OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Mas (Torrelles de Llobregat)

Can Mas és un edifici del municipi de Torrelles de Llobregat (Baix Llobregat) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

De planta rectangular, coberta a dues vessants. Té planta baixa i dos pisos, el superior és una galeria (vuit arcs de mig punt) i al primer pis dos balcons que centren la façana. Dins, conserva el celler (tres arcs de pedra i un de totxo) d'aspecte medieval. Se li adossen altres cossos a la part posterior, un d'ells -i corresponent a la part posterior del celler- amb contraforts que reforcen la idea de construcció medieval. Hi ha tres arcs de mig punt de pedra, un d'ells de maó, que són suportats per un pilar central. Actualment, des del 1988, és una casa de colònies. I va ser totalment rehabilitada.

## Història

Els Mas van ser propietaris de la masia des del 1420, suposem que des de l'enfranquiment dels serfs per part dels senyors de Torrelles, fins a la dècada del 70 del segle xx. Durant el segle xix, els Mas van anar a viure a Sants de Barcelona, per la por a les guerres carlines. Durant aquest temps se li deia Cal Xic, que era el mot dels masovers que hi van viure. El darrer Mas va cremar la documentació existent, i se'n coneix poc de la seva història. El Mas l'havien restaurat i ampliat al voltant del 1850. Era un mas important i dels més grans de Torrelles. Va arribar a tenir més de cinquanta parcers, una part important de la població de Torrelles. Produïen vi, oli i tenien un bòbila (que encara es conserva) on es van fer part dels maons de l'església i rectoria neogòtica de Torrelles.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Mas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 novembre 2015].
# Cavall bretó

El cavall bretó és una raça de cavall de tir. Va ser desenvolupat a la Bretanya, una regió del nord-oest de França, de població nadiua ancestral que es remunta a milers d'anys. El cavall bretó va ser creat a través del mestissatge de moltes races europees i orientals. El 1909, un llibre d'orígens va ser creat, i el 1951 el llibre va ser oficialment tancat. La raça és sovint de color castany, i és fort i musculós. Hi ha tres subtipus diferents de la raça bretona, totes provinents d'una àrea diferent de la Bretanya. El bretó corlay és el tipus més petit, i s'utilitza generalment per al projecte de llum i en el treball de cadira. El bretó postier s'utilitza per a l'arreu i el treball agrícola de llum. El bretó pesat és el més gran dels subtipus, i s'utilitza generalment per al treball més difícil. S'ha utilitzat en les capacitats militars i agrícoles. El cavall bretó s'ha utilitzat per millorar i crear moltes races, a més de ser criats per produir mules.
El cavall bretó fa generalment 1,58 metres, però pot variar des d'1,55 a 1,63 metres, depenent del tipus. En general és de color castany, sovint amb una cabellera rossa, però també pot ser gris, vermell o blau ruà. La raça té un cap ben proporcionat de volum mitjà, amb un perfil recte i amb un coll fort i curt, ben posat a la creu, i molt musculat. L'espatlla és llarga i inclinada, el pit és ample i musculós, el dors és curt i ample, i la gropa té pendent. Les potes són curtes, però de gran abast, amb les juntes generals i les peülles ben formades. Les potes estan emplomallades.

## Bibliografia

* Le Trait Breton Syndicat des éleveurs du cheval Breton; Les Haras Nationaux Agost 2011
* "Breton" The International Museum of the Horse. Referenced August 1, 2011.
* Simon & Schuster's Guide to Horses and Ponies. Bongianni, Maurizio. Simon & Schuster, Inc., 1988, pg. 90. ISBN 0-671-66068-3
* Edwards, Elwyn Hartley (1994). The Encyclopedia of the Horse (1st American Edition ed.). New York, NY: Dorling Kindersley. pp. 266–67. ISBN 1-56458-614-6.
* "Breton". Oklahoma State University. Referenced January 6, 2008.
* Hendricks, Bonnie. International Encyclopedia of Horse Breeds. University of Oklahoma Press. pp. 81–82. ISBN 978-0-8061-3884-8.
* Edwards, Elwyn Hartley (1994). The Encyclopedia of the Horse (1st American Edition ed.). New York, NY: Dorling Kindersley. p. 165. ISBN 1-56458-614-6.
* Edwards, Elwyn Hartley (1994). The Encyclopedia of the Horse (1st American Edition ed.). New York, NY: Dorling Kindersley. p. 258. ISBN 1-56458-614-6.
* "Studies from Complutense University update current data on animal science". Life Science Weekly: 337. November 4, 2008.
* Edwards, Elwyn Hartley (1994). The Encyclopedia of the Horse (1st American Edition ed.). New York, NY: Dorling Kindersley. p. 275. ISBN 1-56458-614-6.
* Johnson, Michael (June 19, 2008). "Hungry for Horse Meat". New York Times.

## Enllaços externs

* Site officiel du Syndicat des Éleveurs de Chevaux Bretons
* Le règlement français du Stud-Book de la race
# Bondo

«Bondo» té aquests significats:
* Bondo (Itàlia), municipi italià a la província de Trento
* Bondo (Suïssa)
* Bondo (ètnia), grup ètnic de l'Índia
* Districte de Bondo districte de Kenya
* Bondo (ciutat de Kenya)
# Dynatek-Latvia

L'equip Dynatek-Latvia (codi UCI: DNL) va ser un equip ciclista letó. Va competir la temporada 2008 amb categoria continental.
No s'ha de confondre amb l'equip polonès Dynatek.

## Principals victòries

* Gran Premi de Moscou: Oļegs Meļehs (2008)
* Gran Premi Riga: Normunds Lasis (2008)

### Grans Voltes

* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

L'equip participà en les proves dels circuits continentals i principalment en les curses del calendari de l'UCI Europa Tour.
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2008 | 50è | Volodímir Startxik (167è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2008 | 74è | Normunds Lasis (251è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Garça de Cima

Garça de Cima és una vila al nord de l'illa de Santo Antão a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada a la vall de la Ribeira da Garça a 15 kilòmetres al nord-est de Porto Novo.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Cal·línic I

Cal·línic I (en grec antic: Καλλινίκος Α') va ser patriarca de Constantinoble de l'any 693 al 705. Va succeir al patriarca Pau III de Constantinoble.
Va contribuir al derrocament de l'emperador Justinià II Rinotmet, que després de la seva detenció va ser mutilat i desterrat al Quersonès Tàuric, i va ajudar a pujar al tron a Lleonci. Quan Justinià va recuperar el tron va fer presoner a Cal·línic, el va cegar i el va desterrar a Roma on va morir. L'Església Ortodoxa el considera sant, i celebra la seva festa el 23 d'agost.

## Referències

* ↑ «Kallinikos» (en grec). Ecumenic Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 2 juliol 2023].
# Castellar (Jaén)

Castellar (anteriorment conegut com a Castellar del Condado o Castellar de Santisteban) és una població i municipi de la província de Jaén. En una població de 3.748 habitants (INE 2006).

## Història

El nom de la població apareix escrit per primera volta en unes cròniques de Ferran III de Castella el 1225, en les quals afirma haver conquistat als musulmans un lloc conegut com El Castillo. A partir del segle xv va rebre el nom de Castellar del Condado que va mantenir fins a principis del segle xix, que va passar a ser denominat Castellar de Santisteban. El 6 d'octubre de 1981 l'ajuntament va decidir canviar el nom del municipi pel de Castellar.
# Bible Black

Bible Black fou un videojoc de l'any 2000 de rol i terror pornogràfic desenvolupat per ActiveSoft que més tard fou adaptat a una popular sèrie d'anime hentai del 2001 fins al 2003. Més tard es publicà una seqüela anomenada Bible Black Origins el 2002, i entre 2004 i 2007 es publicà una seqüela anomenada Bible Black: New Testament. Entre 2005 i 2007 es publicà una història paral·lela anomenada Bible Black Only. S'anuncià un live-action el 2010. Als Estats Units d'Amèrica fou Media Blasters la distribuïdora dels animes en DVD. La història del videojoc tracta sobre el protagonista Taki Minase que troba un llibre misteriós, una bíblia negra, que utilitza per a fer obscenitats als seus companys. Mostra temes considerats transgressius: sacrificis, orgies, abusos, satanisme i màgia negra. Al primer anime, en la versió japonesa s'utilitzà a les escenes del "Club de Màgia Negra" el nom de Jesus mentre que a la versió doblada fou substituït per Satan. L'anime és considerat un clàssic dels títols hentai per la qualitat de l'argument i l'estètica i per rebre un estatus icònic fora del Japó.
El novembre de 2005 Kitty Media publicà el primer DVD de Bible Black: New Testament en edició bilingüe japonès i anglès. El tercer DVD s'ajornà un mes.
Kitty Media aconseguí el 2006 la llicència de Bible Black Only i no especificà data de llançament.
A Anime News Network Bible Black: Second Sacrament consideraren que la història és divertida.

## Referències

* 1 2 3 Chateau Canguilhem, Johann. La chair virtuelle du cyberérotisme, 2014, p. 76-77.
* ↑ Uidhir, Christy Mag; Pratt, Henry John. «Pornography at the Edge: Depiction, Fiction, & Sexual Predilection». A: Art & Pornography: Philosophical Essays. Oxford University Press, 2013.
* 1 2 Sarmiento, José «Pantalla caliente: las formas del placer». Ventana indiscreta, 10, 2015, pàg. 14.
* ↑ Baydar, 2013, p. 160.
* ↑ «Media Blasters Hints at Live-Action Bible Black Trailer». Anime News Network, 27-01-2010 [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ Barkman, 2010, p. 40.
* ↑ Gibbs, Christy Rebecca Sally. Breaking Binaries: Transgressing Sexualities in Japanese Animation (Tesi de doctorat), 2012, p. 22.
* ↑ «Media Blasters November Releases». Anime News Network, 03-08-2005 [Consulta: 7 agost 2017].
* ↑ «Media Blasters to Include Japanese on Bible Black: New Testament DVD». Anime News Network, 20-02-2006 [Consulta: 7 agost 2017].
* ↑ «Media Blasters Delays DVDs, BEI Delays or Cancels Reissues». Anime News Network, 08-04-2009 [Consulta: 7 agost 2017].
* ↑ «Kitty Media Licenses Bible Black Only». Anime News Network, 01-03-2006 [Consulta: 7 agost 2017].
* ↑ «Shelf Worthy». Anime News Network, 16-12-2002 [Consulta: 7 agost 2017].

## Bibliografia

* Barkman, Adam «Anime, Manga and Christianity: A comprehensive analysis». Journal for the Study of Religions and Ideologies, 9, 27, 2010, pàg. 25-45.
* Baydar, Veysi «POPÜLER KÜLTÜRDE MİZOJİNİ». Electronic Turkish Studies, 8, 12, 2013, pàg. 151-165.
# Benvingut al paradís (disc)

Benvingut al paradís és el sisè disc de la banda de rock Obrint Pas. Va ser presentat a la primavera de l'any 2007. Va ser editat en format CD, juntament un DVD amb imatges de l'enregistrament del disc a un mas dels Ports i de l'Internacionalista Tour que va seguir a En moviment!.
El disc va continuar en la línia combativa i compromesa característica d'Obrint Pas, i es va orientar especialment cap a l'internacionalisme dels pobles, tal com mostra la caràtula on hi el boxador Muhammad Ali ocupa el primer pla. D'igual manera, hi ha peces a favor del socialisme i el valencianisme. Quant l'estil musical, resulta més rock-fusió de ritmes globals que en els anteriors treballs del grup, reforçat per l'ample ventall de col·laboracions provinents de tot el món. Segons Enderrock, l'àlbum "era un mostrari de les resistències del nou segle, que es va arrelar en la memòria col·lectiva de les lluites per la dignitat de les persones de tots els temps."
Entre les cançons més populars de Benvingut al paradís cal destacar el tall que dona nom al disc, Viure, El gran circ dels invisibles (la qual va comptar amb un vídeoclip ambientat en un combat de boxa) i les col·laboracions a Cau la nit amb Miquel Gil i Malaguenya de Barxeta, la qual va llançar la carrera de Pep Gimeno "Botifarra" com a cantant de folk valencià (també va intervindre a Camins). En la resta de col·laboracions s'hi manté l'esperit internacionalista del disc incorporant veus i instrumentacions tant valencianes com d'altres cultures del món: Manoli Alandes (Soul Atac), Alif Sound System, Chola, Rude Man, Xabi Arakama, La Gossa Sorda, Abdeljalil Kodssi, etc.

## Llista de cançons

L'àlbum contenia el següent llistat de cançons:

## Referències

* ↑ «Obrint Pas ultima el nou disc, 'Benvingut al paradís'». Vilaweb, 19-03-2007.
* ↑ «Obrint Pas: 20 anys de música i combat». Enderrock, 21-03-2013.
* ↑ «Benvingut al paradís (disc)». Viasona.

## Enllaços externs

* "Xavi Sarrià que presenta Benvinguts al paradís, l'últim disc dels Obrint Pas". CCMA, 9 de maig de 2007
* Anàlisi de les cançons al bloc del periodista cultural Joan Josep Isern
# Bellwood (Virgínia)

Bellwood és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 5.974 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bellwood tenia 5.974 habitants, 2.323 habitatges, i 1.598 famílies. La densitat de població era de 388,3 habitants per km².
Dels 2.323 habitatges en un 36,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,7% hi vivien parelles casades, en un 18,1% dones solteres, i en un 31,2% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 9,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.433 $ i la renda mediana per família de 39.632 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.144 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 16.764 $. Entorn del 13,6% de les famílies i el 16,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bellwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bellwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Baronia d'Altafulla

La baronia d'Altafulla fou una jurisdicció senyorial concedida el segle XIV que primer va pertànyer als Requesens i als Castellet i després al llinatge dels Santcliment, cognomenats Corbera-Santcliment, que van vendre la baronia als Montserrat el 1672.
Aquesta jurisdicció senyorial havia estat propietat de la corona catalano-aragonesa i senyorejada pels comtes de Barcelona des del segle xii. La baronia, feu dels comtes i comtes-reis d'ençà el segle xiv, passà al començament del segle xiv, per alienació feta per la corona, a mans de la família Requesens (el 1358 Berenguer de Requesens apareix com a senyor d'Altafulla i La Nou), la qual la posseí fins al 28 de desembre de 1472, que Lluís de Requesens i de Cardona la vengué, conjuntament amb la Nou de Gaià, al seu cosí Pere de Castellet i de Requesens; Els Castellet van mantenir la baronia només per a unes poques dècades, de fet, després del matrimoni, el 1538, de Violant de Castellet - filla de Pere - amb Riambau de Corbera-Santcliment, el senyoriu d'Altafulla i La Nou va passar als Corbera-Santcliment, que van vendre la baronia, en una data que cal situar entre el 1669 i el 1673, el reusenc Francesc de Montserrat i Vives, primer marquès de Tamarit. Els Montserrat, i els seus descendents els Suelves, retingueren la jurisdicció altafullenca fins a l'extinció de les senyories.
L'any 1515, la baronia d'Altafulla - que llavors incloïa dos pobles de la comarca del Tarragonès: Altafulla i La Nou de Gaià - comprenia 44 famílies, que el 1553 havien augmentat a 53, repartides així:
* 44 a la parròquia d'Altafulla
* 9 a la parròquia de La Nou
L'augment de població de la baronia fou molt lent, puix que el 1787 aquest tenia només 1591 habitants.

## Referències

* ↑ Baronia di Altafulla
* ↑ Història de Altafulla
# Berdeniella salamannai

Berdeniella salamannai és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Itàlia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Batomga

Batomga (en rus: Батомга) és un poble construït al voltant d'una estació meteorològica del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2012 tenia quatre habitants. Pertany al districte rural d'Aiano-Maiski.

## Referències

* ↑ Оценка численности постоянного населения Хабаровского края на начало 2011 года по муниципальным образованиям Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine.
# Bembrops ocellatus

Bembrops ocellatus és una espècie de peix de la família dels percòfids i de l'ordre dels perciformes.

## Etimologia

Bembrops prové dels mots grecs bembras, -ados (una mena d'anxova) i ops (aparença), mentre que ocellatus deriva del mot llatí ocellus (ullet) en referència al punt negre que té a l'aleta caudal.

## Descripció

Fa 18,8 cm de llargària màxima.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, batidemersal (entre 394 i 579 m de fondària) i de clima tropical, el qual viu a l'Atlàntic occidental central: Anguilla, Colòmbia, Costa Rica, Dominica, Grenada , Hondures, Jamaica, Nicaragua, Puerto Rico, Saint Christopher i Nevis, Surinam, Trinitat i Tobago i Veneçuela.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Steindachner, F., 1876. Ichthyologische Beiträge (V). (Subtitles i-v.). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien, v. 74 (1. Abth.): 49-240, Pls. 1-15. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 10 maig 2013].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 4 Thompson, B. A. i R. D. Suttkus, 1998. A review of western north Atlantic species of Bembrops, with descriptions of three new species, and additional comments on two eastern Atlantic species (Pisces: Percophidae). Proc. Biol. Soc. Wash. 111(4):954-985. Pàg. 973. «Enllaç».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Romero, P., 2002. An etymological dictionary of taxonomy. Madrid (Espanya).
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ All fishes of Anguilla - FishBase (anglès)
* ↑ All fishes of Colombia - FishBase (anglès)
* ↑ All fishes of Costa Rica - FishBase (anglès)
* ↑ All fishes of Dominica - FishBase (anglès)
* ↑ All fishes of Grenada - FishBase (anglès)
* ↑ All fishes of Honduras - FishBase (anglès)
* ↑ All fishes of Jamaica - FishBase (anglès)
* ↑ All fishes of Nicaragua - FishBase (anglès)
* ↑ All fishes of Puerto Rico - FishBase (anglès)
* ↑ All fishes of Saint Kitts and Nevis - FishBase (anglès)
* ↑ All fishes of Suriname - FishBase (anglès)
* ↑ All fishes of Trinidad and Tobago - FishBase (anglès)
* ↑ All fishes of Venezuela - FishBase (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Benarrabá

Benarrabá és un poble de la província de Màlaga (Andalusia), que pertany a la comarca de la Serranía de Ronda. Per carretera està situat a 134 km de Màlaga i a 668 km de Madrid.
# Benthochromis melanoides

Benthochromis melanoides és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18,2 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 35.

## Alimentació

Menja crustacis petits i plàncton.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Tanganyika.

## Referències

* 1 2 3 «Benthochromis melanoides» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Benthochromis. p. 25-26. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Konings, A., 1988. Tanganyika cichlids. Verduijn Cichlids & Lake Fish Movies, Zevenhuizen, Països Baixos. 272 p.
* ↑ Takahashi, T., 2008. Description of a new cichlid fish species of the genus Benthochromis (Perciformes: Cichlidae) from Lake Tanganyika. J. Fish Biol. 72:603-613.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Fish registrations within the museum database of the Vertebrate Section of the Royal Museum for Central Africa. MRAC, Tervuren, Bèlgica.
* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Brichard, P., 1989. Pierre Brichard's book of cichlids and all the other fishes of Lake Tanganyika. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB