OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mus crociduroides

Mus crociduroides és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de la serralada de l'oest de Sumatra (Indonèsia), on viu a altituds d'aproximadament 3.050 msnm. El seu hàbitat natural són les selves montanes. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, crociduroides, significa 'semblant a Crocidura' en llatí.

## Referències

* ↑ Gerrie, R.; Kennerley, R. Mus crociduroides. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 11 març 2018.
* ↑ Entrada «Mus» d'Animalia (en anglès).
# Monument Nacional del Pont de l'Arc de Sant Martí

El Monument Nacional del Pont de l'Arc de Sant Martí (Rainbow Bridge National Monument (anglès), Monumento Nacional del Puente del Arco Iris (castellà), Tséʼnaa Naʼníʼáhí [pont de roca] o Na’nízhoozhí [arc de Sant Martí convertit en roca] (navaho)) és un monument nacional que protegeix un pont natural prop de 88 metres d'altura situat al sud-est de Utah als Estats Units. El monument està envoltat per l'Àrea Recreativa Nacional del Canyó Glen.
Els navajos creuen que el Pont de l'Arc de Sant Martí és un esperit que porta la pluja i els protegeix de perills tangibles i espirituals. D'acord amb aquestes creences, dues "Persones Arc de Sant Martí" (Rainbow People), un mascle i una femella, viuen a l'interior del pont. Aquests déus es van lliurar en pedra després que van ajudar dos nens navajos a creuar el canyó des de la terra dels déus cap a la terra dels éssers humans.

## Referències

* ↑ Tot i que el monument i l'àrea recreativa són oficialment unitats separades del Servei de Parcs Nacionals, es gestionen conjuntament.
* 1 2 3 Wunder, John R. (Ed.) «Native American Free Exercise Rights to Use of Public Lands». Native American Cultural and Religious Freedoms, 1988, pàg. 160 [Consulta: 15 novembre 2014].
* 1 2 Luckert, Karl W. Navajo Mountain and Rainbow Bridge Religion. Flagstaff, Arizona: Museum of Northern Arizona, 1977, p. 30-46, 112-120 [Consulta: 15 novembre 2014]. Arxivat 29 de novembre 2014 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* National Park Service: Rainbow Bridge National Monument (anglès)(castellà)
# Monument Valley (joc)

Monument Valley és un joc de trencaclosques desenvolupat i publicat per l'estudi independent ustwo. El jugador dirigeix la princesa Ida a través de laberints d'il·lusions òptiques i objectes impossibles. Monument Valley va ser desenvolupat durant deu mesos als inicis del 2013 basant-se en esboços conceptuals de l'artista de la companyia Ken Wong. El seu estil visual s'inspira en la impressió japonesa, l'escultura minimalista, i els joc Windosill, Fez, i Sword & Sworcery, i va ser comparat pels crítics amb els dibuixos de M. C. Escher i amb Echochrome. L'art va ser dissenyat de forma que qualsevol fotograma fos digne de ser mostrat en públic. Després que una prova beta tancada, va ser alliberat per iOS el 3 d'abril de 2014, i més tard per a Android i Windows Phone. El joc va rebre generalment revisions favorables. Els crítics van elogiar el seu art i disseny de so, però en van criticar la manca de dificultat. Va guanyar un Apple Design Award el 2014 i se'l va reconèixer com al millor joc d'iPad del 2014. El gener del 2015, ja havia vengut més de 2 milions de còpies.

## Enllaços externs

* Monument Valley - Lloc web oficial
# Moralt (família de músics)

Moralt (família de músics) (Família de músics alemanya, representada per 18 membres al Munich Hofkapelle entre 1787 i 1920), i més coneguda pel famós quartet de corda Moralt del segle xix. Un besnet de Jakob Moralt, que va tocar al primer quartet Moralt, va ser el director Rudolf Moralt.
* Adam Moralt (Mannheim, agost de 1748 - Múnic, 2 de novembre de 1811). Va ser gerent d'orquestra a Mannheim i va anar amb el tribunal electoral quan es va traslladar a Múnic el 1778. No menys de set dels seus fills es van unir a la Hofkapelle de Múnic. A través de la seva dona Maria Anna Kramer, la família estava relacionada amb la família musical londinenca Cramer.
* Adam Moralt (Mannheim, 1774 - mort després de 1842). Intèrpret de viola, fill d'Adam Moralt. Degué haver anat a Londres a una edat primerenca; va tenir un paper destacat en la vida musical anglesa i fins al 1842 va ser el principal intèrpret de viola als Concerts Filharmònics ...
* Anton Moralt (1807–1862), contrabaixista
* August Moralt (1811–1886), violoncel·lista
* Carl Moralt (1800-1853), contrabaixista
* Clementine Moralt, nom de casada Pellegrini (1797–1845), cantant d'òpera
* Eduard Anton Moralt (1819-1859)
* Friedrich Moralt (1805–1869), intèrpret de trompa
* Jakob Moralt (1780–1820), violista
* Johann Baptist Moralt (1777–1825), compositor
* Josef Moralt (1816–1848)
* Joseph Moralt (1775–1855), violinista, potser el més famós de la nissaga.
* Karl Moralt (1800-1853)
* Luise Moralt (1853-1884)
* Ludwig Moralt (1815–1888)
* Otto Moralt (1828-1887)
* Paul Alois Moralt (1849-1943)
* Peter Moralt (1814-1865)
* Philipp Moralt (1780-1830), violoncel·lista
* Rudolf Moralt (1902–1958), director d'orquestra
* Wilhelm Moralt (1815–1874)
* Willy Moralt (1884–1947), pintor de gènere i paisatge
* Julius Pellegrini (1806-1858), cantant d'òpera, gendre d'Adam
* Sophia Corri Dussek (1775-1847), cantant, pianista i concertista d'arpa, nora d'Adam
* Alfred Pellegrini (1887-1962), violinista, net d'Adam.

## Referències

* https://doi.org/10.1093/gmo/9781561592630.article.19083//text de Folker Göthel
# Moran

* No s'ha de confondre amb Morán o Morand.
«Moran» té aquests significats:
* Reid Venable Moran (1916-2010), botànic estatunidenc
* Moran (Kansas), població dels Estats Units a l'estat de Kansas
# Mussolera

La mussolera, acadèmicament coneguda com a flauta d’èmbol, és un instrument tradicional de canya que té forma de xiulet, construït principalment per la cacera d'òlibes i mussols.

## Context

Originàriament, era un instrument construït com a reclam per a caçar òlibes o xibeques, d’aquí en ve el nom de mussolera. Les òlibes s’utilitzaven per a caçar altres animals, però per ser útils, primer era important caçar-ne una. Amagat, el caçador feia sonar la mussolera imitant prou bé el so de les òlibes.
Actualment, ha perdut la seva funció de caça i s’ha desenvolupat com a joguina, un instrument musical que manté la seva essència sonora, però per a la canalla.

## Descripció

Es tracta d’un instrument fet amb un tros de canya on es modifica l’altura del so a partir de la introducció d’un altre tub més petit o un pistó que encaixa dins l’altre. En aquest pal més prim se li afegeix unes tiretes de roba al seu extrem per facilitar el seu moviment amunt i avall.
Per fer-lo sonar, cal bufar i moure el tub de l’interior amb el qual es gradua el volum del cilindre i modifica l’espai d’aire de la columna, generant un so com el que alguns músics coneixen com a glissando.

## Exemplars

Algunes de les mussoleres que hi ha documentades tenen el seu origen al Montsià, Vilafranca del Penedès i a Sitges on les anomenaven “flauta de caçar mussols”.
Al Museu de la Música de Barcelona tenen una mussolera a la seva col·lecció, construït per Jordi Colobrans l'any 1988 gràcies a una beca del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. Va ingressar al Museu el setembre de 2016, però en aquests moments, no està exposat. Té unes dimensions de 15 x 255 mm i està categoritzat com a "aereòfon de bisell".

## Referències

* 1 2 3 Falcó Ibàñez, Anaís. Instruments de música tradicionals. BRAU edicions, juny 2022. ISBN 978-84-18096-39-6.
* 1 2 3 4 5 6 «Mussolera». Fes Ta Festa, 04-11-2013. [Consulta: 11 octubre 2023].
* 1 2 3 «aeròfon (mussolera)». MIMO. [Consulta: 11 octubre 2023].
* 1 2 3 «Detall | Museu de la música». [Consulta: 11 octubre 2023].
# Mútua de Propietaris

Mútua de Propietaris (castellà: Mutua de Propietarios Seguros y Reaseguros APF) és una asseguradora amb seu a Barcelona, especialitzada en comunitats de propietaris i impagament de lloguers. Fundada el 1835, es la més antiga de l'estat. És líder a Catalunya en l'assegurança d'edificis i tercera d'Espanya per volum en la seva especialitat.

## Història

Amb el nom de Sociedad de Seguros Mutuos de Incendios de Barcelona, l'empresa fou fundada el 30 d'abril de 1835 per un grup de propietaris d'edificis amb el suport de l'Excel·lentíssim Ajuntament de Barcelona, la Reial Junta de Comerç i la Societat Econòmica d'Amics del País. Com a objectiu secundari la Societat es proposava contribuir a l'extinció d'incendis. Per aquest motiu el 1839 ja disposava de 3 bombes d'aigua, adquirides a París a través del marquès d'Alfarràs, així com d'una mànega de salvament, una escala, galledes d'aigua i altre material d'extinció. El 1845 va crear un cos de bombers propi, dirigit per l'arquitecte Josep Mas i Vila, que col·laborava amb el cos de Bombers de Barcelona. Des del 1852 al 1865, el cos de bombers estava sota la tutela exclusiva de la Mútua, i el 1867 la Mútua va cedir el cos de bombers a l'Ajuntament de Barcelona, i li va vendre el material d'extinció per 57.000 rals.
El 14 de maig de 1982 i en virtut de l'acord del Consell de Ministres li va ser concedida la Medalla d'Or al Mèrit en l'Assegurança, el màxim reconeixement amb què pot ser distingida una entitat d'aquest sector.
A l'assegurança tradicional contra incendis s'han sumat nous rams i modalitats d'assegurances. Compta amb oficines a Catalunya, València, Saragossa, Madrid i Sevilla, i l'any 2011 va iniciar l'expansió al nord d'Espanya.

## Referències

* ↑ Permanyer, Lluís «175 años de lucha contra el fuego». La Vanguardia. Vivir, 23-06-2010, pàg. 10.
* ↑ Valero, J.C. «La Mutua de Propietarios dobla sus beneficios al ganar 42 millones». ABC, 26-03-2006.
* ↑ Balasch et al., 2010, p. 67, 96.
* ↑ «Història d'una mútua». Mutua de Propietarios, 2010. Arxivat de l'original el 2013-10-01. [Consulta: 10 març 2012].
* ↑ «Mutua de Propietarios prevé expandirse por el Norte de España en 2011». El Economista, 24-02-2010.

## Bibliografia

* Balasch, Ramon; Babiano, Eloi; Permanyer, Lluís; Culla, Joan B.; Bru de Sala, Xavier Mútua de Propietaris. 175 anys assegurant edificis: 1835-2010. Egedsa, 2010. ISBN 978-84-9375538-1-8. </ref>

## Enllaços externs

* Mútua de Propietaris - Lloc web oficial
* «MUTUA DE PROPIETARIOS SEGUROS Y REASEGUROS A PRIMA FIJA». Seguros Broker.
# Mugarra

El Mugarra és una muntanya de 965 metres d'alçada de la serra d'Aramotz. Forma part del Parc Natural d'Urkiola i està situada entre els municipis de Durango i Izurtza, a la província de Biscaia, País Basc. És una muntanya feta de grans blocs de pedra calcària, molt escarpada, amb relleus càrstics que inclouen dolines, rasclers, simes i coves, entre els quals destaquen l'arc de Genitl Zubi i les coves de Baltzola.
A la muntanya hi habiten un nombre notable d'espècies de flora i fauna incloses en el Catàleg Basc d'Espècies Amenaçades. Les parets de roca del Mugarra donen refugi a la colònia més important de voltor comú d'Euskal Herria, si bé acullen a moltes més aus, entre les quals destaquen el falcó pelegrí o l'aufrany comú.
La pedrera de pedra calcària "Markomin Goikoa", situada a Mañaria, situada fora de l'àmbit del parc natural però dins de la seva zona perifèrica de protecció, ha eliminat una part de la cresta oriental del Mugarra, fet que ha causat protestes i descontentament. La pedrera disposa de permisos per operar fins a l'any 2027, si bé ja hauria finalitzat les feines d'explotació de la zona nord-est, la més propera al límit amb el parc natural.
El Mugarra és una de les muntanyes més destacades i populars per fer senderisme i escalada (aquesta darrera molt restringida per motius de conservació) de la comarca de Durangaldea. Puntúa per al Concurso de los 100 Montes, una històrica competició basca de muntanyisme.
Les rutes més habituals per pujar la muntanya són dues. La primera, des del poble de Mañaria (181 metres), té una durada d'unes dues hores. La segona, des de Durango (110 metres), té una durada de dues hores i mitja.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mugarra (965)», 25-03-2020. [Consulta: 24 maig 2020].(castellà)
* ↑ «Historia geológica del parque natural de Urkiola». Diputació de Biscaia. [Consulta: 28 maig 2020].(castellà)
* ↑ «Plan de Ordenación de los Recursos Naturales del Espacio Natural Protegido Urkiola». Gobierno Vascodata=Desembre 2016. [Consulta: 24 maig 2020].(castellà)
* 1 2 «Plan de Acción Piedra y Paisaje». Ingeotic SL, 01-11-2019. Arxivat de l'original el 2021-01-22. [Consulta: 2 gener 2021].(castellà)
* ↑ «Mugarra (969 m.) y Atxurkulu (698 m.)». El Correo, 27-07-2002. [Consulta: 24 maig 2020].(castellà)
* 1 2 «Mugarra (969 m.)». El Correo, 09-10-2015. [Consulta: 24 maig 2020].(castellà)

## Enllaços externs

* Parc Natural d'Urkiola Arxivat 2020-08-05 a Wayback Machine.
# Mosquiter d'ulleres capgrís

El mosquiter d'Ogilvie-Grant (Phylloscopus xanthoschistos) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). Es troba a Bhuthan, Xina, l'Índia, Myanmar, Nepal i Pakistan. Els seus hàbitats principals són els boscos temperats. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Mosquiter d'ulleres capgrís». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 627. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Grey-hooded Warbler. Phylloscopus xanthoschistos» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Nampeyo (cràter)

Nampeyo és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 49 km de diàmetre. Porta el nom de la terrissaire hopi Nampeyo (c. 1860-1942), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Nampeyo». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 12-10-2016. [Consulta: 15 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Neira

El Neira és un riu de la província de Lugo, a Galícia. Neix a la serra do Portelo i és afluent del Miño. Les seves fonts es troben a Fontaneira, al municipi de Baleira, a 940 metres d'altitud. És un riu amb una gran riquesa ecològica. A les seves riberes hi ha boscos de roures, castanyers i bedolls, refugi d'una fauna rica i variada.
Al seu curs alt forma les estretes valls de Neira de Rei i Baralla (Lugo), obrint-se en entrar a la vall de Xusá. Des d'A Pobra de San Xiao fins a la seva desembocadura el seu recorregut és suau. Entre Láncara i Carracedo rep per l'esquerra el riu Lamas i més endavant els seus dos afluents principals: el Tórdea i el Sarria. Desemboca al marge esquerre del Miño, a la confluència dels municipis de Guntín, O Páramo i O Corgo.

## Referències

* ↑ «Mapa Hidrogeológico de España a escala 1:1.000.000» (en castellà). Instituto Geológico y Minero de España. [Consulta: 7 gener 2023].
* ↑ 121 atlas de España (en castellà). Madrid: Aguilar, S.A. De Ediciones, 1973. ISBN 9788403420984.
* ↑ «Datos geográficos y toponimia. Hidrografía» (en espanyol europeu). Instituto Geográfico Nacional. [Consulta: 7 gener 2023].
# Musaranya pigmea d'Egipte

La musaranya pigmea d'Egipte (Crocidura religiosa) és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae) endèmica d'Egipte. El seu hàbitat s'ha vist afectat per la construcció de la resclosa d'Assuan.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Kryštufek, B.; Kennerley, R. (2019). "Crocidura religiosa." 2019 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2019. [Consulta: 4 abril 2023]

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Musaranya pigmea americana

La musaranya pigmea americana (Sorex hoyi) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes que es troba a Alaska, al Canadà i al nord dels Estats Units.
Aquesta espècie és gairebé cega i va ésser descoberta l'any 1831 pel naturalista William Cane.

## Referències

* Fordham et al. (2006). Sorex hoyi. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 21-12-2007 (en anglès).
# Nancy Dorian

Nancy Dorian (New Brunswick, 1936 - 24 d'abril de 2024) va ser una lingüista estatunidenca que va dur a terme la investigació sobre la mort del dialecte de Sutherland Est del gaèlic escocès en els darrers 40 anys, particularment a les viles de Brora, Golspie i Embo.
Va rebre el seu doctorat de la Universitat de Michigan i ha estat professora de lingüística i antropologia al Bryn Mawr College. Va treballar per al Linguistic Survey of Scotland el 1963, i aleshores hi havia poca expectativa de trobar parlants del gaèlic local però Dorian va trobar més de 200 parlants. El seu estudi sobre la disminució del gaèlic a l'est de Sutherland es considera un estudi important i detallat sobre les llengües mortes
Va estudiar els joves que parlaven gaèlic però no amb freqüència (semi-parlants) i va prendre nota de llur capacitat d'adquirir fluïdesa ràpidament amb esforç.

## Obra publicada

* East Sutherland Gaelic: The Dialect of the Brora, Golspie, and Embo Fishing Communities, 1978, Dublin Institute for Advanced Studies
* Language Death: The Life Cycle of a Scottish Gaelic Dialect, 1981, University of Pennsylvania Press
* The Tyranny of Tide: An Oral History of the East Sutherland Fisherfolk, 1984, Karoma Publishers
* Investigating Obsolescence: Studies in Language Contraction and Death (Editor), 1989, Cambridge University Press
* Investigating Variation: The Effects of Social Organization and Social Setting, 2010, Oxford University Press

## Referències

* ↑ «Tobar an Dualchais - Biography». Tobar an Dualchais. Arxivat de l'original el 2018-09-04. [Consulta: 10 novembre 2013].
* ↑ Brenzinger, Matthias. Language death: factual and theoretical explorations with special reference to East Africa. Walter de Gruyter, 1992, p. 4-. ISBN 978-3-11-013404-9.

## Fonts

* (gaèlic escocès) Mar a Chunnaic Mise: Nancy Dorian agus a Ghàidhlig, BBC Alba 2005

## Enllaços externs

* Lexical Loss Among the Final Speakers of an Obsolescent Language: a formerly-fluent speaker and a semi-speaker compared Arxivat 2013-11-10 a Wayback Machine., publicat online juny de 1997
* Using a Private-sphere Language for a Public-sphere Purpose: Some Hard Lessons from Making a TV Documentary in a Dying Dialect(Document word Arxivat 2013-10-20 a Wayback Machine.), talk delivered to the emeritus faculty at Bryn Mawr College, 16 de març de 2006, per Nancy Dorian
# Múscul cubital anterior

El múscul cubital anterior o múscul flexor cubital del carp (musculus flexor carpi ulnaris), és un múscul llarg i cilíndric de l'avantbraç humà. Es troba a la part interna i anterior de l'avantbraç.
El múscul cubital anterior, en origen, té dos feixos –l'humeral i el cubital–, connectats per un arc tendinós just per sota d'on passen el nervi cubital i l'artèria cubital:
* El feix humeral, s'origina de l'epicòndil medial de l'húmer pel tendó flexor comú.
* El feix cubital, s'origina del marge medial de l'olècran, i en la vora posterior del cúbit i, per mitjà d'una aponeurosi, de les dues terceres parts superiors de la vora dorsal (posterior) del cúbit.
Al final del seu trajecte, s'insereix en l'os pisiforme i després, per mitjà de lligaments i a l'os ganxut i al cinquè metacarpià. Actua tot flexionant i adduint l'articulació del canell.
El feix humeral s'insereix en l'epitròclea de l'húmer, en la seva cara anterior i alhora en envans fibrosos veïns. El feix cubital o olècran s'insereix en la vora interna de l'olècran i en la part superior de la vora intern del cúbit.

## Notes

* ↑ En el Diccionari enciclopèdic de medicina no apareix la denominació de múscul flexor cubital del carp, la traducció que s'ajusta més a la denominació de la Terminologia Anatomica (flexor carpi ulnaris). En canvi, el Termcat considera que el múscul cubital anterior és una sinonímia complementària de la denominació principal, que és la de "múscul flexor cubital del carp". Vegeu TERMCAT, Centre de Terminologia. Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 26 març 2014].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Imatges

* Cara posterior dels ossos de l'avantbraç esquerre.
* Ossos de la mà esquerra. Superfície palmar.
* Secció transversal de la part mitjana de l'avantbraç.
* Múscul cubital anterior.

## Enllaços externs

* LUC fcu
# Múscul cricofaringi

El múscul cricofaringi (musculus cricopharyngeus) és un reforçament de les fibres inferiors del múscul constrictor inferior de la faringe. Es tracta d'un múscul estriat, voluntari.
Amb inserció anterior en el cartílag cricoide, constitueix l'esfínter esofàgic superior (EES): es contrau en la primera fase de la deglució tancant l'esòfag per impedir l'entrada d'aire i el reflux esofàgic, i es relaxa posteriorment per permetre el pas del bol alimentari cap a l'estómac.

## Vegeu també

* Disfàgia
# Natalia Revilla Rodríguez

Natalia Revilla Rodríguez (Sabadell, 25 de maig de 2003) és una cantant catalana, coneguda per la seva participació en la segona temporada del programa de talent musical Eufòria, emès per TV3. Durant el càsting final previ al programa, va impressionar els coaches amb la seva actuació musical i va aconseguir guanyar-se un lloc entre els setze participants seleccionats. Aquesta fita la va convertir en la primera persona de Sabadell en competir en aquest programa, tot i que altres concursants de la comarca del Vallès ja havien participat en edicions anteriors.
Natàlia ha estudiat teatre musical i dansa urbana, i ha mostrat el seu talent a través de vídeos de presentació que han captivat l'atenció de les xarxes socials. S'ha descrit a si mateixa com una artista exigent que gaudeix de l'actuació, tot i reconèixer que ha de treballar per aprendre a gaudir més el moment. En la primera gala de la segona temporada d'Eufòria, Natàlia va sorprendre tant el públic com el jurat amb la seva interpretació de la coneguda cançó «Toxic» de Britney Spears, aconseguint un gran suport i aplaudiments de l'audiència. En la gala 3 del programa, però, Natàlia va ser eliminada en una ronda d'eliminacions en què va haver d'actuar per evitar la zona de perill. Tot i realitzar una destacada interpretació de la cançó «Shake it off» de Taylor Swift, va obtenir menys vots del públic que el seu rival, Jan i va ser eliminada. En aquella mateixa gala tambe van eliminar a la Emmi.

## Referències

* ↑ Redacció. «Sabadell es cola a la segona edició dEufòria'», 24-02-2023. [Consulta: 2 juny 2023].
* ↑ Redacció. «Natàlia i Carlos superen amb nota la primera gala d'Eufòria», 11-03-2023. [Consulta: 2 juny 2023].
* ↑ Redacció. «Natàlia diu adeu a Eufòria», 25-03-2023. [Consulta: 2 juny 2023].
# Natalia Rodríguez

Natalia Rodríguez és el nom dels següents personatges:
* Natalia Rodríguez Gallego (Sanlúcar de Barrameda, 1982), cantant i presentadora de televisió espanyola
* Natalia Rodríguez Martínez (Tarragona, 1979), atleta catalana