OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat d'Europa d'escacs individual de 2013

El Campionat d'Europa d'escacs individual de 2013 fou un torneig d'escacs disputat per sistema suís a 11 rondes, entre els dies 4 i 17 de maig de 2013 a Legnica, Polònia. Era la catorzena edició d'aquest esdeveniment. El GM ucraïnès Oleksandr Moissèienko va guanyar la medalla d'or al desempat.

## Format

Els jugadors disposaven de 90 minuts pels 40 primers moviments, i 30 minuts addicionals per la resta de la partida, amb un increment de 30 segons per moviment, a partir del primer.
Els desempats estaven programats de la següent manera:
* Average Rating -1, el nombre més gran guanya;
* Buchholz -1, el nombre més gran guanya;
* Buchholz, el nombre més gran guanya;
* Nombre de victòries, el nombre més gran guanya.
Els millors 23 jugadors es classifiquen per la Copa del Món d'escacs de 2013.

## Participants

Els jugadors foren nominats per les seves respectives federacions d'escacs. A continuació hi ha els deu participants amb més alt Elo (a maig de 2013):
* Dmitri Iakovenko (Rússia), 2731
* Ievgueni Tomaixevski (Rússia), 2719
* Maxime Vachier-Lagrave (França), 2718
* Ian Nepómniasxi (Rússia), 2710
* Oleksandr Aresxenko (Ucraïna), 2709
* David Navara (República Txeca), 2706
* Vladímir Akopian (Armènia), 2704
* Pàvel Eliànov (Ucraïna), 2702
* Ivan Txeparínov (Bulgària), 2700
* Oleksandr Moissèienko (Ucraïna), 2698

## Guanyadors

Hi va haver deu jugadors que acabaren empatats al primer amb 8 punts d'onze possibles. Després d'aplicar els sistemes de desempat, la classificació final fou la següent:
* Oleksandr Moissèienko ( Ucraïna)
* Ievgueni Alekséiev ( Rússia)
* Ievgueni Romànov ( Rússia)
* Alexander Beliavski ( Eslovènia)
* Constantin Lupulescu ( Romania)
* Paco Vallejo ( Espanya)
* Serguei Movsesian ( Armènia)
* Ian Nepómniasxi ( Rússia)
* Aleksei Dréiev ( Rússia)
* Hrant Melkumian ( Armènia)

## Notes i referències

* ↑ «FIDE Calendar 2013» (en anglès).
* ↑ «European Individual Chess Championship 2013» (en anglès). chessdom, 17-04-2013. [Consulta: 29 juliol 2013].
* 1 2 «Campionat d'Europa absolut 2013: Classificació final». chess-results.com. [Consulta: 29 juliol 2013].
* ↑ «European Individual Chess Championship: General Regulations» (en anglès). lloc web oficial. Arxivat de l'original el 2013-05-06. [Consulta: 29 juliol 2013].
* ↑ «European Chess Championships 2013» (en anglès). chess.com, 05-05-2013. [Consulta: 29 juliol 2013].
* ↑ Mark Crowther. «14th European Individual Championships 2013» (en anglès), 16-05-2013. [Consulta: 29 juliol 2013].

## Enllaços externs

* XIV European Individual Chess Championship: Lloc web oficial Arxivat 2013-04-03 a Wayback Machine.
* Chess-Results: European Individual Chess Championship 2013
* Partides del campionat a chessgames.com
# Campionat del Món d'hoquei sobre gel masculí (tercera divisió)

El Campionat del Món d'hoquei gel de Tercera Divisió és en realitat la quarta divisió de l'hoquei mundial. Es disputa anualment i és organitzada per la International Ice Hockey Federation. És el nivell més baix del Campionat del Món d'hoquei gel.
Els dos darrers classificats de Segona Divisió disputen la següent temporada el campionat de Tercera Divisió. El campionat es disputa en dos grups. Els dos primers classificats de cada grup ascendeixen a Segona.
Aquesta competició amb l'actual nom i format data de l'any 2001. Anteriorment la quarta divisió mundial rebia el nom de Campionat del Món d'hoquei gel Pool D.

## Historial

Campionat del Món Pool D
| Any | Campió |
| 1987 | Austràlia |
| 1989 | Bèlgica |
| 1990 | Regne Unit |
| 1996 | Lituània |
| 1997 | Croàcia |
| 1998 | Bulgària |
| 1999 | Espanya |
| 2000 | Israel |
Campionat del Món de Tercera Divisió
| Any | Ascendits |
| 2001 | No es disputà |
| 2002 | Corea del Nord, Mèxic |
| 2003 | Nova Zelanda, Luxemburg |
| 2004 | Islàndia, Turquia |
| 2005 | Mèxic, Sud-àfrica |
| 2006 | Islàndia, Turquia |
# Can Casacuberta (Manlleu)

Can Casacuberta és una obra de Manlleu (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta i dos pisos amb tres eixos compositius verticals molt marcats. A la planta baixa hi ha una successió de tres portes amb dovelles regulars de pedra. La dovella central de la porta del mig està decorada. Al primer i segon pis hi ha balcons i a les golfes hi ha uns òculs. La mida de les obertures és decreixent en alçada i totes tenen els brancals i dintells de pedra. Tota la façana és arrebossada. El ràfec de la coberta se sustenta per biguetes de fusta.
És un edifici representatiu dels habitatges dels industrials manlleuencs, de l'entorn de 1880. Conserva una llinda de 1707.

## Referències

* 1 2 «Can Casacuberta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 març 2019].
# Campionat Mundial de Ral·li Cross

El Campionat Mundial de Ral·li Cross, abreviat WRX, és un campionat de ral·li cross que es disputa des de l'any 2014 i està organitzat per la Federació Internacional d'Automobilisme conjuntament amb l'empresa IMG Motorsport, la qual l'any 2013 es va convertir en la promotora d'aquest certamen que va néixer a partir del Campionat d'Europa de Ral·li Cross.
El campionat es divideix en quatre categories: Supercar, Super1600, Touring Car i RX Lites. A cadascuna d'aquestes categories participen pilots amb vehicles amb diferent preparació. Cada temporada es divideix en diverses rondes, disputades a països de tot el món, especialment d'Europa i Amèrica. A cada ronda es disputen quatre tandes classificatòries, conegudes com a Heat Points on els dotze millors pilots passen a semifinals, d'on els sis millors acabaran disputant la final. Cada ronda es disputa en un circuit amb parts asfaltades i parts de terra.

## Palmarès
### Supercar

| Any | Pilot | Vehicle | Equip | Vehicle |
| 2014 | Petter Solberg | Citroën DS3 | Olsbergs MSE | Ford Fiesta ST |
| 2015 | Petter Solberg | Citroën DS3 | Team Peugeot-Hansen | Peugeot 208 |
| 2016 | Mattias Ekström | Audi S1 | EKS RX | Audi S1 |
| 2017 | Johan Kristoffersson | Volkswagen Polo GTI | PSRX Volkswagen Sweden | Volkswagen Polo GTI |
| 2018 | Johan Kristoffersson | Volkswagen Polo R | PSRX Volkswagen Sweden | Volkswagen Polo R |
| 2019 | Timmy Hansen | Peugeot 208 | Team Hansen MJP | Peugeot 208 |
| 2020 | Johan Kristoffersson | Volkswagen Polo R | KYB Team JC | Audi S1 |
| 2021 | Johan Kristoffersson | Audi S1 | Hansen World RX Team | Peugeot 208 |

### RX Lites/RX2

| Any | Pilot | Equip |
| 2014 | Kevin Eriksson | Olsbergs MSE |
| 2015 | Kevin Hansen | Hansen Junior Team |
| 2016 | Cyril Raymond | Cyril Raymond |
| 2017 | Cyril Raymond | Cyril Raymond |
| 2018 | Oliver Eriksson | Olsbergs MSE |
| 2019 | Oliver Eriksson | Olsbergs MSE |
| 2020 | Henrik Krogstad | Olsbergs MSE |
| 2021 | Guillaume De Ridder | Guillaume De Ridder |

## Enllaços externs

* Web oficial
# Cantó de Plèus

El cantó de Plèus és un cantó francès del departament del Cantal, situat al districte de Mauriac. Té 8 municipis i el cap és Plèus.

## Municipis

* Ali
* Barriac-les-Bosquets
* Brageac
* Chaucenac
* Escorailles
* Plèus
* Saint-Martin-Cantalès
* Santa Eulàlia

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1958-1970 | Léon Chancel | PCF |
| 1970-2001 | Jean Chanut | UDR, després RPR |
| 2001- | Jean-Yves Bony | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 4.894 | 5.370 | 4.852 | 4.303 | 3.862 | 3.491 | 3.252 |
# Cantó de Saintes-Nord

El cantó de Saintes-Nord és un cantó francès del departament del Charente Marítim, al districte de Saintes. Té 5 municipis i part del de Saintes.

## Municipis

* Bussac-sur-Charente
* Le Douhet
* Fontcouverte
* Saint-Vaize
* Saintes
* Vénérand
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1976 | André Maudet | SFIO, després PS |
| 1976-2001 | Philippe Marchand | PS |
| 2001- | Christophe Dourthe | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| - | - | - | 14.353 | 15.116 | 15.504 | 16.301 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Campionat del món de ciclisme en pista de 2021 – 500m contrarellotge femení

La competició de 500m contrarellotge femení al Campionat del món de ciclisme en pista de 2021 es va celebrar el 23 d'octubre del 2021.

## Resultats
### Classificació

La classificació va començar a les 10:46. Les vuit ciclistes més ràpides es van classificar per la final.
| Posició | Nom | País | Temps | Diferència | Notes |
| 1 | Anastasia Voynova | Federació de Ciclisme rus | 33.183 | | Q |
| 2 | Lea Friedrich | Alemanya | 33.358 | +0.175 | Q |
| 3 | Daria Shmeleva | Federació de Ciclisme rus | 33.369 | +0.186 | Q |
| 4 | Miriam Vece | Itàlia | 33.374 | +0.191 | Q |
| 5 | Pauline Grabosch | Alemanya | 33.438 | +0.255 | Q |
| 6 | Martha Bayona | Colòmbia | 33.552 | +0.369 | Q |
| 7 | Yana Tyshchenko | Federació de Ciclisme rus | 33.660 | +0.477 | Q |
| 8 | Alessa-Catriona Pröpster | Alemanya | 34.674 | +1.491 | Q |
| 9 | Marlena Karwacka | Polònia | 34.832 | +1.649 | |
| 10 | Helena Casas | Espanya | 35.337 | +2.154 | |
| 11 | Alla Biletska | Ucraïna | 35.575 | +2.392 | |
| 12 | Veronika Jaborníková | Txèquia | 35.662 | +2.469 | |
| 13 | Marianis Salazar | Colòmbia | 36.290 | +3.107 | |
| 14 | Ese Ukpeseraye | Nigèria | 38.779 | +4.596 | |

### Final

La final va començar a les 17:30.
| Posició | Nom | País | Temps | Diferència |
| 1 | Lea Friedrich | Alemanya | 33.057 | |
| 2 | Anastasia Voynova | Federació de Ciclisme rus | 33.163 | +0.106 |
| 3 | Daria Shmeleva | Federació de Ciclisme rus | 33.164 | +0.107 |
| 4 | Pauline Grabosch | Alemanya | 33.177 | +0.120 |
| 5 | Miriam Vece | Itàlia | 33.300 | +0.243 |
| 6 | Yana Tyshchenko | Federació de Ciclisme rus | 33.337 | +0.280 |
| 7 | Martha Bayona | Colòmbia | 33.546 | +0.489 |
| 8 | Alessa-Catriona Pröpster | Alemanya | 34.814 | +1.757 |

## Referències

* ↑ Schedule
* ↑ Start list
* ↑ Qualifying results
* ↑ Final results
# Can Juandó (Sora)

Can Juandó és una casa de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa és una petita construcció de pedres irregulars i morter feta en diferents etapes. La primera etapa queda amagada dins de l'actual edifici i conserva l'antiga entrada a la casa amb una portada amb llinda treballada als extrems; actualment és una porta de pas de l'interior de la casa. La segona etapa constructiva afegeix un cos avançat a la façana, amb la porta i una finestra on es llegeix, a la llinda, la data 1759. El conjunt de construccions dona un edifici de petites dimensions, de planta rectangular i teulat a doble vessant.

## Història

Situada en planell elevat respecte el riu, Can Juandó ha estat un lloc històric de posada en el camí ral que antigament unia Sant Quirze de Besora i Berga. La proximitat del riu, a la part baixa, permetia tenir un abeurador pel bestiar proper a la parada dels que feien camí. La propietat de la casa ha estat sempre de la mateixa família.

## Referències

* 1 2 «Can Juandó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Can Jubert

Can Jubert és una obra del municipi de Cassà de la Selva (Gironès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa urbana unifamiliar amb cancell. Destaquem la composició de la façana a partir d'una gran balconada classicista. Decoració amb motllures en les llindes i elements ceràmics sota els ràfecs de la teulada. La façana arrebossada imitant pedra concertada. Les finestres de la segona planta s'agrupen seguint l'esquema que havia estat utilitzat en l'arquitectura medieval.

## Història

És una casa lligada al creixement urbà de Cassà de la Selva en l'època d'esplendor de la indústria del suro.

## Referències

* 1 2 «Can Jubert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2015].
# Can Pubill (Tona)

Can Pubill era una masia de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una antiga casa de pagès molt reformada i convertida en bar que ha estat demolida i al solar de la qual s'ha construït un edifici de pisos.
Hi destacava un cos central amb teulada a dos vessants amb desguàs lateral, un portal quadrangular de pedra treballada amb data a la llinda de 1798 i, al damunt, una finestra de pedra treballada amb trencaaigües.
A la part de la dreta hi tenia una ampliació coberta a un vessant i a l'esquerra una construcció moderna.

## Referències

* 1 2 3 «Can Pubill». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# Avery (cràter)

Avery és un petit cràter d'impacte localitzat en l'extrem est de la Lluna (la seva colongitud selenográfica és de 279°). És gairebé circular, amb forma de bol. Es troba proper a la frontera oest del Mare Smythii. Cap a l'est està el cràter Haldane, i cap al sud-oest el cràter Carrillo. El cràter Gilbert es troba al sud-oest.
El cràter Avery prèviament va ser designat com el cràter satèl·lit Gilbert O, abans de ser rebatejat per la Unió Astronòmica Internacional, en honor del metge Oswald Avery, codescubridor que l'ADN és el portador de la informació genètica.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Avery (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 3 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 3 juliol 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Avery» (en anglès). Arxivat de l'original el 2009-04-22. [Consulta: 3 juliol 2018].
# Dendrolagus notatus

Dendrolagus notatus és una espècie de diprotodont de la família dels macropòdids. És endèmic de Papua Nova Guinea, on viu a altituds d'entre 900 i 3.100 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos primaris tropicals montans amb molsa. Està amenaçat per la caça intensiva, l'expansió dels camps de conreu i la tala d'arbres. El seu nom específic, notatus, significa ‘tacat’ en llatí.

## Referències

* ↑ Leary, T. et al. Dendrolagus notatus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 14 juny 2018.
* ↑ Entrada «Dendrolagus» d'Animalia (en anglès).
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Avery Johnson

Avery Johnson (New Orleans, Louisiana; 25 de març de 1965) és un entrenador i exjugador de bàsquet nord-americà. Era coneguc com a "The little general" (el petit general), a causa de la seva capacitat de lideratge malgrat la seva poca alçada (1,80 metres). Jugava en la posició de base. Va ser entrenador dels Brooklyn Nets.

## Trajectòria esportiva
### Universitat

Va passar per les universitats de New Mexico i Cameron abans d'anar a parar a la Southern University, on en la seva temporada sènior, el 1988, va aconseguir el rècord de l'NCAA de més assistències per partit, amb 13,3, que encara es manté vigent.

### Professional

No va ser seleccionat al Draft de l'NBA de 1988, per la qual cosa va decidir disputar la lliga USBL aquell estiu. Aquell mateix any va acabar signant amb els Seattle Supersonics, i el que semblava anava a convertir-se en un curt període entre els professionals es va convertir al final en 16 anys de prolífica carrera. A més d'en els Sonics, va jugar també amb els Denver Nuggets, Sant Antonio Spurs, Houston Rockets, Golden State Warriors i Dallas Mavericks. La seva millor temporada va ser la 95-96 amb els Spurs, on va fer una mitjana de 13,1 punts i 9,6 assistències, acabant el segon de la lliga en aquest aspecte.
Va ser campió de l'NBA amb els San Antonio Spurs en la temporada 1998-1999, anotant la canasta guanyadora mancant uns segons pel final en el cinquè i últim partit de la sèrie al Madison Square Garden Arena davant els New York Knicks.
En el total de la seva carrera, les seves mitjanes van ser de 8,4 punts, 5,5 assistències i 1,7 rebots per partit.

### Entrenador

En la temporada 2004-05 va signar com a jugador-entrenador pels Dallas Mavericks, com a assistent de Don Nelson. Abans de començar la temporada decideix retirar-se com a jugador, assumint les seves funcions com a entrenador. Al març de 2005 Nelson és destituït, fent-se'n càrrec des de llavors com a entrenador principal.
La temporada següent va ser sens dubte el seu millor any, quan va ser en primer lloc seleccionat com a entrenador de la Conferència Oest de l'All Star de l'NBA 2006, essent el seu equip el que més victòries portava a meitat de temporada. Posteriorment va ser triat Entrenador de l'Any de l'NBA, poc abans de portar als Mavericks a la seva primera Final de l'NBA, caient en la mateixa davant Miami Heat.
El 31 de desembre de 2006 es va convertir en l'entrenador de la història de l'NBA que més ràpid arribava a les 100 victòries.
A l'abril de 2008 va ser acomiadat dels Dallas Mavericks degut els mals resultats en els playoffs 2008. El 9 de juny de 2010 va ser contractat pels New Jersey Nets, d'on va ser cessat a la fi de 2012.

## Referències

* ↑ Los Nets fulminan a Avery Johnson
* ↑ Official 2007 NCAA Men's Basketball Records Book, page 20|4.57 MiB; comprobada 13 d'agost de 2007
* ↑ Estadístiques de l'NBA 1996

## Enllaços externs

* Estadístiques com a jugador
* Estadístiques com a jugador
# Walker Hamilton

Walker Hamilton (Airdrie, North Lanarkshire, 1934 - Goonvrea, Cornualla, 1969) fou un escriptor escocès conegut per la novel·la All the Little Animals (1968). Fill d'un miner de carbó, va deixar l'escola quan tenia quinze anys per a fer el Servei Nacional, on no va durar gaire a causa d'una mala salut. El 1960, es casà amb Dorothy i se'n van anar a viure a Cornualla. Va morir d'un atac de cor nou anys després.
All the Little Animals (la novel·la pel qual és més conegut i que s'adaptà a la pantalla gran amb el títol De bèsties i bestioles) és una història fosca i difícil de catalogar sobre un home-nen de 31 anys amb intel·ligència limitada que escapa del seu padrastre maltractador i que acaba establint una amistat inesperada amb un vell estrany que enterra animalons morts que troba per les carreteres estretes de Cornualla. Hamilton també va escriure A Dragon's Life, una novel·la publbicada pòstumament el 1970 i que tracta sobre un actor sense feina que vaga pel món mirant de trobar-se amb si mateix vestit de drac. L'edició original en deia que "A Dragon's Life és una novel·la inclassificable tal com ho fou en el seu moment All the Little Animals, i és força probable que sigui igual d'exitosa. És trist saber que no hi haurà més novel·les escrites per la ploma de Walker Hamilton, ja que va morir dies després de completar aquesta novel·la a l'edat de 35 anys."
El 1998, All the Little Animals fou adaptada al cinema (De bèsties i bestioles), amb actors com John Hurt i Christian Bale i dirigida per Jeremy Thomas. Malgrat que la pel·lícula va abastar un públic força ampli, The Scottish Review of Books assenyala que "l'autor i els seus llibres han estat maltractats". Del llibre, l'Alan Warner n'assegura, a l'introducció de l'edició de Freight Books del 2012 que: "La novel·la roman invisible per totes les antologies literàries actuals, la qual cosa demostra que els cànons simplement es nodreixen de cànons anteriors i no d'una lectura més àmplia".

## Referències

* ↑ «All the Little Animals». [Consulta: 4 gener 2019].
* ↑ «Freight Books». Arxivat de l'original el 2016-03-03.
* ↑ «Book Review: All the Little Animals, Walker Hamilton, Freight Books» (en anglès). [Consulta: 4 gener 2019].
# Xantopterina

La xantopterina és un sòlid cristal·lí groc que es presenta principalment en les ales dels lepidòpters i en l'orina dels mamífers. Petits microorganismes la converteixen en àcid fòlic. És el producte final d'un compost no conjugat de pteridina i inhibeix el creixement dels limfòcits produïts per la concanavalina. Nivells alts de xantopterina s'han trobat en pacients amb malalties del fetge i hemòlisi.
La vespa oriental utilitza la xantopterina com a captador de llum i per obtenir energia i aquest fet s'estudia científicament (Plotkin et al., Naturwissenschaften (2010) 97:1067–1076).

## Referències

* 1 2 http://cancerweb.ncl.ac.uk/cgi-bin/omd?xanthopterin
* ↑ http://medical.merriam-webster.com/medical/xanthopterin Arxivat 2007-12-25 a Wayback Machine.
* 1 2 http://content.karger.com/ProdukteDB/produkte.asp?Doi=46271
* ↑ http://www.wikigenes.org/e/ref/e/8490058.html Arxivat 2016-08-15 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.wikigenes.org/e/ref/e/1481869.html Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ Walker, Matt «Oriental hornets powered by 'solar energy'». BBC, 06-12-2010.
# Ajilimojili

L'ajilimojili o allimoque és una salsa vinagreta típica de Jaén. Consisteix en una espècie de salsa d'all (alls picats) que té diverses formes de preparació. Apareix també com a ajili-Mójili, ajili mojili, ajilimójili, ajilimoje o ajioli jiennense.

## Característiques

Se solen mesclar els ingredients en un recipient per tal de fer-ne una emulsió. Algunes receptes originàries només empren alls trits, oli d'oliva i rovell d'ou. Altres receptes incorporen més ingredients i s'elabora amb patates, pebrots vermells carnosos, all, oli d'oliva, vinagre i sal. Les patates es couen amb els pebrots; després de la cocció es bat mentre s'afegeix oli d'oliva.

## Vegeu també

* allioli

## Referències

* ↑ Martines, Josep. El Valencià del segle XIX: estudi lingüístic del Diccionario valenciano de Josep Pla i Costa. Universitat de València, 2000. ISBN 978-84-8415-257-6.
* ↑ Carlos Pascual, (1977), Guía Gastronomía de España, Ed. Alborak, pag. 238-241
* ↑ Francisco Alejo Fernández,Juan Diego Caballero Oliver, (2001), Cultura andaluza: geografía, historia, arte, literatura, música y cultura, Madrid, MAD-Eduforma, pag. 405
* ↑ Luis Antonio de Vega, (1969), Viaje por la cocina española, Madrid, Biblioteca Básica Salvat, rtv 36, pag- 160-161