OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Proasellus navarrensis

Proasellus navarrensis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

És una espècie demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Guipúscoa i Navarra (l'Estat espanyol).

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Henry, J. P. i Magniez, G., 2003. Isopodes Aselloides stygobies d"Espagne, III. - Le genre Proasellus: B- espèces anophthalmes. Beaufortia 53(6): 129-158.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)
* ↑ Sinopsis de la fauna cavernícola de Gipuzkoa (castellà)
* ↑ Nota sobre especies cavernícolas troglobias nuevas para la ciencia de cuevas de Gipuzkoa (País Vasco): addenda y estado de las investigaciones (castellà)
* ↑ Fernández, J., 2004. Noticia de nuevos táxones para la ciencia en el ámbito íbero-balear y macaronésico. Graellsia, 60(2): 217-243.
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* ION (anglès)
# Bainita

La bainita és una barreja de fases de ferrita i cementita i en la seva formació intervenen processos de difusió. La bainita forma agulles o plaques, depenent de la temperatura de transformació. Els detalls microestructurals de la bainita són tan fins que la seva resolució només és possible mitjançant el microscopi electrònic. Està composta d'una matriu ferrítica i de partícules allargades de cementita. La fase que envolta les agulles és martensita, llevat que es faci un tractament isotèrmic fins a transformar tota l'austenita en bainita. La transformació de la bainita també depèn del temps i de la temperatura i es pot representar en un diagrama de transformació isotèrmica, a temperatures inferiors a les de formació de la perlita. En els tractaments isotèrmics realitzats entre 540º i 727 °C, es forma perlita i entre 215-540 °C, el producte de transició és la bainita. Les transformacions perlítica i bainita competeixen entre si i només una part d'un aliatge es pot transformar en perlita o en bainita. La transformació en un altre microconstituent només és possible tornant a escalfar-la fins a formar austenita. Però, a diferència de la perlita, la ferrita i la cementita no són presents en formes que depenen de l'aliatge i la temperatura de transformació. La microestructura depèn de la temperatura i se'n distingeixen dues morfologies:
* Bainita superior: es forma en rangs de temperatura immediatament inferiors als de la perlita. Es compon d'agulles o bastons de ferrita amb cementita entre si.
* Bainita inferior: es forma a una temperatura de l'ordre de la martensita Ms (lleugerament superior).
Es produeix preferentment en transformacions isotèrmiques (austempering), encara que també pot fer-ho en refredament continu i correspon a una transformació intermèdia, entre la qual correspon a la perlita i la martensita.

## En acers

Els acers bainítics són més durs i resistents que els perlítics perquè tenen una estructura més fina a base de partícules diminutes de cementita en una matriu ferrítica. És per això que exhibeixen una combinació interessant de resistència i ductilitat.

## Produint bainita

Per a la producció d'acer bainita, que resulta resistent a la fatiga i al desgast per rodolament i està exempt de carburs (molt durs, però poden ser fràgils). Hi ha múltiples mètodes:
* Laminar en calent l'acer amb aliables: 0,05-0,5% C, 1-3% Si o Al, 0,5-2,5% Mg i 0,25-2,5% Cr. El punt d'equilibri del ferro (juntament amb C i impureses, C equivalent), en l'austenita just abans de la formació de la martensita. Aquest acer és refrigerat de manera contínua a la temperatura de laminat, o bé a l'aire, o per refrigeració forçada.

## Vegeu també

* Acer inoxidable

## Enllaços externs

* Llibre en línia dedicat a la bainita (anglès), de Cambridge University Press i del Institute of Materials
* Els elements d'aliatge en l'acer (anglès), per Edgar C. Bain
# Eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 1998

Les eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 1998 per a escollir l'últim Consell Regional del Trentino-Tirol del Sud se celebraren el 22 de novembre de 1998. La participació fou del 82,5%. Luis Durnwalder (SVP) i Lorenzo Dellai (Margherita) han estat els presidents provincials.

## Resultats
### Total regional

| Partits | vots | % | Escons |
| Südtiroler Volkspartei | 171.833 | 29,2 | 21 |
| Civica Margherita | 62.684 | 10,7 | 8 |
| Demòcrates d'Esquerres | 48.707 | 8,3 | 6 |
| Alleanza Nazionale | 46.410 | 7,9 | 5 |
| Forza Italia – Centre Cristià Democràtic | 44.655 | 7,5 | 5 |
| Partit Autonomista Trentino Tirolès | 35.281 | 6,0 | 4 |
| Unió Popular Democràtica | 29.600 | 5,0 | 4 |
| Lliga Nord | 27.547 | 4,7 | 3 |
| Verds del Tirol del Sud | 19.696 | 3,4 | 2 |
| Union für Südtirol | 16.607 | 2,8 | 2 |
| Trentino Domani | 14.685 | 2,5 | 2 |
| Verds – Rifondazione Comunista | 15.299 | 2,8 | 1 |
| Ladins – Demokratische Partei Südtirol | 11.028 | 1,9 | 1 |
| Autonomia Integral - FAR | 10.732 | 1,8 | 1 |
| Unió Democràtica de l'Alt Adige | 5.340 | 1,8 | 1 |
| Populars - Alto Adige Domani | 8.239 | 1,4 | 1 |
| Die Freiheitlichen | 7.543 | 1,3 | 1 |
| Unitalia – Fiamma Tricolore | 6.241 | 1,1 | 1 |
| Rinnovamento Italiano | 6.188 | 1,1 | 1 |
| Total | 588.265 | 100,0 | 70 |
Font: Regione Trentino-Alto Adige

### Província de Trento

| Partit | vots | % | Escons |
| Civica Margherita | 62.684 | 22,0 | 8 |
| Demòcrates d'Esquerres | 38.117 | 13,4 | 5 |
| Partit Autonomista Trentino Tirolès | 35.281 | 12,4 | 4 |
| Forza Italia – Centre Cristià Democràtic | 33.320 | 11,7 | 4 |
| Unió Popular Democràtica | 29.600 | 10,4 | 4 |
| Lliga Nord Trentino | 24.941 | 8,8 | 3 |
| Alleanza Nazionale | 17.118 | 6,0 | 2 |
| Trentino Domani | 14.685 | 5,1 | 2 |
| Verds – Rifondazione Comunista | 11.170 | 3,9 | 1 |
| Autonomia Integral - FAR | 10.732 | 3,8 | 1 |
| Rinnovamento Italiano | 6.188 | 2,2 | 1 |
| Fiamma Tricolore | 822 | 0,3 | - |
| Total | 284.658 | 100,0 | 35 |
Fonte: Regione Trentino-Alto Adige

### Provincia de Bolzano

| Partits | vots | % | escons |
| Südtiroler Volkspartei | 171.820 | 56,6 | 21 |
| Alleanza Nazionale | 29.304 | 9,7 | 3 |
| Verds del Tirol del Sud | 19.965 | 6,5 | 2 |
| Union für Südtirol | 16.591 | 5,5 | 2 |
| Forza Italia – Centre Cristià Democràtic | 11.346 | 3,7 | 1 |
| Ladins – Demokratische Partei Südtirol | 11.028 | 3,6 | 1 |
| Demòcrates d'Esquerres – SDI – PRI | 10.530 | 3,5 | 1 |
| Populars - Alto Adige Domani | 8.239 | 2,7 | 1 |
| Die Freiheitlichen | 7.543 | 2,5 | 1 |
| Unitalia | 5.419 | 1,8 | 1 |
| Unió Democràtica de l'Alt Adige | 5.340 | 1,8 | 1 |
| Rifondazione Comunista | 4.129 | 1,4 | - |
| Lliga Nord del Tirol del Sud | 2.606 | 0,9 | - |
| Total | 303.590 | 100,0 | 35 |
Font: Regione Trentino-Alto Adige
# Pollastre fregit coreà

El pollastre fregit coreà és una variant de pollastre fregit preparada segons les preferències gastronòmiques coreanes. Es tracta d'una recepta en apogeu, que tradicionalment es pren en bars com a menjar ràpid o bé com a refrigeri, essent poc freqüent el seu consum com a àpat.
El pollastre fregit coreà es prepara retirant el greix de la pell, de manera que s'obté una escorça descrita per Julia Moskin del New York Times com a «fina, cruixent i gairebé transparent». Els pollastres solen condimentar-se després de fregir-se. A Corea del Sud els pollastres són relativament petits, per la qual cosa es fregeixen sencers als restaurants i després es trossegen. En altres països, els pollastres solen ser més grans, i les dimensions de pit i cuixes no permeten fregir-los sencers de manera satisfactòria. Per això molts restaurants fora de Corea el serveixen per parts (aletes i cuixes petites). Sol acompanyar-se amb raves adobats, cervesa (chimaek) i soju.

## Referències

* 1 2 Moskin, Julia. «Koreans Share Their Secret for Chicken With a Crunch» (en anglès), 07-02-2007. [Consulta: 3 novembre 2009].

## Enllaços externs

* El pollastre fregit coreà es congrega a Flushing Arxivat 2007-07-07 a Wayback Machine. (anglès)
* Com preparar pollastre fregit coreà (anglès)
# Rebecca Wiasak

Rebecca Wiasak (Geelong, Victòria, 24 de maig de 1984) és una ciclista australiana que ha destacat en la pista, encara que també competeix en carretera. S'ha proclamat dos cops Campiona del món de persecució.

## Palmarès en pista

* 2015
** Campiona del món en Persecució
* 2016
** Campiona del món en Persecució
* 2017
** Campiona d'Austràlia en Persecució

### Resultats a la Copa del Món en pista

* 2013-2014
** 1a a la Classificació general i a la prova d'Aguascalientes, en Persecució
* 2016-2017
** 1a a Cali, en Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 2011
** 1a a la Geelong Tour i vencedora d'una etapa
** Vencedora d'una etapa de la Canberra Tour
* 2012
** Vencedora d'una etapa de la Canberra Tour
* 2014
** Vencedora d'una etapa a la Gracia Orlová
** Vencedora d'una etapa de la Tour of the Murray River

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2015-02-20 a Wayback Machine.
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Les mares del Tercer Reich

Les mares del Tercer Reich (originalment en francès, Malgré-elles) és un telefilm de ficció de Denis Malleval amb Flore Bonaventura i Macha Méril. Es va presentar fora de competició com a part del Festival de la fiction TV de 2012. 4 milions d'espectadors, és a dir, un 14,9% de quota d'audiència van seguir l'estrena el 9 d'octubre de 2012. Es va emetre el 9 d'octubre de 2012 a France 3. S'ha doblat al valencià per a À Punt, que va estrenar-la el 18 de setembre de 2022.

## Sinopsi

Dues joves alsacianes, l'Alice i la Lisette, s'incorporen per la força en una fàbrica alemanya per fabricar obusos. Sospitoses de sabotatge, són deportades a Lebensborn, on treballen com a ajudants domèstiques. La Lisette, que és considerada de raça ària, és víctima de violació per part d'un SS alemany com a part d'un programa pronatalista. L'Alice s'escapa d'aquest tracte perquè és morena i no correspon als criteris de selecció racistes. La Lisette, ja embarassada, i l'Alice aconsegueixen escapar-ne. La Lisette dona a llum una nena en un convent i se suïcida. L'Alice adopta el nen i es casa amb un benèvol oficial alemany. L'escena final mostra l'Alice i el seu antic marit explicant la història a la seva neta (nascuda de la seva filla adoptiva), que està embarassada del seu besnet.

## Repartiment

* Flore Bonaventura: Alice Fabre/Alicia Faberlicht
* Louise Herrero: Lisette Weiss
* Maria Derrien: Christina
* Matthias Dietrich: Dassler
* Maud Galet-Lalande: Karla
* Pierre Kiwitt: Hugo Steiner
* Macha Méril: Alice de gran
* Manuela Biedermann: senyora Sprenger
* Philippe Ohrel: el metge
* Marie Schoenbock: Ingrid
* Hildegard Schroedter: Wilma
* Anne Somot: Olga
* Julia Thurnau: Trudl
* Oliver Walser: Fritzmann
* Laura Weissbecker: Justine
* Angelika Schollmeyer: la mare de l'Alice

## Referències

* 1 2 «Les mares del Tercer Reich». À Punt, 26-09-2021. [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ AlloCiné, audiences du mardi 9 octobre 2012.
* ↑ Hélène Rochette. «Malgré-elles, du drame au mélodrame», 09-10-2012. [Consulta: 9 octubre 2012].
# Torrent de Giraculs

El Torrent de Giraculs és un torrent del terme municipal de l'Estany, a la comarca del Moianès.
Es forma a prop i al sud-oest del nucli urbà de l'Estany, al paratge de Giraculs, al sud-oest de la Sagrera, en el vessant sud-est del Serrat del Masot, a migdia de la Devesa, i al nord de Cal Parrella. Des d'aquest lloc davalla cap al sud, decantant-se progressivament cap al sud-oest, resseguint tot el Serrat del Masot i deixant a la drets els Solells del Masot, fins que a ponent de la casa de Cal Parrella gira cap a l'oest-sud-oest, i al cap d'uns 400 metres s'aboca en el Riu Sec.
# Bernard Laidebeur

Bernard Laidebeur (20è districte de París, 11 de juliol de 1942 - 4t districte de París, 21 d'abril de 1991) fou un atleta francès, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Va guanyar la medalla de bronze en els 4×100 metres, formant equip amb Jocelyn Delecour, Paul Genevay i Claude Piquemal, mentre en els 100 metres quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaca el campionat nacional dels 100 metres de 1964. Aquell mateix any va formar part de l'equip que va establir dos rècords d'Europa en els 4x100 metres.

## Millors marques

* 100 metres. 10.3" (1963)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Bernard Laidebeur». [Consulta: 30 novembre 2021].
* ↑ «Championnats de France». [Consulta: 30 novembre 2021].
* 1 2 «Track and Field Statistics». [Consulta: 30 novembre 2021].
# Proceratophrys palustris

Proceratophrys palustris és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Gonçalves da Cruz, C.A. & Nascimento, L.B. 2004. Proceratophrys palustris. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 de gener de 2008.
# Raquitisme

El raquitisme és una malaltia caracteritzada per la reabsorció del fosfat als ronyons, la disminució de la vitamina D i de calci i fosfat en la sang. La causa predominant és una carència de vitamina D, però la falta de calci adequat en la dieta també pot conduir a raquitisme (casos de diarrea severa i vòmits poden ser la causa de la deficiència). Tot i que pot ocórrer en adults, el major grup a risc són nens que pateixen de desnutrició severa o per inanició durant les primeres etapes de la infància. Aquesta té com a conseqüència l'augment de producció d'una hormona, la parathormona (PTH), que tracta de compensar la disminució de l'absorció de calci augmentant el seu alliberament de l'os, en el qual es troba unit a fosfats, que condueix a una desmineralització.
La malaltia que gairebé havia desaparegut a Espanya va ressorgir des de l'inici del segle xx en grups de migrants que tenen una escassa exposició al sol.

## Símptomes

Per conseqüència, la deficiència de calci en els ossos provoca afebliment i estovament progressiu de l'estructura òssia i ocasiona dolors i deformitats dels ossos, principalment a les extremitats inferiors, la columna vertebral, el crani i la caixa toràcica.
Un baix nivell de calci a la sang (hipocalcèmia), pot provocar tetània, amb espasmes musculars no controlats.

## Causes

El raquitisme pot ser causat per la manca de vitamina D en la dieta, la manca d'exposició solar (la llum estimula la fabricació de vitamina D a l'organisme) o el consum insuficient d'aliments rics en calci i fòsfor durant la infantesa. És més comú en la infantesa perquè és quan l'organisme demana grans quantitats de calci i fosfat. Els principals grups a risc són:
* infants lactants de mares vegetarianes
* infants que viuen amb escassa exposició a la llum solar
* infants amb malalties cròniques que afecten el metabolisme de la vitamina D
* infants amb malalties que necessiten protegir-se de la llum solar

## Tractament

S'ha de prendre calci, mantenir una bona dieta i prendre aliments rics en vitamina D.

## Referències

* ↑ «Raquitisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Coneix què és el raquitisme i com evitar-lo». Hospital Sant Joan de Déu, 29-08-2017. [Consulta: 9 juny 2020].
* ↑ 324cat. «El raquitisme ressorgeix a Espanya en nens i lactants immigrants», 25-06-2003. [Consulta: 9 juny 2020].
* ↑ Ortigosa, Sandra; Bonet, Mariona; Alberch, Rosa María Masvidal; Riera, Dolors «Dèficit de vitamina D i raquitisme nutricional». Pediatria catalana: butlletí de la Societat Catalana de Pediatria, 78, 1, 2018, pàg. 25–33. ISSN: 1135-8831.
* ↑ Morales, Cèsar; Perkal, Graciela «Detecció, prevenció i tractament del raquitisme carencial a una població de risc». Pediatria catalana: butlletí de la Societat Catalana de Pediatria, 65, 4, 2005, pàg. 182–187. ISSN: 1135-8831.
# Eloy Pérez García

Eloy Pérez García (Barcelona, 25 de març de 1965) és un exfutbolista català, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Comença a destacar al RCD Espanyol, amb qui debuta a la primera divisió a la campanya 87/88, encara que només apareix en sis ocasions. A l'any següent ja es consolida amb l'equip espanyolista. Romandrà durant sis campanyes més amb els blanc-i-blaus, dues d'elles a Segona Divisió (89/90 i 93/94), i la resta a la màxima categoria, tot sumant un total de 169 partits amb la samarreta perica.
La temporada 94/95 fitxa pel Palamós CF, amb qui juga a Segona Divisió, i a la posterior, és titular a les files del Deportivo Alavés, on disputa 32 partits de la categoria d'argent.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Leucadendron meridianum

Leucadendron meridianum és una espècie d'angiosperma de la família de les proteàcies (Proteaceae) endèmica de Sud-àfrica.

## Característiques

És un arbust densament ramificat, d'una sola tija que pot arribar fins als 2 metres d'alçada. Les fulles són estretes, en forma de pala de textura sedosa i sense pèls, d'uns 40mm de llarg. Les fulles involucrals són aquelles que envoltes els cons florals i acostumen a ser més llargues i de color groc. Els caps florals fan uns 12 mm de diàmetre i són lleugerament perfumats. La floració és de juliol a l'agost. Es distribueixen en sòls de pedra calcària a les planes de la regió de l'Agulhas, a Sud-àfrica.

## Reproducció

Com totes les espècies de Leucadendron, és dioica, és a dir, les flors masculines i femenines són produïdes en plantes separades. Les flors estan disposades en caps densos a les puntes de les branques. Les fulles que envolten els caps de les flors es coneixen com a fulles involucrals les quals no canvien de color mentre l'arbre està en flor. Els arbres masculins són més cridaners, les seves flors són més prolífiques, més vistoses, les seves fulles són d'un brillant més argentat i les flors són caps grocs lluents i rodons. En els arbres femenins sembla que costa més trobar-ne les flors, ja que les fulles involucrals amaguen les flors i no són tan brillants. A més les flors semblen que es troben més amunt i costa arribar-hi des de baix. L'època de floració és del setembre a l'octubre.

## Referències

* ↑ «Leucadendron meridianum a EOL» (en anglès). [Consulta: 10 març 2015].
* ↑ «WFO - Leucadendron meridianum T.M.Salter ex I.Williams». [Consulta: 26 juliol 2023].
# Torrent de la Borda (Solsonès)

El Torrent de la Borda és un corrent fluvial afluent per l'esquerra de la Ribereta del Pujol, a la Vall de Lord.

## Descripció

Neix a uns 400 m. al NE del Cap del Verd a 2.198 msnm a l'Alt Urgell. Entra al Solsonès pel Coll dels Belitres, rep per l'esquerra les aigües de la Canal Fonda i passa pel costat nord de la Borda del Pujol just abans de desguassar a la Ribereta del Pujol damunt del Clot de l'Infern, a 1.358 msnm.
Els primers 1.400 m. del seu curs formen part del territori integrat en el Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN) de la Generalitat de Catalunya i més concretament en l'espai de la Serra del Verd.

## Municipis que travessa

Els seus primers 330 m. (el 12,2% del seu curs)els fa pel municipi de Gòsol; la resta del seu recorregut (el 87,8%) el realitza pel terme municipal de la Coma i la Pedra.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Torrent de la Borda està integrada per un total de 5 cursos fluvials dels quals 3 són subsidiaris de 1r nivell de subsisiaritat i un altre ho és de 2n nivell. La totalitat de la xarxa suma una longitud de 6.290 m.
Xarxa hidrogràfica del Torrent de la Borda :
| Codi del corrent fluvial | Coordenades del seu origen | longitud (en metres) |
| Torrent de la Borda | 42° 12′ 12.98″ N, 1° 37′ 6.400″ E﻿ / ﻿42.2036056°N,1.61844444°E﻿ / 42.2036056; 1.61844444 | 2.714 |
| E1 | 42° 12′ 11.54″ N, 1° 37′ 14.66″ E﻿ / ﻿42.2032056°N,1.6207389°E﻿ / 42.2032056; 1.6207389 | 539 |
| E2 | 42° 11′ 42.26″ N, 1° 37′ 17.26″ E﻿ / ﻿42.1950722°N,1.6214611°E﻿ / 42.1950722; 1.6214611 | 812 |
| E3 | Xarxa de la Canal Fonda | 2.225 |

## Referències

* 1 2 3 Mapa de l'ICC
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 42° 11′ 58.17″ N, 1° 37′ 2.030″ E﻿ / ﻿42.1994917°N,1.61723056°E﻿ / 42.1994917; 1.61723056
* ↑ Segons el web de la Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya la longitud d'aquest corrent fluvial és 1.801 m.
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 42° 12′ 1.791″ N, 1° 37′ 13.68″ E﻿ / ﻿42.20049750°N,1.6204667°E﻿ / 42.20049750; 1.6204667
* 1 2 «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 11 maig 2010].
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 235 m.
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 42° 11′ 47.03″ N, 1° 37′ 18.95″ E﻿ / ﻿42.1963972°N,1.6219306°E﻿ / 42.1963972; 1.6219306
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 801 m.
# Victor Ponta

Victor-Viorel Ponta (n. 20 de setembre de 1972) és un polític romanès, Primer Ministre de Romania entre 2012 i 2015. També va ser president del Partit Socialdemocrata i diputat de Romania per Gorj des del 2004.

## Referències

* ↑ «El presidente rumano designa al jefe de la oposición nuevo primer ministro». Arxivat de l'original el 2012-05-01. [Consulta: 1r desembre 2012].
* ↑ Sahuquillo, Maria R. «La tragedia de la discoteca derriba el Gobierno rumano» (en castellà). El Pais, 04-11-2015. [Consulta: 3 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Biografia a CIDOB
# Batalla de Marengo

La batalla de Marengo fou lliurada al Piemont, a la plana entre les viles actuals de Spinetta Marengo (en piamontès La Spinëta) i Castelceriolo (en piamontès Castesirió), properes a la ciutat d'Alessandria (municipi del Piemont) (piamontès Lissandria), el 14 de juny del 1800, en el marc de la Guerra de la Segona Coalició. Va concloure amb una victòria francesa i amb la retirada de les tropes austríaques de la major part del territori italià.

## Batalla

L'exèrcit francès dirigit per Napoleó Bonaparte (que acabava de ser nomenat Primer Cònsol després del cop d'estat del 18 de Brumari) va ser atacat pels austríacs sota el comandament del tinent general Michael Friedrich von Melas.
Els francesos van ser sorpresos, tanmateix, el curs de la batalla va canviar dramàticament amb el retorn (en resposta d'un missatge urgent de Napoleó) de tropes franceses al comandament del general Desaix. Un contraatac dirigit per Desaix, després d'un breu bombardeig de l'artilleria, va impactar en l'ala dreta dels austríacs i una càrrega de cavalleria dirigida per François Christophe Kellermann va completar la seva derrota.

## Conseqüències

La victòria francesa a la batalla de Marengo retornà la llibertat a Nicolas Jean de Dieu Soult, que rep el comandament de la part sud del Regne de Nàpols.

## Referències

* ↑ Pittaluga, Vittorio Emanuele. La Battaglia Di Marengo, 14 Giugno 1800: Con Annessi Due Schizzi: Uno Al 25000 Ed Uno Al 200000 (en italià). Nabu Press, 2011. ISBN 1271340488.
* ↑ Camden, Theophilus. The History of the Present War in Spain and Portugal (en anglès). W. Stratford, 1813, p. 303-304.
# Proceratophrys moehringi

Proceratophrys moehringi és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Peixoto, O.L. & Silvano, D. 2004. Proceratophrys moehringi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 de gener de 2008.