OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Polotitlán

Polotitlán (del nàhuatl, que vol dir «lloc de sota l'aigua») és un municipi de l'estat de Mèxic. Polotitlán de la Ilustración és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb els municipis de Acambay, al sud amb Jilotepec, a l'oest amb Temascalcingo i a l'est amb Timilpan.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Polotitlán Arxivat 2017-01-27 a Wayback Machine. (castellà)

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Boris Kidrič

Boris Kidrič (Viena, 10 d'abril de 1912 - Belgrad, 11 d'abril de 1953) va ser un polític i revolucionari eslovè que va ser un dels principals organitzadors dels partisans eslovens, la resistència eslovena contra l'ocupació de l'Alemanya nazi i la Itàlia feixista, després de l'Operació Barba-roja el juny de 1941. Es va convertir en el líder de facto del Front d'Alliberament del Poble Eslovè. Com a tal, va tenir un paper crucial en la lluita d'alliberament antifeixista a Eslovènia entre 1941 i 1945. Després de la Segona Guerra Mundial va ser, juntament amb Edvard Kardelj, un destacat polític eslovè a la República Federal Socialista de Iugoslàvia.

## Biografia

Kidrič va néixer a Viena, llavors capital de l'Imperi Austrohongarès. Era fill de la destacada crítica literària liberal eslovena France Kidrič.
A principis de la dècada del 1930, Kidrič va ser reclutat pel comunista Vlado Kozak per a unir-se al Partit Comunista de Iugoslàvia. Aviat va assolir alts càrrecs polítics a la província de Drava Banovina i va ser un dels fundadors del Partit Comunista d'Eslovènia el 1937. A més de Milovan Đilas i Ivan Milutinović, Kidrič va ser un dels principals exponents de la política dels lijeva skretanja («errors d'esquerres»).
Després del final de la Segona Guerra Mundial, el Consell d'Alliberament Nacional Eslovè el va nomenar primer president del govern de la República Socialista d'Eslovènia. Es va convertir en membre del Politburó iugoslau el 1948, i va estar al capdavant de l'economia iugoslava des de 1946 fins a la seva mort.
Va rebre l'Orde de l'Heroi Popular, l'Orde de l'Heroi del Treball Socialista, l'Orde de l'Alliberament del Poble i la Medalla Commemorativa dels Partisans de 1941. L'Institut Nacional de Química de Ljubljana va portar el seu nom i fins al 1990 i el principal premi als èxits científics a Eslovènia es va anomenar Premi Kidrič.
Entre les condecoracions estrangeres va rebre l'Orde de Kutúzov de la Unió Soviètica, l'Orde de la República Hongaresa, l'Orde de la Llibertat del Poble Búlgar i la Creu Partisana Polonesa. Després de la seva mort, la localitat d'Eslovènia oriental de Strnišče va ser rebatejada com a Kidričevo en el seu honor. L'any 1959 es va erigir un gran monument en homenatge davant de l'Oficina del Govern d'Eslovènia a Ljubljana, on encara es conserva malgrat algunes protestes de grups anticomunistes i víctimes de la persecució comunista. L'Institut de Física, prop de Belgrad, va ser rebatejat en el seu honor.

## Referències

* ↑ Banac, 1988, p. 82, 83.
* ↑ Poberšič, Renato, & Damjan Hančič. 2012. Povojne zaplembe judovskega premoženja. Irena Šuni & Hannah Starman (eds.), Slovenski Judje: zgodovina in holokavst, pp. 283–292. Maribor: Center judovske kulturne dediščine Sinagoga Maribor, p. 285.
* ↑ «Vinca Special Weapons Facilities - Serbia». [Consulta: 2 gener 2011].

## Bibliografia

* Janko Prunk, "Kidrič, Boris - Peter" in Enciklopedija Slovenije (Ljubljana: Mladinska knjiga, 1987–2002), book 5, 62-63.
* Božo Repe, Rdeča Slovenija (Ljubljana: Sophia, 2003).
* Banac, Ivo. With Stalin Against Tito: Cominformist Splits in Yugoslav Communism. Cornell University Press, 1988. ISBN 0-8014-2186-1.
# Noise rock

El noise rock (de vegades anomenat també noise punk) és un estil divers del rock experimental que empra elements de la música noise, les quals derivaren del punk rock en la dècada del 1980. Prenent influència dels moviments musicals com la no wave, la música minimalista, la música industrial i el hardcore punk de Nova York, els artistes es dediquen a nivells extrems de distorsió mitjançant l'ús de guitarres elèctriques, i menys freqüentment, instruments electrònics, tant per a fer sons de percussió com per a l'arranjament de la música en general.
Alguns grups estan lligats a l'estructura de les seues cançons, com Sonic Youth. Malgrat que no són representatius de tot el gènere, ells ajudaren a popularitzar el noise rock entre les audiències del rock alternatiu al incorporar melodies a les textures del seus sons brunzidors, les quals foren utilitzades com a plantilla per nombroses grups influïts pel seu estil.
Thurston Moore, membre de Sonic Youth, digué: "Noise ha pres el lloc del punk rock. La gent que tocava noise no té cap aspiració real en ser part de la cultura majoritària. Punk ha sigut cooptat, i aquesta música noise subterrània i la escena del folk avant-garde l'han substituït."

## Història

Mentre la música ha existint de manera dispersa durant un temps, el terme va aparèixer durant la dècada del 1980 per a descriure un subgènere del punk amb una aproximació incrementalment abrasiva. Un àlbum arquetípic és White Light/White Heat (1968) de the Velvet Underground. Joe Gross, de Treblezine, acredita al "clàssic de culte" el ser el primer àlbum del gènere.
Durant els inicis de la dècada de 1990, el noise punk es desenvolupà majoritàriament com una forma de música per a festes, amb el grup Lightning Bolt sent un grup clau de l'escena del noise punk de la dècada del 2000 a Providence, Rhode Island.

## Referències

* ↑ Felix, Stanford. The Complete Idiot's Guide Music Dictionary. DK Publishing, 2010, p. 172. ISBN 978-1-101-19809-4.
* ↑ Osborn, Brad «Understanding Through-Composition in Post-Rock, Math-Metal, and other Post-Millennial Rock Genres». Music Theory Online, 17, 3, 01-10-2011.
* 1 2 3 «Noise Rock». AllMusic. [Consulta: 11 març 2017].
* 1 2 3 4 Terich, Jeff. «Hold On To Your Genre : Noise Rock». Treblezine.
* ↑ Blush, Steven. New York Rock: From the Rise of The Velvet Underground to the Fall of CBGB. St. Martin's Press, 2016, p. 266. ISBN 978-1-250-08361-6.
* ↑ Sisario, Ben. «The Art of Noise». Spin, 02-12-2004.
* ↑ Gross, Joe «Essentials: Noise Rock». Spin, 23, 4, 01-04-2007.
* ↑ «The Art of Noise». Spin, 02-12-2004.
# Hostal de Cirera

Hostal de Cirera és una masia situada al poble de Lladurs, al municipi del mateix nom, al Solsonès.

## Enllaços externs

   * Fototeca del Solsonès: Article referit a aquesta masia
# Thespesia grandiflora

Thespesia grandiflora (nom comú en castellà a Puerto Rico: maga) és un arbre de la família de les malvàcies de l'ordre de les ròsides, àmpliament distribuït a Puerto Rico on és endèmic. Provinent de les muntanyes humides de calcària a les zones oest i nord centrals de l'Illa, avui creix a tot arreu dins Puerto Rico a causa del seu cultiu extens. També es fa servir com a arbre ornamental a Florida, Hawaii, Hondures i en diverses illes del Carib. La maga és utilitzada com una planta ornamental, però la fusta de l'arbre és valorada per la seva llarga duració. La flor de l'arbre, coneguda com a flor de maga, és la flor nacional oficial de Puerto Rico. La flor és anomenada hibiscus, tot i que pertany a una tribu diferent, genus, i espècie del veritable hibiscus. L'arbre de maga normalment creix més de 20 metres. Es conrea per la fusta i com a planta ornamental.

## Notes

* 1 2 Thespesia grandiflora DC. ITIS Standard Reports. Taxonomic Serial No.: 21764. Integrated Taxonomic Information System. 5 September 2013.
* ↑ La Reforestacion Gubernamental en Puerto Rico.
* ↑ Thespesia grandiflora DC. (maga).
* 1 2 3 4 Thespesia grandiflora (DC.

## Enllaços externs

* Flor de maga a elboricua.com
# Centre Court Tennis

Centre Course Tennis és un videojoc de tennis per la Nintendo 64 llançat el 1999 a Europa. Va ser llançat sota el nom de Let's Smash Let's Smash (Let'sスマッシュ) al Japó el 1998. Es va llançar una versió per a Amiga, sota el mateix nom.

## Enllaços externs

* El videojoc a Arxivat 2014-08-09 a Wayback Machine. MobyGames (Amiga) (anglès)
* (anglès) El videojoc a IGN Entertainment
# Schreibersita

La schreibersita és un mineral de la classe dels elements natius. Nom atorgat en honor de Karl Franz Anton von Schreiber (1775-1852) de Viena, Àustria.

## Classificació

La schreibersita es troba classificada en el grup 1.BD.05 segons la classificació de Nickel-Strunz (1 per a Elements; B per a Carburs metàl·lics, silicurs, nitrurs i fosfurs i D per a Fosfurs; el nombre 05 correspon a la posició del mineral dins del grup), juntament amb els següents minerals: barringerita, niquelfosfur, monipita, florenskiïta, allabogdanita, andreyivanovita i melliniïta. En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 1.1.21.2.

## Característiques

La schreibersita és un mineral de fórmula química (Fe,Ni)₃P. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6,5 a 7. És fortament magnètica. Apareix poques vegades en forma de cristalls, plaques, pastilles, barres o agulles.

## Formació i jaciments

El mineral ha estat descrit en meteorits que redueixen lents diferenciades en basalts, substitució hidrotermal en fusta petrificada. En gairebé tots els meteorits de ferro, però no en els que són de níquel deficient. A l'Àfrica, Àsia, Europa, Amèrica del Nord, Amèrica del Sud, Groenlàndia, Austràlia i a l'Antàrtida.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Schreibersite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Web Mineral.com (anglès)

## Bibliografia

* Palache, Charles, Harry Berman & Clifford Frondel (1944), The System of Mineralogy of James Dwight Dana and Edward Salisbury Dana Yale University 1837-1892, Seventh edition, Volume I: 124-126.
* Geochemica et Cosmochimica Acta: 28: 971-980.
* Geochemica et Cosmochimica Acta: 29: 513-534.
* Zapiski Vserossiyskogo Mineralogicheskogo Obshchestva (1982): 111: 685.
* Skála, R. and Císařová, I. (2005) Crystal structure of meteoritic schreibersites: determination of absolute structure: Physicas and Chemistry of Minerals: 31: 721-732.
# Amelia Curran

Amelia Curran (1775 - 1847) va ser una pintora irlandesa. Era la filla menor de l'advocat John Philpot Curran i de la seva esposa, Sarah Creagh. La seva germana, Sarah Curran, era la promesa de Robert Emmet.
Amelia va formar part de l'Església d'Irlanda durant els primers anys de la seva vida. El 1810, a través del seu pare, va conèixer William Godwin i Aaron Burr. Poc després va conèixer a qui seria el seu amic durant tota la seva vida, el poeta Percy Bysshe Shelley. La primera esposa de Shelley, Harriet, no li tenia estima, ja que creia que flirtejava amb el seu espòs.
El 1812, quan Percy Shelley va viatjar a Irlanda a realitzar una campanya en contra de les injustícies comeses pels britànics, Amelia va ser la seva companya de viatge, i ho va presentar al seu pare, un dels líders de la causa. Més tard va viatjar a Roma i va fer amistat amb la segona esposa de Shelley, Mary Shelley.
L'any 1821, es va traslladar a Nàpols, on es va convertir al catolicisme. Es va mudar a París a l'any següent, on va córrer el rumor fals que havia contret matrimoni i després s'havia separat d'un home. Va tornar a Roma el 1824, on va passar la resta de la seva vida.
Va pintar retrats de Shelley diverses vegades. Es troben entre les poques pintures de Shelley fetes durant la seva vida, i les úniques de la seva adultesa. Es destaquen per les seves característiques particulars, i la seva vistosa similitud amb el retrat de Guido Reni de Beatrice Cenci, la qual era una de les pintures favorites del poeta. Tres dels seus retrats es troben a la National Portrait Gallery, de Londres. També va realitzar còpies de diverses «Madonnes» del Renaixement.
Va morir el 1847 a Roma, i va ser enterrada a l'Església Sant Isidore. El que seria el cardenal Newman va presidir la missa celebrada pel seu funeral.

## Referències

* ↑ «Amelia Curran (1775–1847)». Art UK. [Consulta: 4 març 2023].
* ↑ Polack, Fiona Keats-Shelley Journal, Núm. 60, 2011, pàg. 25-29. ISSN: 0453-4387.
# IEEE 802.1aq

Shortest Path Bridging (SPB), és un estàndard especificat en la norma 802.1aq de IEEE 802.1aq. Es tracta d'una tecnologia de xarxa destinada a simplificar la creació i configuració de xarxes d'ordinadors, a la vegada que permet l'encaminament de trajectes múltiples.
Shortest Path Bridging substitueix el vell protocol Spanning Tree (IEEE 802.1d STP, IEEE 802.1w RSTP, IEEE 802.1s MSTP) que només permet un únic camí cap al “root bridge” i bloqueja els camins redundants que podrien crear bucles de nivell 2. SPB permet tenir tots els camins actius (permet utilitzar estàndard d'agregació d'enllaços com IEEE 802.1AX o de creació de clúster com MC-LAG) amb múltiples camins d'igual cost i ofereix molta més escalabilitat a nivell 2 (fins a 16 milions comparat amb el límit de 4096 de les VLANs), una velocitat de convergència més ràpida i una millor utilització de topologies mallades gràcies a l'increment de l'amplada de banda i la redundància entre els dispositius, que permet al tràfic la utilització de tots els enllaços de la Xarxa en malla.
Aquesta tecnologia proporciona xarxes lògiques en una infraestructura Ethernet nativa fent servir un protocol "link state" per anunciar tant la topologia com la pertinència a una xarxa lògica. Els paquets són encapsulats MAC-in-MAC 802.1ah o marcats 802.1Q/802.1ad en l'extrem de la xarxa i transportats únicament a un dels altres membres de la xarxa lògica. El tràfic unicast, multicast i broadcast està suportat i tot s'encamina pel camí més curt.
El pla de control està format per IS-IS (Intermediate System to Intermediate System), amb un petit nombre d'extensions afegides i definides en el RFC 6329.
Hi ha una entrada més completa disponible en la versió anglesa.

## Referències

* ↑ «IEEE-SA - IEEE Approves New IEEE 802.1aq Shortest Path Bridging Standard». Arxivat de l'original el 2013-05-14. [Consulta: 18 gener 2017].
* ↑ «Shortest Path Bridging IEEE 802.1aq Overview». Arxivat de l'original el 15 de maig 2013. [Consulta: 24 febrer 2011].
* ↑ Shuang Yu. «IEEE approves new IEEE 802.1aq Shortest path bridging». IEEE Standards Association. Arxivat de l'original el 14 de maig 2013. [Consulta: 19 juny 2012]. «Using the IEEE’s next-generation VLAN, called a Service Interface Identifier (I-SID), it is capable of supporting 16 million unique services compared to the VLAN limit of four thousand»

## Enllaços externs

* 802.1aq - Shortest Path Bridging
# Tesoro de la lengua castellana o española

El Tesoro de la lengua castellana o española és un diccionari etimològic del castellà obra de l'erudit Sebastián de Covarrubias publicat el 1611. És el primer diccionari general monolingüe del castellà, és a dir, el primer en què el lèxic castellà és definit en aquesta mateixa llengua. És també el primer diccionari d'aquest tipus publicat a Europa per a una llengua vulgar.

## Referències

* ↑ Sebastián de Covarrubias. Tesoro de la lengua castellana, o española. por Luis Sanchez, 1611, p. 2– [Consulta: 29 agost 2011].

## Enllaços externs

* Edició digitalitzada del Tresor a la Universitat de Sevilla.
# Carorita

Carorita és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per E. Duffey i P. Merrett l'any 1963.
Es pot trobar a la zona holàrtica.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Carorita limnaea (Crosby & Bishop, 1927) (Espècie tipus)
* Carorita sibirica Tanasevitch, 2007

## Referències

* ↑ Duffey, E.; Merrett, P. «Carorita limnaea (Crosby & Bishop), a linyphiid spider new to Britain, from Wybunbury Moss, Cheshire.». Annals and Magazine of Natural History, vol. 6, 13, 1963, pàg. 573–576. DOI: 10.1080/00222936308651400.
* ↑ «Gen. Carorita Duffey & Merrett, 1963». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Estabilitzador (aeronàutica)

En una aeronau, els estabilitzadors són unes superfícies estabilitzadores que serveixen per donar a l'aeronau durant el vol estabilitat estàtica longitudinal o estabilitat de capcineig respecte a l'eix transversal, i també estabilitat direccional o estabilitat de guinyada respecte a l'eix vertical. Aquest moviment es produeix amb la rotació de l'avió al voltant del seu eix vertical que passa pel centre de gravetat i és perpendicular un eix ideal traçat en unir les dues puntes de les ales.
Els estabilitzadors, en la majoria dels casos, es fixen a les superfícies de control a la part final del fuselatge de l'avió coneguda com a cua de l'avió.
De vegades, en combinacions especials de muntatge, els estabilitzadors s'uneixen amb altres elements (com ara el timó) convertint-se en una sola superfície mòbil, encara que segueixen tenint la mateixa tasca d'estabilitzar.

## Configuració «canard»

Un cas excepcional és el muntatge prop de la cabina de vol al davant de les ales com és el cas de la configuració «canard».

## Referències

* ↑ Diccionario enciclopédico de tecnología. Vol.1 (en castellà). Madrid: Síntesis, S.A., 2000, p. 796. ISBN 9788477388159.

## Vegeu també

* Eixos de l'avió
# Schriever

Schriever és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 5.880 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Schriever tenia 5.880 habitants, 2.000 habitatges, i 1.581 famílies. La densitat de població era de 158 habitants/km².
Dels 2.000 habitatges en un 41,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61% hi vivien parelles casades, en un 14,1% dones solteres, i en un 20,9% no eren unitats familiars. En el 16,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,94 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 11,4% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.884 $ i la renda mediana per família de 42.982 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.338 $ mentre que les dones 21.477 $. La renda per capita de la població era de 14.449 $. Entorn del 10% de les famílies i el 12,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Schriever». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Schriever». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pont a Santa Eulàlia de Riuprimer

Pont a Santa Eulàlia de Riuprimer és una obra de Santa Eulàlia de Riuprimer (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont d'un sol arc, tot de pedra. Avui en di aestà recobert de cimen i eixamplat. Passa per sobre del riu Meder, afluent per la dreta del Ter.

## Història

...Encara podríem detallar molts altres petits ponts, molts d'ells modificats o totalment transformats, tot i ser antic, com el pont del Ges a Torelló, el de santa Eulàlia de RiuPrimer.... (A.PLadevall)

## Referències

* 1 2 «Pont a Santa Eulàlia de Riuprimer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Bohemia

* No s'ha de confondre amb Bohèmia.
Bohemia és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units d'Amèrica al Comtat de Suffolk (Nova York).

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Bohemia tenia 9.871 habitants, 3.326 habitatges, i 2.554 famílies. La densitat de població era de 436,6 habitants/km².
Dels 3.326 habitatges en un 34,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,9% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 23,2% no eren unitats familiars. En el 18,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 65.308 $ i la renda mediana per família de 73.218 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.449 $ mentre que les dones 34.403 $. La renda per capita de la població era de 25.942 $. Entorn del 3,2% de les famílies i el 3,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bohemia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bohemia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# New York World

El New York World fou un diari publicat a la ciutat de Nova York, entre 1860 i 1931. Aquest diari (que va ser altaveu del Partit Demòcrata americà) va ser molt important en la història de la premsa estatunidenca.
El World va ser fundat el 1860, i entre 1862 i 1876 el va editar Manton Marble, que també n'era el propietari.
L'any 1882, quan presentava pèrdues milionàries, el va comprar Joseph Pulitzer a Jay Gould per 346.000 dòlars. Entre 1883 i 1911, sota les ordres de Pulitzer, el diari va esdevenir en un pioner de la premsa groga, cosa que el va disparar en popularitat i va arribar a vendre un milió d'exemplars, en una ferotge competència amb els mitjans de William Randolph Hearst. Quan Pulitzer va morir, l'any 1911, la propietat del diari va passar als seus fills Ralph, Joseph i Herbert, que el van continuar fent créixer.
L'any 1931, els hereus de Pulitzer van anar als tribunals per vendre el diari, i un jutge va fallar a favor del criteri dels fills. Roy W. Howard va compar la capçalera per la seva cadena, Scripps-Howard. Va tancar el World i va acomiadar els 3.000 treballadors després d'imprimir l'últim número, el 27 de febrer de 1931. Howard va aprofitar el nom del World pel seu diari Evening Telegram, que va rebatejar com New York World-Telegram.

## Tires còmiques

The New York World va ser un dels primers diaris a publicar tires còmiques, a partir del 1890, i va contribuir en gran manera al desenvolupament del còmic americà. Entre les tires notables que es van originar amb el món hi havia Hogan's Alley, The Captain and the Kids, Everyday Movies, Fritzi Ritz, Joe Jinks i Little Mary Mixup, d'Outcault. Amb el nom de World Feature Service i New York World Press Publishing, la companyia també va distribuir tires còmiques a altres diaris de tot el país a partir de 1905. Amb l'adquisició del diari World per part de Scripps i els seus actius de sindicació el febrer de 1931, les tires més populars del món van ser traslladats a United Feature Syndicate de Scripps.

## Referències

* ↑ «The New York World» (en anglès americà). [Consulta: 19 abril 2020].
* ↑ L'Etincelle d'Afrique. Le journalisme du carton rouge (en anglès), 2003.
* ↑ Booker, M. Keith. "United Feature Syndicate," in Comics through Time: A History of Icons, Idols, and Ideas (ABC-CLIO, 2014), p. 399.