OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# American cuisine

American cuisine (títol original: Cuisine américaine) és una pel·lícula francesa dirigida per Jean-Yves Pitoun, estrenada l'any 1998. Ha estat doblada al català.

## Argument

Després d'un incident amb un oficial, Loren Collins es despatxat de la Marina americana, on aprenia l'ofici de chef en no poder-se pagar una escola de cuina. Marxa llavors a Dijon on aconsegueix una promesa de contracte en el prestigiós restaurant del cap Louis Boyer, temperamental reputat.

## Repartiment

* Jason Lee: Loren Collins
* Eddy Mitchell: Louis Boyer
* Irène Jacob: Gabrielle Boyer
* Isabelle Petit-Jacques: Carole
* Sylvie Loeillet: Suzanne
* Thibault de Montalembert: Vincent
* Anthony Valentine: Wellington
* Michel Muller: Inspector dels impostos
* Isabelle Leprince: Agnès
* Laurent Gendron: Bruno
* Gérard Chaillou: Roger
* Lyes Salem: Karim
* Linda Powell: Miller
* Skipp Sudduth: Wicks
* David Gabison: Fredet
* Keith Hill: Germaine
* Alex Nelcha: Lucas

## Crítica

* "Interessant producció francesa (...) Eficaç i divertida comèdia sense pretensions, però que funciona amb una envejable perfecció"
* "Interessant comèdia culinària. A més d'una història sentimental rodada amb summa perícia, el film mostra també el funcionament d'un dels grans restaurants de França. Bon profit"

## Referències

* ↑ «American cuisine». esadir.cat.
* ↑ «American cuisine». Allociné.
* ↑ Torres, Augusto M. «American Cuisine». El País.
* ↑ Morales, Fernando «American Cuisine». El País.
# Amolops kaulbacki

Amolops kaulbacki és una espècie de granota que viu a Myanmar i, possiblement també, a la Xina.

## Referències

* ↑ van Dijk, P.P. & Wogan, G. 2004 Amolops kaulbacki. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006 Accedit a data 17 d'abril del 2008
# Ambres

Ambres (en francès Ambres) és un municipi occità, del País d'Albi al Llenguadoc, situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1831 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2019 |
| 1440 | 586 | 580 | 581 | 626 | 701 | 732 | 822 | 1010 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2020 | Michel Tournier | |
| 2020- | Daniel Marquès | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Andilly (Val-d'Oise)

Andilly és una població i comuna francesa, de la regió de l'Illa de França al departament de la Val-d'Oise.
Forma part del cantó de Montmorency, del districte de Sarcelles i de la Comunitat d'aglomeració Plaine Vallée.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1277 | 1519 | 1652 | 1589 | 2116 | 2013 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Enllaços externs

* INSEE Arxivat 2007-10-10 a Wayback Machine. (francès)
# Andigena cucullata

El tucà encaputxat (Andigena cucullata) és una espècie d'ocell de la família dels ramfàstids (Ramphastidae). Rep en diverses llengües un nom similar (anglès: Hooded Mountain Toucan; francès: Toucan à capuchon). Habita la selva humida dels Andes del sud-est del Perú i oest de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Andigena cucullata (Tucà encaputxat) - Avibase». [Consulta: 13 juny 2021].
# Amphiute lepadiformis

Amphiute lepadiformis és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Amphiute i a la família Grantiidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1967 per Radovan Borojevic.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Amphiute lepadiformis Borojevic, 1967. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164227 on 2021-04-15
# Amphoriscus cyathiscus

Amphoriscus cyathiscus és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Amphoriscus i a la família Amphoriscidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1870 per Ernst Haeckel.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Amphoriscus cyathiscus Haeckel, 1870. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164202 on 2021-03-13
# Alfred Weidenmann

Alfred Weidenmann (Stuttgart, 10 de maig de 1916 - Zúric, 9 de juny de 2000) va ser un guionista i director de cinema alemany. Va dirigir 36 pel·lícules entre 1942 i 1984.

## Biografia

Fill d'un empresari, va estudiar pintura i disseny gràfic a l'acadèmia. El seu primer llibre, Jungzug 2, sobre les Joventuts Hitlerianes, es va publicar el 1936 i el va seguir Bücher der Jungen el 1940. Aquest mateix any es va incorporar a la Wehrmacht i va combatre a França i Rússia abans de ser llicenciat.
El 1942 va treballar com a director i guionista per l'empresa Junges Europa. El 1945 va ser capturat per l'Exèrcit Roig durant la presa de Berlín. Després del seu alliberament, el 1953 va començar a realitzar pel·lícules culturals recompensades amb diversos premis. Al mateix temps, també publica diversos llibres per a joves.
Als anys setanta es va convertir en director de diverses sèries de televisió alemanyes, com Derrick o Der Kommissar. El 1984 es va traslladar a Zuric (Suïssa).

## Filmografia
### Cinema

* 1942: Hände hoch
* 1944: Junge Adler
* 1945: Die Schenke zur ewigen Liebe
* 1949: Wir bummeln um die Welt
* 1953: Ich und Du
* 1954: Canaris
* 1955: Der Himmel ist nie ausverkauft
* 1955: Alibi
* 1956: Kitty und die große Welt
* 1957: Der Stern von Afrika
* 1958: Solange das Herz schlägt
* 1958: Scampolo
* 1959: Buddenbrooks
* 1960: Bumerang
* 1960: An heiligen Wassern
* 1962: Julia, Du bist zauberhaft
* 1962: Ich bin auch nur eine Frau
* 1963: Das große Liebesspiel
* 1964: Verdammt zur Sünde
* 1965: Du suif dans l'Orient-Express
* 1965: Die Herren
* 1965: Belles d'un soir
* 1966: Ich suche einen Mann
* 1966: Maigret fait mouche
* 1970: Unter den Dächern von St. Pauli
* 1971: Das Freudenhaus
* 1973: ...aber Jonny!
* 1978: Der Schimmelreiter

### Televisió

* 1966: Commissaire Maigdenhausret
* 1969: Pistolen-Jenny
* 1972: Das Abenteuer eine Frau zu sein
* 1973: Eine Frau bleibt eine Frau
* 1975: Der Kommissar
* 1975-1998: Derrick
* 1977: Sanfter Schrecken
* 1978: Unsere kleine Welt
* 1978: Der Große Karpfen Ferdinand und andere Weihnachtsgeschichten
* 1982: Sonderdezernat K1
* 1983: Unsere schönsten Jahre
* 1984: Mensch ohne Fahrschein
* 1999: Der Alte

## Reconeixements

* 1955: Preu d'or del Festival de Cinema Alemany per Canaris, seleccionada al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1956.
* 1962: Selecció oficial del 15è Festival Internacional de Cinema de Canes per Julia, Du bist zauberhaft

## Referències

* ↑ «Alfred Weidenmann». Film Portal. [Consulta: 5 juny 2019].
* ↑ Ernst Klee: Das Kulturlexikon zum Dritten Reich. Wer war was vor und nach 1945. S. Fischer, Frankfurt am Main 2007, ISBN 978-3-10-039326-5, S. 650; Filmportal.de; Deutsche Nationalbibliothek.
* ↑ Ernst Klee, p. 650.
* ↑ polunbi.de oder polunbi.de
# Amintià

Amintià o Amintianos (en llatí Amyntianus, en grec antic Ἀμυντιανός) fou un escriptor grec que va viure sota els últims emperadors Antonins.
Va escriure una biografia d'Alexandre el Gran dedicada a l'emperador Antoní Pius, de la quual Foci diu que era molt dolenta. També va escriure una biografia d'Olímpies, mare d'Alexandre, i algunes altres biografies. Uns escolis a Píndar fan referència a una obra d'Amintià sobre els elefants.

## Referències

* ↑ Amyntianus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 156
# Eucràtides II de Bactriana

Eucràtides II de Bactriana (en llatí Eucratides, en grec antic Εὐκρατίδης, en persa اروکرت) fou rei de Bactriana.
Probablement era el fill de Eucràtides I de Bactriana i en va ser el successor, sembla que durant molt poc temps. Per les dades que es tenen devia ser associat al tron pel seu pare al que potser va assassinar, cosa que va provocar una guerra civil dinàstica fins que va ser enderrocat. L'historiador Justí, única font existent a part d'unes monedes que l'anomenen Soter (Salvador), explica que quan Eucràtides I tornava de l'Índia va ser assassinat pel seu fill a qui havia associat al govern, i sense amagar el parricidi com si no hagués mort el seu pare sinó a un enemic, amb el carro va passar per damunt de la seva sang i va ordenar que no s'enterrés el cadàver. Poc després de la seva mort, que va ser al poc temps, el va succeir l'últim rei de la dinastia dels Eucràtides, Heliocles I de Bactriana, que era un parent proper, i que va ser enderrocat per les tribus Yuezhi que van expulsar els grecs de Bactriana cap a l'any 130 aC.

## Referències

* ↑ «Justí XLI,6». Justini Historiarum Philippicarum. Forumromanum.org. [Consulta: 25-IX-2020].
# Juli Ramis i Palau

Juli Ramis i Palau (Sóller, Mallorca, 1910 - Palma 1990) fou un pintor mallorquí, nebot de Cristòfor Pizà. Començà a pintar el 1923 i mostrà influència tant del seu oncle com de Santiago Rusiñol, Joaquim Mir, Hermen Anglada Camarasa i Sebastià Juñer-Vidal, però la influència definitiva la va rebre de Wols el 1927. Estudià a Barcelona, Madrid i París, contactà amb els postcubistes espanyols i amb alguns avantguardistes.
Exposà a l'Haia, Londres, Zúric, a les galeries Syra de Barcelona (1933), Madrid (1936 i 1952), Palma, París i Stuttgart, i col·lectivament a la Primera Bienal Hispanoamericana de Arte de 1951, a la Biennal de Venècia de 1960 i al Salon des réalités nouvelles de París.
Des del 1939 va viure a Tànger un xic al marge de moviments i marxants. Tenia un gran domini del dibuix, passà de la influència cubista i fauve a ser un dels precursors de l'informalisme, treballant amb sorres o petxines amb suports de tota mena. Té obres als museus d'art modern de París, Lió, Israel, Madrid i Sóller. El 1990 va rebre la Medalla d'Or de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears. Té obra al Museu Reina Sofia.
# Cible émouvante

Cible émouvante (en francès Objectiu en moviment) és una pel·lícula francesa dirigida per Pierre Salvadori, estrenada el 1993.

## Argument

Víctor (Jean Rochefort) és un sicari envellit que viu sota l'autoritat d'una mare maltractadora. Li agrada l'Antoine (Guillaume Depardieu) i decideix fer-ne el seu aprenent. Per fer-ho, han de matar a la Renée (Marie Trintignant), però tot no surt com estava previst.

## Repartiment

* Jean Rochefort : Victor Meynard
* Marie Trintignant : Renée Dandrieux
* Guillaume Depardieu : Antoine
* Serge Riaboukine : Manu
* Patachou : Mme Meynard
* Wladimir Yordanoff

## Producció

El 2009 es va fer un remake de pel·lícula titulada Wild Target dirigida per Jonathan Lynn.

## Nominacions

Als César 1994 fou nominada al César a la millor primera pel·lícula.

## Referències

* ↑ «Cible émouvante». TimeOut, 18-01-2012. [Consulta: 28 December 2019].
* ↑ Scott, A.O. «The Apprentices». New York Times, 28-10-2010 [Consulta: 28 December 2019].
* ↑ César 1994 Arxivat 2023-12-19 a Wayback Machine. al web de l'Acadèmia de Cinema

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lúcyka a YouTube
# Carbonado (Washington)

Carbonado és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 621 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Carbonado tenia 621 habitants, 200 habitatges, i 158 famílies. La densitat de població era de 584,8 habitants per km².
Dels 200 habitatges en un 48% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,5% hi vivien parelles casades, en un 4% dones solteres, i en un 21% no eren unitats familiars. En el 17,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,11 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,56.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,9% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 29,8% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 7,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.250 $ i la renda mediana per família de 55.909 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.583 $ mentre que les dones 24.821 $. La renda per capita de la població era de 16.135 $. Aproximadament l'1,4% de les famílies i el 4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Carbonado». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Carbonado». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Neoglyphidodon thoracotaeniatus

Neoglyphidodon thoracotaeniatus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia, les Filipines, Nova Guinea i Salomó.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Flègies

* Per a altres significats, vegeu «Flègies (poble)».
En la mitologia grega, Flègies o Flègias (en grec antic: Φλεγύας, Flegyas) era Rei dels Làpites, fill d'Ares i Crise, una de les dues filles d'Halmos. La tradició li atribueix bastants fills, però és més conegut com a pare d'Ixíon i de Coronis.
La seva filla Coronis era amant d'Apol·lo. Mentre estava embarassada d'Asclepi, Coronis es va enamorar d'un mortal, Isquis. Un corb va assabentar al déu de l'afer, que encolerit el va convertir de blanc, tal com era fins aquell moment, en negre, i va demanar a la seva germana Àrtemis que matés a l'amant i a Coronis (l'infant va ser salvat pel déu que el va donar al centaure Quiró perquè l'eduqués). En venjança per l'assassinat de la seva filla, Flègies va calar foc al tempre d'Apol·lo a Delfos, i el déu el va matar.
En el llibre VI de l'Eneida, Virgili acusa Flègies d'haver estat un tirà cruel, d'haver canviat lleis d'acord amb suborns i d'haver violat la seva filla Coronis. Per la seva impietat, Flègies és condemnat a l'infern.
Apol·lodor explica que Flègies va ser mort a Eubea per Licos i Nicteu, que després d'aquest acte es van exiliar a Tebes. No se sap per quina raó el van matar.
A la Divina Comèdia del Dant Flègies apareix al cinquè cercle de l'Infern, fent de barquer de les ànimes que travessen l'Estix.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i llatina. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 205. ISBN 9788496061972.
# Amphoriscus elongatus

Amphoriscus elongatus és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Amphoriscus i a la família Amphoriscidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1883 per Nikolai Polejàiev.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Amphoriscus elongatus Poléjaeff, 1883. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164204 on 2021-03-13
# Fabien Roussel

Fabien Roussel (Béthune, Pas de Calais, 16 d'abril de 1969) és un polític d'esquerres francès que ocupa el càrrec de secretari nacional del Partit Comunista Francès (PCF) des del 2018. Va ser elegit per representar la 20a circumscripció electoral del departament de Nord a l'Assemblea Nacional el 2017. Roussel va ser també candidat pel Partit Comunista a les eleccions presidencials de 2022.
Roussel ve d'una família d'activistes, És fill de Daniel Roussel, antic periodista de L'Humanité. Després d'acabar el batxillerat a Champigny-sur-Marne, a la regió de París, es va graduar al Centre de Desenvolupament de Periodistes (CPJ). Va començar la seva carrera com a reporter gràfic a la filial regional de les Ardenes del canal de televisió France 3. Un dels seus besavis paterns era un refugiat espanyol que va morir després d'haver estat internat al camp de Vernet.
Durant els seus anys de batxillerat, Fabien Roussel es va involucrar en el Moviment de Joves Comunistes de França (MJCF) per denunciar l'apartheid a Sud-àfrica i per exigir l'alliberament de Nelson Mandela. També va participar en grans manifestacions contra la llei Monory i el projecte Devaquet, relacionats respectivament amb l'accionariat dels treballadors i l'organització universitària.
Des de 1997, va ser assessor encarregat de la comunicació de la comunista Michelle Demessine, aleshores secretària d'Estat de Turisme amb el primer ministre Lionel Jospin. Després va treballar per a Jean-Jacques Candelier i Alain Bocquet.
El 2017 Roussel va ser elegit per a succeir a Bocquet com a membre del Parlament de la 20a circumscripció del Nord pel Partit Comunista Francès. El 2018 es va convertir en el líder del Partit Comunista.
El 9 de maig de 2021, Roussel va ser escollit per a representar el Partit Comunista a les eleccions presidencials de 2022, amb el 73 % dels vots dels 800 assistents a conferència nacional del partit.

## Referències

* ↑ «Résultats des élections législatives 2017» (en francès). L'Express, 2017. [Consulta: 12 maig 2022].
* ↑ «Chez les Roussel, communiste de père en fils» (en francès). La Voix du Nord, 23-11-2018. [Consulta: 12 maig 2022].
* ↑ «Fabien Roussel, un puncheur pour ranimer le PC dans les médias et les urnes» (en francès). La Voix du Nord, 25-11-2018. [Consulta: 12 maig 2022].
* ↑ «Fabien ROUSSEL» (en francès). lesbiographies.com. [Consulta: 12 maig 2022].
* ↑ «Fabien Roussel, fossettes et marteau» (en francès). Libération, 10-02-2019. [Consulta: 12 maig 2022].
* ↑ «C’est fait, Fabien Roussel, l’héritier, dans le siège d’Alain Bocquet» (en francès). La Voix du Nord, 19-06-2017. [Consulta: 12 maig 2022].
* ↑ «Présidentielle 2022 : Fabien Roussel, candidat pour le Parti communiste» (en francès). Le Monde, 09-05-2021. [Consulta: 12 maig 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina de campanya de Fabien Roussel per a les Presidencials de 2022.(francès)
# Llebre mallorquina

La llebre mallorquina (Lepus granatensis solisi) és una de les tres subespècies de la llebre ibèrica (Lepus granatensis).
La llebre mallorquina és un animal endèmic de l'illa de Mallorca i de l'illa d'Eivissa. Sembla haver-se extingit a Eivissa durant els anys 80 del segle xx, mentre que la població de Mallorca fou descrita des del [1992, també es dona per extinta segons nombroses fonts, encara que falten dades que demostrin la desaparició total d'aquests animal a l'illa. Per això molts zoòlegs continuen classifica-la com existent encara que en perill crític d'extinció.

## Referències

* ↑ Palacios, F.; Fernández, J. «A new subspecies of hare from Majorca (Balearic Islands)». Mammalia, 56, 1, 1992, pàg. 71–85. DOI: 10.1515/mamm.1992.56.1.71.
# Kandar Sidi Khiar

Kandar Sidi Khiar (en àrab كندر سيدي خيار, Kandar Sīdī Ḫiyār; en amazic ⴽⵏⴷⵕ ⵙⵉⴷⵉ ⵅⵢⵢⴰⵕ) és una comuna rural de la província de Sufruy, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.323 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Carbonada flamenca

Carbonada flamenca o carbonada a la flamenca és una recepta de cuina tradicional de la cuina belga (Flandes belga) i de la cuina del Nord - Pas de Calais (Flandes "francesa"), variant de la carbonada feta a partir de trossos de carn (sovint vedella) bresats amb cervesa belga o cervesa del Nord - Pas de Calais.

## Origen i etimologia

El mot «carbonada» deriva de la paraula carbó, puix que aquest plat és originalment tradicionalment bresat (cuit a foc lent) durant molt de temps sobre brases de carbó, al costat del foc.
* Amb stoemp
Variant de bou borgonyó (elaborat amb vi negre del vinyer de Borgonya) s'anomena stoofvlees (estofat, o mena d'escudella) o rundstoofvlees en holandès quan es prepara amb bou.

## Preparació

La carbonada flamenca consisteix en bresar trossos de bou, porc o carn de cavall en una cassola amb cervesa i ceba (per tradició, una cervesa negra belga, o cervesa del Nord - Pas de Calais). De vegades es prepara amb pa de pessic i una mica de sucre roig (amb el nom local de cassonade, i a França, de vergeoise) o xarop de Lieja (en aquest cas es parla de carbonnade à la Liègeoise). Les patates fregides que tradicionalment acompanyen aquest plat es preparen molt sovint amb greix de bou.

## Vegeu també

* Cuina amb cervesa
* Cuina belga
* Gastronomia flamenca
* Cervesa belga
* plats amb bou
# Neogonodactylus

Neogonodactylus és un gènere d'estomatòpodes. El gènere va ser descrit per primera vegada l'any 1995 per Raymond Brendan Manning.

## Espècies

* Neogonodactylus albicinctus (Manning & Reaka, 1979)
* Neogonodactylus austrinus (Manning, 1969)
* Neogonodactylus bahiahondensis (Schmitt, 1940)
* Neogonodactylus bredini (Manning, 1969)
* Neogonodactylus campi Manning, 1997
* Neogonodactylus caribbaeus (Schotte & Manning, 1993)
* Neogonodactylus costaricensis (Manning & Reaka, 1979)
* Neogonodactylus curacaoensis (Schmitt, 1924)
* Neogonodactylus festae (Nobili, 1901)
* Neogonodactylus lacunatus (Manning, 1966)
* Neogonodactylus lalibertadensis (Schmitt, 1940)
* Neogonodactylus lightbourni (Manning & Hart, 1981)
* Neogonodactylus minutus (Manning, 1969)
* Neogonodactylus moraisi (Fausto-Filho & Lemos de Castro, 1973)
* Neogonodactylus oerstedii (Hansen, 1895)
* Neogonodactylus petilus (Manning, 1970)
* Neogonodactylus pumilus (Manning, 1970)
* Neogonodactylus spinulosus (Schmitt, 1924)
* Neogonodactylus stanschi (Schmitt, 1940)
* Neogonodactylus torus (Manning, 1969)
* Neogonodactylus wennerae Manning & Heard, 1997
* Neogonodactylus zacae (Manning, 1972)

## Referències

* ↑ «Neogonodactylus Manning, 1995». WoRMS, 2012.
* ↑ Manning, Raymond B. «Stomatopod Crustacea of Vietnam : The Legacy of Raoul Serene» ( PDF). Crustacean research, Special 1995, 4(4): ii-ix 1-339 [42-43], 1995. DOI: 10.18353/CRUSTACEA.SPECIAL1995.4_1.