «Perfil del jugador». ciberche.net. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Perfil del jugador». herculanos.com. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Arturo Marescalchi

Arturo Marescalchi (Bolonya, 1855 - Chicago, 1911) fou un baríton italià.
Cantà a Bolonya, Pistoia, Gènova, Venècia, Asti i Parma. Durant els anys 1880 a 1882 actuà al Liceu de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Marescalchi, Arturo», The Music Sack [Consulta el 24 d'octubre de 2010]
# Casa al carrer Major de Betren

Casa al carrer Major de Betren és una casa del municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de tipologia tradicional aranesa, amb pati i dependències entorn d'aquest. Té planta i dos pisos, el segon es troba sota la coberta. La façana, en lateral, està orientada a l'est. Al centre s'obre la porta, amb arc escarser rebaixat, format per únic bloc on hi gravada una inscripció que resta incompleta: PAV[...] 1746. Al nord de la casa hi ha adossada una galeria, orientada a migjorn, de fusta amb barana i galdonets calats, element típic de la Vall d'Aran.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer Major de Betren». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 setembre 2021].
# Bragasellus conimbricensis

Bragasellus conimbricensis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: l'Estat espanyol i Portugal.

## Referències

* ↑ Henry, J.-P. & G. Magniez, 1968. Sur la systématique et la biogéographie des Asellides. Comptes Rendus Hebdomadaires des Séances de l'Académie des Sciences, París, Série D 267: 87-89. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-09. [Consulta: 2 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Braga, J. M., 1946. Quelques Asellides nouveaux du Portugal. Synasellus fragilis n. sp., Asellus coxalis ibericus n. subsp., Asellus conimbricensis n. sp. Publicações do Instituto de Zoologia "Dr Augusto Nobre" 29: 1–15.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2013-12-20 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna ibérica (castellà)
* ↑ Biodiversidade em Portugal (portuguès)
* ↑ Reboleira, Ana Sofia P.S.; Paulo A.V. Borges; Fernando Gonçalves; Artur R.M. Serrano i Pedro Oromí, 2011. The subterranean fauna of a biodiversity hotspot region - Portugal: an overview and its conservation. International Journal of Speleology, 40 (1): 23-37. «Enllaç».

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Cantó de Valençòla

El cantó de Valençòla és un cantó francès del departament dels Alps de l'Alta Provença, situat al districte de Dinha. Té 4 municipis i el cap és Valençòla.

## Municipis

* Brunet
* Grèus
* Sant Martin de Bromes
* Valençòla

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1961-1967 | M. Richard | SFIO |
| 1967-1973 | Georges de Salve | Divers droite |
| 1973-1985 | Max Demol | PS |
| 1985-2004 | Renée Chaupin | UDF |
| 2004- | Maurice Chaspoul | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 3.100 | 3.381 | 3.451 | 4.081 | 4.421 | 4.876 | 5.793 |
# Coves de Batu

Les coves de Batu (tàmil: பத்து மலை; xinès: 黑風洞) és un conjunt de coves situades en un turó de pedra calcària de Gombak (Selangor), a Malàisia, conegudes per ser un dels santuaris hindus més populars fora de l'Índia. El temple està dedicat a Murugan.

## Història

Es considera que la pedra calcària que forma les coves de Batu té uns quatre-cents milions d'anys d'antiguitat. Algunes de les coves van ser utilitzades com a refugi per les tribus aborígens.
A començaments de la dècada del 1860 els colons xinesos van començar a extreure guano de les coves per a emprar-lo com a fertilitzant.
El comerciant indi K. Thamboosamy Pillai va promoure aquest indret com a lloc d'adoració, inspirat per la forma de l'entrada de la cova principal, dedicant un temple a Murugan. El 1890 va instal·lar una estàtua (murti) de la deitat Murugan al lloc conegut actualment com a la cova del Temple. Des del 1892, s'hi celebra la festivitat hindú de Thaipusam.
El 1920 s'hi van construir unes escales de fusta a la cova del Temple, substituïdes posteriorment per 272 esglaons de formigó. A banda de la cova del Temple, hi ha altres temples menors a les coves.

## Flora i fauna

La xarxa de coves acull un ampli ventall d'espècies animals, entre elles espècies que només hi viuen aquí com Dugesia batuensis o alguns tipus de lifístids i ratpenats. El lloc també és conegut pels seus macacos.
Per mantenir aquesta biodiversitat, l'accés a moltes de les coves és restringit. La Societat de Natura de Malàisia organitza visites educatives a l'interior d'aquestes coves.

## Referències

* 1 2 3 Vaas, Jonathan. «Experiències de les coves de Batu». thecircumference.org, 12-12-2008. Arxivat de l'original el 21 de novembre 2015. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Fussballclub Aarau 1902

El Fussballclub Aarau 1902 és un club suís de futbol de la ciutat d'Aarau.

## Palmarès

* 3 Lliga suïssa de futbol: 1912, 1914, 1993
* 1 Copa suïssa de futbol: 1985
* 1 Copa de la Lliga suïssa de futbol: 1982

## Futbolistes destacats

* Carlos Alberto de Almeida Junior.

## Enllaços externs

* Web oficial del club (alemany)
# Arturo Lezama Bagez

Arturo Lezama Bagez (1899 - 1964), va ser un polític uruguaià, president del Consell Nacional de Govern durant l'any 1957.
Va cursar els seus primers estudis a Rocha, i estudis universitaris a Montevideo. Allà va ingressar a l'administració pública al Ministeri d'Obres Públiques i a la Caixa de Jubilacions i Pensions Civils. Des de 1929 a 1933 va integrar l'Ex Assemblea Representativa de Montevideo i des de 1942 a 1946 la Junta Departamental. És anomenat representant entre 1947 i 1955, cambra que va presidir entre 1951 i 1953. Membre de la delegació uruguaiana a les Nacions Unides (1953). Va integrar el Consell Nacional de Govern entre 1955 i 1959, presidint l'òrgan el 1957. El 1963 va ser membre i va presidir la Junta Departamental de Montevideo.

## Referències

* ↑ Informació a rulers.org (anglès)

## Enllaços externs

* Presidència de l'Uruguai Arxivat 2011-02-24 a Wayback Machine. (castellà)
# Catedral de Mechelen

La catedral de Mechelen, en neerlandès Sint-Romboutskathedraal, és una església a Mechelen, Bèlgica, seu de l'arquebisbat de Mechelen-Brussel·les, des de 1561. És dedicat al sant missioner Rumold.
La devoció a sant Rumold a Mechelen és documentada des del segle ix. Des del segle x hi ha una abadia amb església, que depenia del principat bisbal de Lieja. A la darreria del segle x, Notger (930-1008), el primer príncep-bisbe de Lieja va crear el capítal i alhora es va construir una primer església capitular.
Fou construïda en estil gòtic brabançó. Es va construir entre el segle xiii i xvi. Va ser consagrada el 28 d'abril de 1312. Constitueix amb la catedral de la Mare de Déu d'Anvers, el cim de l'art gòtic brabançó.
El campanar fa 97,3 m d'altitud. De fet era previst perquè atenyés una alçada de 167 m, però els treballs foren abandonats el 1520. El campanar va ser llistat com a patrimoni de la Humanitat, en el conjunt del belforts de Bèlgica i França.

## Carilló

Del conjunt del carilló original de 49 campanes, que es conserven en bon estat, cada una té el seu propi nom. Entre els més notables hi ha la Salvator, que pesa 8.884 kg; Jehsus, que es fongué el 1460; i la Liberation, que és la més nova en incorporar-se el 1947. Al damunt d'aquest instrument, hi ha un segon carilló complet en el qual s'hi toquen concerts durant els mesos d'estiu. El pes total d'aquests dos carillons és sobre 80 tones i hi ha 98 campanes en total.

## Referències

* 1 2 3 Mondelaers i et alii, 2019.
* ↑ «Belfries of Belgium and France» (en anglès). UNESCO, Data incorrecta. [Consulta: 2 agost 2024].

## Bibliografia

* Mondelaers, Lydie; et alii. «Metropolitaanse kerk Sint-Rombouts» (en neerlandès). Inventaris Onroerend Erfgoed. Govern de Flandes, 2019. [Consulta: 2 agost 2024].
# Brutus (grup musical)

Brutus és una banda de posthardcore belga de la província de Brabant Flamenc (Bèlgica).

## Història

Els membres de Brutus es van conèixer tocant en diferents grups al voltant de Lovaina. Stefanie Mannaerts (bateria i veu) i Peter Mulders (baix) van tocar junts a Refused Party Program, una banda tribut de Refused, mentre que Stijn Vanhoegaerden i Stefanie formaven part de la banda Starfucker.
El 2014 i el 2015, Brutus va tocar a diversos festivals, com ara Pukkelpop, Rock Herk i Dour Festival. El 2016, la banda va marxar a Vancouver per gravar el seu àlbum de debut amb l'ajuda de Jesse Gander. L'àlbum de debut BURST va ser publicat per Hassle Records (UE) i Sargent House (EUA i arreu del món). Van publicar el seu segon àlbum Nest el 2019.
Brutus publicaria un àlbum en viu el 23 d'octubre de 2020 "Live in Ghent", enregistrat al concert el 29 de maig de 2019 a Ghent (Bèlgica).

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Burst (2017)
* Nest (2019)
* Live In Ghent (2020)
* Unison Life (2022)

### EPs

* Brutu Guru (2015) - Àlbum compartit amb The Guru Guru.

### Singles

* "All Along" (2016)
* "Drive" (2017)
* "Horde II" (2017)
* "Justice de Julia II" (2018)
* "War" (2019)
* "Cemetery" (2019)
* "Django" (2019)
* "Sand" (2020)
* "Dust" (2022)

## Referències

* ↑ «Meet Lars Ulrich-Endorsed Post-Hardcore Band Brutus» (en anglès), 12-06-2017. [Consulta: 17 desembre 2019].
* ↑ «Sargent House - Brutus». [Consulta: 17 desembre 2019].
* ↑ Solomon, Rosie «ALBUM REVIEW: Live In Ghent - Brutus». Distorted Sound Magazine, 22-10-2020 [Consulta: 25 agost 2021].
* ↑ «Pre-order Brutus/The Guru Guru online». [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ «Dust». BRUTUS, 28-06-2022 [Consulta: 28 juny 2022].
# Cantó de Valença d'Agen

El cantó de Valença d'Agen és un cantó francès del departament de Tarn i Garona, situat al districte de Los Sarrasins. Tenia 11 municipis fins a la reforma administrativa de 2015. Ara són 17. El cap és Valença d'Agen.

## Municipis

* Bodon
* Braçac
* Castèlsagrat
* Espalais
* Gascas
* Godorvila
* Golfuèg
* La Magistèra
* Lo Borg Devisac
* Montjòi
* Pèrvila
* Pomavic
* Sent Clar
* Sent Nasari de Valentana
* Sent Paul dels Pins
* Sent Vincenç de l'Espinassa
* Valença d'Agen

## Consellers generals

| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1985- | Jean-Michel Baylet | PRG | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Referències

* ↑ «Décret n° 2014-273 du 27 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département de Tarn-et-Garonne» (en francès). Govern de França, 01-03-2014. [Consulta: 15 juny 2023].
# Emili Tintorer i Vilaseca

Emili Tintorer i Vilaseca (Madrid, 1870 - Barcelona, 29 d'abril de 1945)
fou un dramaturg, crític teatral i periodista.
Al 1892 es llicencià en dret a Barcelona i feu oposicions per ingressar al cos consular, però abandonà la diplomàcia per dedicar-se a la literatura. Fou un dels fundadors de la revista Joventut, on feu sempre les crítiques teatrals. Al 1907 passà a Las Noticias, on, amb el pseudònim Max, publicà la secció Paradojas. També formà part del comitè de lectura encarregat d'escollir les obres que s'havien d'estrenar en el teatre del Sindicat d'Autors Dramàtics Catalans.
Traduí al castellà, amb Lluís Via i Josep Oriol Martí, Cyrano de Bergerac, d'Edmond Rostand, que tingué un gran èxit.

## Obres

* La moral en el teatre (1905)
* El geni (1904) (en col·laboració amb Frederic Pujulà)
* Mal de verge (1906)
* Dintre la gàbia (1906) (en col·laboració amb F. Pujulà)
* El boig (1907) (en col·laboració amb F. Pujulà)
* Petites convencions (1909)

## Referències

* ↑ «Emili Tintorer i Vilaseca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Ugarte, Xus. «TINTORER I VILASECA, EMILI». Diccionari de la traducció catalana. visat.cat. [Consulta: 27 abril 2020].
# Bellwald

Bellwald és un municipi del cantó suís del Valais, situat al districte de Goms.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Fussballclub Neumünster Zürich

El Fussballclub Neumünster Zürich és un club de futbol suís de la ciutat de Zúric.
Va ser fundat l'any 1907 per joves dels barris de Hottingen, Hirslanden i Riesbach, ubicats al voltant de l'església de Neumünster, de la qual prengueren el nom del club. El 1909 ingressaren a la Federació Nacional. La temporada 1916-17 es proclamà campió de segona divisió i ascendí a primera, incitant els millors anys de la història del club. Romangué a primera durant cinc temporades, fins que baixà a segona la temporada 1921-22 en perdre un partit de desempat amb el FC Winterthur 0-1. L'any 1921 va viatjar a Catalunya on s'enfrontà a l'Espanyol en dos partits.
Problemes financers provocaren la seva desaparició el 1930, essent novament refundat el 1956.

## Palmarès

* Segona divisió suïssa:
** 1916-17

## Referències

* ↑ Historia del FC Neumunster Arxivat 2019-10-10 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ Suïssa 1918 a rsssf.com
* ↑ Suïssa 1921-22 a rsssf.com
* ↑ «P.16 Español-Neumunster». El Diluvio Any 63, no. 69, 22-03-1921. [Consulta: 4 juliol 2020].
* ↑ «Neumunster-Español 1 a 0». La Veu de Catalunya Any 31, Núm. 7808, 29-03-1921. [Consulta: 4 juliol 2020].
# Carlos Faemino

Carlos Faemino és el nom artístic de Juan Carlos Arroyo Urbina (Madrid, 26 de maig de 1957) humorista i guionista espanyol, membre del dúo humorístic Faemino y Cansado.

## Biografia

Carlos Faemino nasqué a Madrid, al barri de Carabanchel, i forma parella humorística amb el seu amic Ángel Javier Pozuelo Gómez (Javier Cansado). Posteriorment comença a compaginar les actuacions dins del duo amb projectes personals com la pintura o la creació de guions.

## Faemino y Cansado

Amb Cansado comença a actuar al Retiro de Madrid, famós per les actuacions espontànies de diversos artistes que s'hi citaven. Van actuar en aquest escenari durant prop de quatre anys, arribant a oferir espectacles de més de dues hores de durada. Se'ls va conèixer al principi com "Los del mono rojo", (encara que el seu veritable nom artístic era Tato y Kiko), per l'abillament que portaven aquells dies. Més endavant es van batejar com "Los Hermanos Benítez". Finalment, al final d'aquesta època es van passar dir-se Faemino y Cansado.
En l'època final van començar a compaginar les actuacions del Retiro amb espectacles en bars de la perifèria de Madrid. D'aquí van donar el salt a teatres. Amb l'augment de la seva popularitat van acabar apareixent a televisió.
Van començar en televisió als programes infantils La bola de cristal i Cajón Desastre. Posteriorment van realitzar una sèrie de 16 programes propis d'aproximadament mitja hora de durada: El orgullo del tercer mundo, emesos a TVE 2. També van fer aparicions esporàdiques en programes de varietats com Tutti Frutti, Però esto que es? o Vip Noche.

## Carrera en solitari

L'activitat de Carlos Faemino en solitari és molt més reduïda que la del seu company Javier Cansado, segons aquest perquè "És que Carlos és més mandrós. No té més història." En solitari ha rodat el curtmetratge ¿Quieres que te lo cuente?, realitzat el 1998.
En 1999 fou soci fundador de la discogràfica independent 18 Chulos, junt a Javier Krahe, Pepín Tre, El Gran Wyoming, Pablo Carbonell i Santiago Segura.
Encara que no està comprovat sembla que és també l'actor que dona vida al personatge Rafa Corega, un músic multidisciplinari aparegut en 2006 l'obra del qual es distribueix per internet. http://www.rafacorega.com/

## Referències

* ↑ «Entrevista amb Javier Cansado». Arxivat de l'original el 2008-03-30. [Consulta: 19 setembre 2012].

## Enllaços externs

* (castellà) Viquidites Arxivat 2013-01-14 a Wayback Machine. de Carlos Faemino
# Brutus Capitolí

Brutus Capitolí (originalment i en italià Bruto Capitolino) és un bust de bronze típic del període de la república romana. Les escultures de bronze romanes són molt escasses perquè van ser fosses durant diverses èpoques per recuperar la matèria primera.
Aquest bronze va ser descobert a Roma el 1500 i associat a Brutus, el fundador mític de la República. La cara posseeix una expressió seriosa, concentrada, i combina alguns dels elements grecs, com pot ser la cabellera. L'estàtua és actualment conservada al Palau dels Conservadors dels Museus Capitolins de Roma. Es creu que es tracta d'un fragment d'una obra major.

## Referències

* ↑ «Brutus Capitolino». Web. Museus Capitolins. Arxivat de l'original el 26 de setembre 2015. [Consulta: 2 novembre 2015].

## Bibliografia

* Ranuccio Bianchi Bandinelli et Mario Torelli, L'arte dell'antichità classica, Etruria-Roma, Utet, Torino 1976.
# Cantó de Valença-2

El cantó de Valença-2 és un cantó francès del departament de la Droma, situat al districte de Valença. Compta part del municipi de Valença.

## Municipis

Comprèn els barris de Valença:
* Baume - Libération
* Chaffit
* Chantecouriol
* Châteauvert
* Danton - Victor Hugo
* l'Épervière
* Fontlozier
* Laprat
* Lautagne
* Mauboule
* Valensolles
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1979 | M. Puech | PS |
| 1979-1885 | Anne Mazuray | PS |
| 1985-1995 | Patrick Labaune | RPR |
| 1995-2004 | Émile Brunel | PS |
| 2004- | Nicolas Daragon | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Càmera planetària i de gran angular 2

La càmera planetària i de gran angular 2 o Wide Field and Planetary Camera 2 (WFPC2) (en anglès) és una càmera instal·lada en el Telescopi espacial Hubble. Va ser instal·lada per la missió 1 de servei (STS-61) el 1993, substituint la càmera original del telescopi, Wide Field and Planetary Camera (WF/PC). Es va utilitzar per fotografiar el Camp profund del Hubble el 1995, la nebulosa del rellotge de sorra i la nebulosa de l'ou el 1996.

## Imatges de la WFPC2

* Nebulosa de l'Àliga
* Triangle
* Glòbul de Bok
* Nebulosa del rellotge de sorra
* Nebulosa de l'ou

## Referències

* ↑ «Hubble instruments» (en anglès). [Consulta: 15 abril 2019].
# Franz Malec

Franz Malec (n. 1939) és un paleontòleg alemany, notable pel seu treball en el camp de la mastologia i l'entomologia. El seu interessos se centren en els petits mamífers i en l'estudi dels pterigots.
Durant les dècades del 1960 i el 1970 va treballar amb altres paleontòlegs alemanys coneguts com a Tobien, Storch i Dieter Kock. En canvi, a partir de la dècada del 1980 va començar a treballar més per lliure i a centrar-se en els insectes fòssils. Actualment treballa al Naturkundemuseum im Ottoneum Kassel, on és el conservador de la col·lecció zoològica des del 1977 i director des del 1984.

## Enllaços externs

* Franz Malec al web del Naturkundemusem Kassel Arxivat 2007-08-18 a Wayback Machine. (alemany)
# Castuera

Castuera és un municipi de la província de Badajoz a Espanya amb 6.989 habitants, capital de la comarca de La Serena. A la vora de la zona estepària de La Serena, està comunicada per tren amb Madrid i amb Badajoz i Mèrida. Posseeix una universitat popular amb cinema i teatre, dos instituts i un centre de professors i recursos.
# Bipiràmide pentagonal allargada

En geometria, la bipiràmide pentagonal allargada és un dels noranta-dos sòlids de Johnson (J$_{16}$).
Es pot obtenir allargant una bipiràmide pentagonal inserint un prisma pentagonal entre les seves meitats congruents. D'aquí ve el seu nom.
El seu dual és la bipiràmide pentagonal truncada.
Els 92 sòlids de Johnson van ser descrits 1966 per Norman Johnson i els va numerar. No va demostrar que no n'existia més que 92, però va conjecturar que no n'hi havia d'altres. Victor Zalgaller el 1969 va demostrar que la llista de Johnson era completa. S'utilitzen els noms i l'ordre donats per Johnson, i se'ls nota J$_{xx}$ on xx és el nombre donat per Jonson.

## Referències

* Norman W. Johnson, "Convex Solids with Regular Faces", Canadian Journal of Mathematics, 18, 1966, pages 169–200. Conté l'enumeració original dels 92 sòlids i la conjetura de qo n'hi ha pas d'altres.
* Victor A. Zalgaller, "Convex Polyhedra with Regular Faces", 1969 : primera demostració d'aquesta conjectura.
* Eric W. Weisstein. Johnson Solid : cada sòlid amb el seu desenvolupament

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic

## Enllaços externs

* Weistein, Eric W., Elongated pentagonal dipyramid bipiràmide pentagonal allargada a MathWorld. (anglès)
* Weistein, Eric W., Johnson solid Sòlids de Johnson a MathWorld. (anglès)