OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sincretisme religiós

El sincretisme religiós és la mescla de dos o més sistemes de creences religioses a un nou sistema, o la incorporació en una tradició religiosa de les creences de tradicions no relacionades. Es posa en contrast amb la idea de pertinença religiosa múltiple i el politeisme, respectivament.
Les religions poden tenir elements sincrètics en les seves creences o la seva història, però els partidaris d'aquest tipus de sistemes sovint no els agrada aplicar-se l'etiqueta. Això passa especialment entre els que consideren que la seva fe és exclusivista, com alguns sectors de les religions abrahàmiques, que veuen el sincretisme com una traïció de la seva veritat pura. En aquest sentit, l'addició d'una creença incompatible corromp la religió original, cosa que fa que perdi certesa. De fet, els crítics d'una tendència sincretista específica a vegades poden utilitzar la paraula "sincretisme" com un epítet despectiu. La conseqüència, segons Keith Ferdinando, és un compromís de la integritat de la religió dominant. Els sistemes no excloents de creença, per contra, poden sentir-se completament lliures a incorporar altres tradicions.

## Referències

* ↑ «Religious syncretism | Description & Examples | Britannica» (en anglès). [Consulta: 24 juliol 2023].
* ↑ Ferdinando, Keith Mission and Meaning. Paternoster Press, 1995, p. 265. ISBN 0-85364-676-7 [Consulta: 31 octubre 2016].
# Georges Lacombe (director)

Georges Lacombe (París, 19 d'agost de 1902 - Canes, 4 d'abril 1990) va ser director de cinema francès.

## Biografia

Fill d'un personal de pau i d'una professora, Georges Lacombe va començar la seva carrera com a ajudant de René Clair. La seva pel·lícula La nuit est mon royaume li va valer una nominació al Lleó d'Or al Festival de Cinema de Venècia de 1951.
A partir de 1961, es va retirar dels platós de cinema i va dirigir pel·lícules i sèries per a televisió.

## Filmografia
### Director

* 1928 : La Zone (curtmetratge)
* 1931 : Boule de gomme (migmetratge)
* 1932 : Un coup de téléphone
* 1932 : Ce cochon de Morin
* 1933 : La Femme invisible
* 1933 : Un jour d'été (curtmetratge)
* 1934 : Jeunesse
* 1935 : Les Époux scandaleux
* 1935 : La Route heureuse
* 1936 : Le cœur dispose
* 1938 : Café de Paris
* 1939 : Darrere la façana (Derrière la façade)
* 1939 : Les Musiciens du ciel
* 1940 : Elles étaient douze femmes
* 1941 : Le Dernier des six
* 1941 : Montmartre-sur-Seine
* 1942 : Le journal tombe à cinq heures
* 1942 : Monsieur La Souris
* 1943 : L'Escalier sans fin
* 1944 : Florence est folle
* 1946 : Le Pays sans étoiles
* 1946 : Martin Roumagnac
* 1947 : Les Condamnés
* 1948 : Prélude à la gloire
* 1951 : La nuit est mon royaume
* 1952 : Les Sept Péchés capitaux, segment Le Huitième péché
* 1952 : L'Appel du destin
* 1953 : Leur dernière nuit
* 1955 : La Lumière d'en face
* 1957 : Cargaison blanche
* 1957 : Mon coquin de père
* 1962 : L'inspecteur Leclerc enquête, episodi Affaire de famille (sèrie de TV)
* 1964 : Message pour Margaret, telefilm
* 1970 : Pierre de Ronsard gentilhomme vendomois, telefilm
* 1975 : Un souper chez Lauzun, telefilm

### Ajudant de director

* 1924 : Entr'acte de René Clair
* 1925 : Le Fantôme du Moulin-Rouge de René Clair
* 1927 : La Proie du vent de René Clair
* 1928 : Un chapeau de paille d'Italie de René Clair
* 1928 : Maldone de Jean Grémillon
* 1928 : La Tour (court métrage) de René Clair
* 1929 : Les Deux Timides de René Clair
* 1930 : Sous les toits de Paris de René Clair

## Referències

* ↑ Acte de naissance num 3048 (vue 10/31) avec mention marginale du décès. Archives en ligne de la Ville de Paris, état civil du 20e arrondissement, registre des naissances de 1902.
* ↑ «Georges Lacombe». mubi.com. [Consulta: 10 juny 2024].
# Barranc de l'Abeller (Suterranya)

El Barranc de l'Abeller és un barranc de l'antic terme de Suterranya, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, a la comarca del Pallars Jussà.
S'origina al límit del terme, en els vessants sud-occidentals de la Serra de Coll, al sud del Roc de Neret, a l'Avellanar de Jonpui. Des d'aquell lloc davalla de primer cap al sud, i més endavant va alternant la direcció sud-oest amb l'oest, fins que, en arribar al Canal de Gavet i travessar-lo es transforma en el barranc dels Inerts. Les seves aigües van a abocar-se, finalment, a la Noguera Pallaresa.
Al llarg del seu curs rep en alguns trams noms diferents, com barranc de les Arenes (just a ponent de Suterranya) o barranc de les Àligues (just a llevant de Vilamitjana.
En un document de l'any 973 apareix citat, en llatí tardà o baixmedieval, com a Aqua qui descendit de ipsas Montibus (l'aigua, o torrent, que baixa de les Muntanyes).

## Referències

* ↑ Bolòs i Hurtado, 2008.

## Bibliografia

* BOLÒS, Jordi i HURTADO, Víctor. Atles del Comtat d'Urgell (v788-993). Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2008. (Col·lecció "Atles dels comtats de la Catalunya carolíngia"). ISBN 84-232-0700-5.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Austrolebias vazferreirai

Austrolebias vazferreirai és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* 1 2 «Austrolebias vazferreirai». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Cortesognoïta

La cortesognoïta és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la lawsonita. Rep el nom en honor de Luciano Cortesogno, professor de petrografia a la Universitat de Gènova (Itàlia).

## Característiques

La cortesognoïta és un sorosilicat de vanadi de fórmula química CaV₂(Si₂O₇)(OH)₂·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2014 i publicada en el mes d'agost de 2023. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. És l'anàleg de vanadi de la lawsonita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del departament de ciències de la Terra de la Universitat de Gènova, amb el número de registre: mo482.

## Formació i jaciments

Es troba dins de lawsonita rica en vanadi en associació amb vanadiocarfolita, calcocita, quars, poppiïta, roscoelita, vanadomalayaïta i volborthita, en fusta silicificada allotjada en metacherts de minerals de manganès de la mina de manganès Molinello. Aquesta mina està situada a la localitat de Ne, a la província de Gènova (Ligúria Itàlia), tractant-se de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Cortesognoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 juliol 2021].
* 1 2 3 Ma, Chi; Carbone, Cristina; Belmonte, Donato «Cortesognoite, CaV2Si2O7(OH)2·H2O, a New Mineral from the Molinello Manganese Mine, Graveglia Valley, Italy». Crystals, 13, 9, 01-09-2023, pàg. 1295. DOI: https://doi.org/10.3390/cryst13091295 [Consulta: 24 agost 2023].
# Sisena expedició de Tamerlà al Mogolistan (1383)

La sisena expedició de Tamerlà al Mogolistan de 1383 fou una expedició militar enviada pel gran conqueridor (que no hi va participar personalment) contra el kan Kamar al-Din. Era la sisena vegada que Tamerlà atacava el kanat de Mogolistan.
Timur havia fet la darrera expedició al Mogolistan el 1377; després pràcticament no hi havia hagut conflictivitat, però el 1383 es van tenir notícies de desordres i Timur va decidir enviar un exèrcit sota comandament de Mirza Ali amb ordres especials de combatre a Kamar al-Din. Tot seguit Tamerlà, que passava el hivern a Transoxianam es va traslladar a Kish. Una vegada al Mogolistan la tribu behrin va emboscar a Mirza Ali i els va derrotar, saquejant tota l'expedició i obligant a aquesta tornar a Samarcanda.
Timur va enviar aleshores a Shaikh Ali Bahadur, Saif al-Malik, Atilmish i Arghun Shah Eshtashi, però va passar un cert temps sense notícies seves i aleshores Tamerlà hi va enviar deu mil cavallers sota comandament de Jahan Shah Yaku, Shams al-Din, Utx Kara, Eltxi Bugha i Santamaura Bahadur. Quan aquests van arribar a Atakom es van trobar amb el primer grup que havia trobar als Behrin, els havia derrotat i havia fet molts presoners i esclaus. Jahan Shah va ordenar a la tropa reunir-se als deu mil per anar a combatre a Kamar al-Din. El van buscar intensament però no van aconseguir trobar-lo i van haver de tornar a Samarcanda a la tardor.

## Referències

* ↑ Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, II, 42
# Glade Spring

Glade Spring és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 1.374 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glade Spring tenia 1.374 habitants, 565 habitatges, i 402 famílies. La densitat de població era de 421 habitants per km².
Dels 565 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,9% hi vivien parelles casades, en un 13,5% dones solteres, i en un 28,7% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,9% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.552 $ i la renda mediana per família de 36.902 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.847 $ mentre que les dones 20.982 $. La renda per capita de la població era de 16.842 $. Entorn del 8,1% de les famílies i el 9,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Glade Spring». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glade Spring». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Barranc de l'Alzina

El barranc de l'Alzina és un barranc del terme municipal de Fígols i Alinyà, a l'Alt Urgell.
S'origina al nord del Planell de les Collades, a la Serreta, a l'extrem oriental del terme municipal, al vessant nord-oest de la Serra del Port del Comte. Des d'aquell lloc davalla cap al nord, per, al cap de poc, anar girant de primer cap a ponent i després cap al sud-oest. Rep el barranc de Jordonera a l'extrem nord-oriental de l'Obaga d'Esauló, i emprèn la direcció oest, inflexionant lleugerament cap al sud. Passa per sota i a migdia del Pla de l'Anca, i al cap d'una mica rep per l'esquerra el barranc de Sobiró. Poc després arriba a migdia del poble de l'Alzina d'Alinyà, entre ell i les masies de Cal Galtanegra i Cal Quirze. Just en haver superat el poble, a migdia de la Vall del Mig, s'aboca en el riu de la Peça.

## Referències

* ↑ «Barranc de l'Alzina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Barranc de l'Alzina». Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Austrolethops wardi

Austrolethops wardi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total.
* Ulls petits.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins al sud de la Gran Barrera de Corall i Guam.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* 1 2 3 4 «Austrolethops wardi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Hoese, D.F., 1986. Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* ↑ Herre, A.W.C.T. i A.F. Umali, 1948. English and local common names of Philippine fishes. U. S. Dept. of Interior and Fish and Wildl. Serv. Circular Núm. 14, U. S. Gov't Printing Office, Washington. 128 p.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Johnson, J.W., 1999. Annotated checklist of the fishes of Moreton Bay, Queensland, Australia. Memoirs of the Queensland Museum 43(2):709-762.
* ↑ Kami, H.T., 1975. Check-list of Guam fishes, supplement II. Micronesica 11(1):115-121.
* ↑ Myers, R.F., 1999. Micronesian reef fishes: a comprehensive guide to the coral reef fishes of Micronesia. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 330 p.
* ↑ Pereira, M.A.M., 2000. Preliminary checklist of reef-associated fishes of Mozambique. Maputo, Ministry for the Coordination of Environmental Affairs (MICOA). 21 pp.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Shen, S.C. (ed.), 1993. Fishes of Taiwan. Department of Zoology, National Taiwan University, Taipei. 960 p.
* ↑ Smith, J.L.B., 1969. Fishes of Inhaca. p. 131-136. A: W. Macnae i M. Kalk (eds.) A natural history of Inhaca Island, Moçambique. Witwatersrand University Press, Johannesburg.
* ↑ Smith, J.L.B. i M.M. Smith, 1963. The fishes of Seychelles. Rhodes University, Grahamstown. 215 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cuaespinós cineri

El cuaespinós cineri (Synallaxis cinerascens) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).
Viu entre la malesa del bosc de les terres baixes del sud-est del Brasil, est del Paraguai. nord d'Uruguai i nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós cineri». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Mark Lester

Mark Lester (Oxford, Oxfordshire, Anglaterra, 11 de juliol de 1958) és un actor britànic.

## Biografia

Comença la seva carrera molt d'hora amb només 6 anys, i esdevindrà ràpidament un nen estrella al Regne Unit amb pel·lícules com Oliver!, Run Wild, Run Free de Richard C. Sarafian, Bellesa negra o en la pel·lícula escàndol Diabólica malicia, amb Britt Ekland. Decideix posar punt final a la seva carrera l'any 1977, a continuació esdevindrà metge osteòpata a Cheltenham. Torna al món del cinema l'any 2009.

## Michael Jackson

Mark Lester va ser amic de Michael Jackson durant molt de temps. És també el padrí dels seus 3 fills: Prince Michael, Paris & Prince Michael II. El maig de 2013, declara que és el pare biològic dels tres fills de Michael Jackson i es manifesta a punt per fer un test d'ADN per provar la seva bona fe si els fills el demanden. En efecte, Mark Lester estima que la seva filla Harriet s'assembla molt a París Jackson, la filla que Michael Jackson ha tingut de Debbie Rowe. D'altra banda, Jane, exesposa de Mark Lester, rebutja les seves al·legacions segons les quals podria ser el pare biològic de la filla de Michael Jackson. A més, les mares de les dues noies, Jane i Debbie Rowe, s'assemblen igualment molt, cosa que podria explicar una ressemblança fortuïta entre Harriet i Paris.

## Filmografia

Filmografia:
* 1964: Allez France! de Robert Dhéry: Gérald
* 1964: The Human Jungle (sèrie TV): petit noi
* 1965: Spaceflight IC-1: An Adventure in Space (sèrie TV): Don Saunders
* 1966: Destination Danger (sèrie TV): Noi
* 1966: Curt Martial (sèrie TV): Paolo Stevens
* 1966: Fahrenheit 451 de François Truffaut: Segon escolar
* 1967: Other mother's House: Jiminee
* 1968: Oliver!: Oliver Twist
* 1969: Run Wild, Run Free de Richard C. Sarafian: Philip Ransome
* 1969: Then Came Bronson (sèrie TV): John Beaman
* 1969: The Ghost and Mrs. Muir (sèrie TV): Mark Helmore (2 episodis)
* 1970: Eyewitness: Ziggy
* 1970: The Boy Who Stole the Elephant (TV): Davey
* 1970: El món meravellós de Disney (sèrie TV): Davey (2 episodis)
* 1971: Melody de Waris Hussein: Daniel Latimer
* 1971: Bellesa negra: Joe Evans
* 1972: Qui va matar la tieta Roo?: Christopher Coombs
* 1972: Diabólica malicia: Marcus
* 1973: Redneck: Lennox Duncan
* 1973: Sotsugyo ryoko: Mike Richard
* 1973: Scalawag: Jamie
* 1975: La prima volta sull'erba
* 1977: El príncep i el captaire: El príncep Edouard / Tom Canty
* 2013: 1066: El rei Harold II

## Referències

* ↑ «biografia de Mark Lester». The New York Times.
* ↑ http://www.thehollywoodgossip.com/stars/mark-lester/bio.html
* ↑ http://www.20min.ch/ro/entertainment/dossier/jackson/story/Mark-Lester---Je-suis-le-p-re-des-enfants-Jackson--11644780
* ↑ http://www.dailymail.co.uk/tvshowbiz/article-1206715/Is-ex-husband-Mark-Lester-father-Jackos-children-No-hes-completely-nuts.html
* ↑ «filmografia de Mark Lester». The New York Times.
# Sestao River Club

El Sestao River Club és un club de futbol basc de la ciutat de Sestao a Biscaia.

## Història

Va ser fundat l'any 1996, recollint el llegat històric del Sestao Sport Club, desaparegut aquell any per problemes econòmics. Adoptà els mateixos colors, verd i negre, i un escut molt similar al de l'antic club, a més del mateix estadi i seguidors. El mot River era l'àlies que rebia l'antic club, nom que feia referència a la rivalitat que tenia amb el veí Barakaldo Club de Fútbol, que pels seus colors és conegut com a Peñarol.

## Trajectòria del club

* 1996-1999: Divisió d'honor biscaïna.
* 1999-2004: Tercera divisió.
* 2004-2005: Segona divisió B.
* 2005-2006: Tercera divisió.
* 2006- : Segona divisió B.

## Presidents

* Luís María Boada (1996-2003)
* José Carlos Garaizar (2003-¿?)

## Entrenadors

* Iñaki Zurimendi (1996-2002)
* Juan María Sañudo (2002-2003)
* Juan Carlos Pouso (2003-¿?)

## Dades del club

* Socis: 1590
* Pressupost: 459000 €
* Temporades a Segona divisió B: 3.
* Temporades a Tercera divisió: 6.
* Temporades a la Divisió d'honor biscaïna: 3.

## Enllaços externs

* Web oficial del club
* Web de Riverzaleak
# Gladiador dels Uluguru

El gladiador dels Uluguru (Malaconotus alius) és un ocell de la família dels malaconòtids (Malaconotidae).

## Hàbitat i distribució

Habita localment els boscos de l'Àfrica oriental, a les Muntanyes Uluguru (Tanzània central).

## Referències

* ↑ «Gladiador dels Uluguru». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Barranc de l'Escalella

El barranc de l'Escalella és un barranc afluent del Flamisell. Discorre íntegrament pel terme de Senterada, al Pallars Jussà.
Es forma als peus de la cinglera de llevant del cim del Codó, a 1.152 metres d'altitud.
Discorre sempre cap a llevant, lleugerament cap al sud, pel mig d'una vall tancada i alta, entre la Degollada, al nord, i la Taula d'Enserola, al sud. Sempre cap al sud-est, va marcant una vall entre muntanyes, de difícil accés, fins que travessa la carretera N-260 i de seguida s'aboca en el Flamisell en un lloc acongostat al nord del Congost d'Erinyà.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bagdad (desambiguació)

«Bagdad» té aquests significats:
* Bagdad (pel·lícula), pel·lícula estatunidenca dirigida per Charles Lamont i estrenada el 1949.
* Sala Bagdad, local d'espectacles eròtics a la ciutat de Barcelona a Catalunya
* Pila o bateria de Bagdad, mena d'artefactes creats a Mesopotàmia
* Toponímia:
** Bagdad, ciutat capital de l'Iraq
** Bagdad (Arizona), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona
** Al-Karkh Bagdad, ciutat fortificada propera a Bagdad
** Califat de Bagdad, dinastia de califes que governà políticament i religiosa el món musulmà des del 750 fins al 1258, amb un prolongament a Egipte fins al 1517, quan el seu paper va ser assumit pel soldà de Turquia (Imperi Otomà)
** Governació de Bagdad, governació de la república iraquiana
** Eyalat de Bagdad, entitat administrativa otomana formada després de la conquesta de la ciutat de Bagdad als safàvides el 1534
* Organitzacions:
** Al-Jaish SC Bagdad, club de futbol iraquià de la ciutat de Bagdad fundat l'any 1974
** Al-Karkh SC Bagdad, club de futbol iraquià del barri d'al-Karkh
** Al-Quwa Al-Jawiya FC Bagdad, club de futbol iraquià de la ciutat de Bagdad
** Al-Shorta FC Bagdad, club de futbol iraquià de la ciutat de Bagdad
** Al-Sina'a SC Bagdad, club de futbol iraquià de la ciutat de Bagdad
** Al-Talaba SC Bagdad, club de futbol iraquià de la ciutat de Bagdad
** Al-Zawraa SC Bagdad, club de futbol iraquià del barri d'al-Karkh
# Confiteria Vicens

La Confiteria Vicens va ser una antiga confiteria a la ciutat de Solsona.
Aquest establiment estava situat a la plaça Major de Solsona n.7, als baixos de la casa anomenada Tomàs Mosset als anys trenta. Estava regentada per Josep Vicens i Llavall. El seu fill, Josep Maria Vicens Purgimon, seria un reconegut fotògraf de Solsona. Posteriorment, als anys cinquanta la confiteria passaria a ser la pastisseria de Cal Roses. Ja més endavant, el 1964 s'hi obriria la pastisseria de Cal Massana, reconeguda per la seva especialitat: la coca de croissant.

## Referències

* 1 2 Roca i Jané, Gerard. La vida al Vinyet de Solsona en la primera meitat del s. XX. Solsona : Apunts Gràfics, 2020. ISBN 978-84-615-8283-9.
* ↑ «Cal Tomàs Mosset.». [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ VVAA. L'abans de Solsona Recull Gràfic 1867-1965. El Papiol : Editorial Efadós, 2020. ISBN 978-84-17432-36-2.
* ↑ «Fons de l'Arxiu Comarcal del Solsonès». [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «La coca de croissant de Cal Massana, el segon dolç més valorat de Catalunya.». [Consulta: 20 març 2022].
# Cuaespinós d'Azara

El cuaespinós d'Azara (Synallaxis azarae) és una espècie d'ocell sud-americà de la família Furnariidae. El seu nom científic està dedicat al naturalista espanyol Félix de Azara.
Es troba a l'Argentina (fins a Tucumán), Bolívia, Veneçuela, Colòmbia, Equador i el Perú. El seu hàbitat és el de boscos de muntanya tropicals o subtropicals.
# Sestiere

El sestiere (sestieri, en plural) era antigament la sisena part de la ciutat, o una de les sis fraccions o districtes en què es podia dividir una ciutat. Aquestes subdivisions es troben a diverses ciutats: a la zona de la llacuna veneciana es divideixen en sestieri Venècia, Burano i Pellestrina; a la Ligúria, Gènova, Rapallo, Lavagna i Ventimiglia; al centre d'Itàlia Ascoli Piceno, Teramo i Sulmona. En l'antiguitat, Florència i Milà també estaven dividides en sestieri.
Els districtes de Creta durant el Ducat de Càndia eren, en canvi, una divisió territorial de tota l'illa. De la mateixa manera, el senyoriu de Negrepont, o l'illa d'Eubea, es van dividir en sestieri.

## Referències

* ↑ «Sestiere». Enciclopedia Treccani. Roma: Istituto della Enciclopedia Italiana.