OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Enguixat

L'enguixada és el revestiment fet amb guix aplicat com una capa sobre els paraments interiors d'un edifici, abans de ser revestits amb altres tipus d'acabat (p.e.: el lliscat) o de ser pintades. L'enguixada millora diverses propietats dels tancaments, com l'aïllament acústic, tèrmic, i resistència al foc. També permet d'eliminar irregularitats no majors d'un centímetre en els paraments, fet pel qual és utilitzat habitualment per a revestir les parets de maó. Les enguixades s'empren únicament en paraments interiors protegits de la intempèrie, ja que la humitat els degrada.

## Origen

S'han trobat parets revestides amb pasta de guix en cambres funeràries de l'antic Egipte datades al voltant del 2000 aC. L'enguixada es continua utilitzant avui dia com el revestiment principal en parets interiors de maó.

## Aplicació

L'enguixador (o guixaire) aplica aquesta capa als envans, murs i sostres, com a capa global, per a poder ser revestida posteriorment amb un material de textura més fina, que presenti una superfície amb un acabat més fi. El guix emprat és guix negre, de color grisenc a causa de la presència d'impureses en la seva composició, i de granulometria més gruixuda que el guix blanc. El material ha de barrejar-se amb aigua (en barreges al 50-60%) en el mateix moment de la seva aplicació, ja que al cap de pocs minuts es comença a endurir i no tindrà capacitat d'adherència a la paret. Quan el guix ja ha començat a endurir se, se'n diu "guix mort", i cal llençar-lo. Abans de l'aplicació del guix, s'ha d'humitat la paret, per tal d'evitar que el suport assequi el material abans d'hora, evitant que prengui correctament. El guix s'aplica a mà amb una plana de fusta, amb la qual s'allisa. L'enguixatge amb guix negre sol tenir d'un a dos centímetres de gruix, no essent recomanables gruixos més gruixuts que un centímetre, ja que el material pot esquerdar-se més fàcilment.
Hi ha dues modalitats d'aplicació del guix:
* Guix reglejat: denominat així per raó de la utilització de mestres o llistons verticals de fusta que es col·loquen prèviament a la paret a fi d'assegurar un gruix homogeni de la capa de guix. En aquests casos, s'aplica el guix i s'anivella passant per la superfície una regleta que es va recolzant en les mestres.
* Guix sense mestrejar o "a bona vista": procediment més rudimentari, l'acabat final depèn en gran manera de la perícia del guixaire.
És convenient de no enguixar en dies massa secs i calorosos, ja que l'assecament prematur del guix pot produir fissures per retracció.

## Vegeu també

* arrebossada
* Estucat

## Referències

* ↑ Cowper, A.D.. Lime and lime mortars (en anglès). Repr.. St. Mary, England: Donhead [for the Building Research Establishment], 1998. ISBN 9781873394298.
# Engyophrys sanctilaurentii

Engyophrys sanctilaurentii és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 20 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes centrals del Pacífic Oriental (des de Mèxic fins a Perú).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Eldon (Missouri)

Eldon és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 4.895 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eldon tenia 4.895 habitants, 2.194 habitatges, i 1.270 famílies. La densitat de població era de 559,2 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 22,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.103 $ i la renda mediana per família de 34.621 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.818 $ mentre que les dones 17.690 $. La renda per capita de la població era de 15.015 $. Entorn del 12% de les famílies i el 15,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Eldon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eldon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Ermita de Sant Antoni (la Torre de l'Espanyol)

Sant Antoni és una ermita catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, al sud del nucli urbà de la Torre de l'Espanyol, al peu de la muntanya del lo Tormo (Ribera d'Ebre) Edifici de planta rectangular que consta d'una sola nau amb absis no marcat en planta. L'interior presenta la nau coberta amb una volta de canó dividida per un arc toral que es recolza sobre una pilastra. Entre l'arc i la pilastra hi ha una cornisa que envolta la nau, interrompuda a l'alçada de la fornícula, que és d'arc de mig punt i està situada a la zona de l'absis. Aquesta conté la imatge de Sant Antoni de Pàdua. La capella està coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana. A l'exterior la fornícula sobresurt del mur i es recolza damunt d'un sòcol i un banc de pedra. Com a coronament destaca un petit capcer ondulant, al centre del qual hi ha el nom de "Sant Antoni" amb lletres de ferro. Sota d'aquest hi ha un òcul. Té un petit porxo obert en arc de carpanell que cobreix l'entrada. La porta d'accés és d'arc rebaixat adovellat que incorpora la inscripció 1861 a la clau. La construcció es troba arrebossada i pintada de color blanc.

## Referències

* ↑ «Ermita de Sant Antoni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Ermita de Sant Antoni». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Ermita de Sant Antoni Abat (Aiora)

L'ermita de Sant Antoni Abat és un temple situat fora del nucli urbà d'Aiora (la Vall de Cofrents, València), en l'entrada de la població venint des d'Almansa. És Bé de Rellevància Local amb identificador número 46.19.044-006.

## Descripció

Es desconeix la data exacta de la construcció de l'ermita, encara que podria ser de mitjan segle xvi, ja que l'any 1555, concretament el dia 18 de desembre, apareix esmentada en els llibres de l'arxiu parroquial. Va ser destruïda durant la Guerra civil i se'n va reconstruir després tot l'interior. Consta d'una sola nau allargada. Als peus trobem un nàrtex amb sostre a un sol vessant, sostingut per bigues de fusta.
L'interior de la construcció està format per quatre arcs gòtics de pedra que arranquen des del pis, sostenint un sostre amb enteixinat pla al centre, i bigues a dos vessants, que conformen la coberta de l'edifici al més pur estil mendicant. El presbiteri de sòl en fang de recent construcció acull un retaule neogòtic amb fornícula per a guardar la imatge del sant. També destaca el púlpit de l'evangeli, fet sobre un pilar octogonal en pedra amb decoració geomètrica.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* ↑ http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/vvaayo1.htm Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Article de l'Ermita de Sant Antonio d'Abad en pàgina Web de turisme d'Aiora.
# Enneapterygius flavoccipitis

Enneapterygius flavoccipitis és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima temperat que viu fins als 22 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central.

## Referències

* ↑ Rüppell W. P. E. S., 1835-1838. Neue Wirbelthiere zu der Fauna von Abyssinien gehörig. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. 1-148, Pls. 1-33. (1835:1-28, Pls. 1-7; 1836:29-52, Pls. 8-14; 1837:53-80, Pls. 15-21; 1838:81-148, Pls. 22-33.) Fische Rothen Meeres 1835-38
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Randall, J.E., 2005. Reef and shore fishes of the South Pacific. New Caledonia to Tahiti and the Pitcairn Islands. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 720 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Randall, J.E., J.T. Williams, D.G. Smith, M. Kulbicki, G.M. Tham, P. Labrosse, M. Kronen, E. Clua i B.S. Mann, 2003. Checklist of the shore and epipelagic fishes of Tonga. Atoll Res. Bull. Núms. 497-508.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Springer, V.G. i T.M. Orrell, 1996. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 5: Chaenopsidae, Clinidae, Dactyloscopidae, Labrisomidae, and Tripterygiidae. Smithson. Contrib. Zool. 576:38.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Enneapterygius fuscoventer

Enneapterygius fuscoventer és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu fins als 5 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Taiwan, les Filipines, Papua Nova Guinea, Fiji, la Samoa Nord-americana i les Illes de la Societat (Polinèsia Francesa).

## Referències

* ↑ Rüppell W. P. E. S., 1835-1838. Neue Wirbelthiere zu der Fauna von Abyssinien gehörig. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. 1-148, Pls. 1-33. (1835:1-28, Pls. 1-7; 1836:29-52, Pls. 8-14; 1837:53-80, Pls. 15-21; 1838:81-148, Pls. 22-33.) Fische Rothen Meeres 1835-38
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (editors), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Enneapterygius etheostomus

Enneapterygius etheostomus és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,5 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja algues.

## Hàbitat

És un peix marí de clima temperat que viu fins als 21 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó (incloent-hi les Illes Ryukyu), la Xina, Corea, Taiwan, Hong Kong i el Vietnam.

## Referències

* ↑ «Enneapterygius etheostomus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Masuda, H. i G.R. Allen, 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.
* ↑ Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* ↑ Shinohara, G., Y. Sato i K. Matsuura, 2000. Coastal fishes of Ishima Island, Tokushima, Japan. Mem. Nat. Sci. Mus. Tokyo 33:175-186.
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species. Tokai University Press, Japó, pp v-866.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.
* ↑ Chen, C.-H., 2004. Checklist of the fishes of Penghu. FRI Special Publication Núm. 4. 175 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (editors), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Eleccions legislatives estonianes de 1932

Les eleccions legislatives estonianes de 1932 se celebraren el 24 i el 23 de maig de 1932 per a escollir els 100 membres del Riigikogu. Les forces agràries foren les més votades i Jaan Teemant fou nomenat primer ministre d'Estònia, però dos anys més tard, a causa de la crisi política viscuda i amb l'excusa de combatre el Vaps, el president Konstantin Päts imposà una nova constitució i donà un cop d'estat.

## Resultats

Cens electoral: 737.930 (sense l'exèrcit) Participació: 495.313 (67,1%) (+ 8.587 militars) Vots nuls: 3.388 (incl. exèrcit); 0.7% Vots vàlids: 500,512; 99.3%
| Bloc electoral /Partit | Votes | % | Seats |
| Partit dels Camperols Units (Ühinenud Põllumeeste Erakond, ÜPE) | 199,035 | 39,8% | 42 |
| Partit de Centre Nacional (Rahvuslik Keskerakond, RKE) | 110,662 | 22,1% | 23 |
| Partit Socialdemòcrata Obrer Estonià (Eesti Sotsialistlik Tööliste Partei, ESTP) | 104,835 | 21,0% | 22 |
| Treballadors d'extrema esquerra i agricultors pobres (Pahempoolsed töölised ja kehvikud) | 25,966 | 5,2% | 5 |
| Unió Nacional Russa a Estònia (Vene Rahvuslik Liit Eestis) | 25,246 | 5,0% | 5 |
| Bloc Electoral Germano-Suec (Saksa-Rootsi valimisblokk) | 15,527 | 3,1% | 3 |
| Unió Nacional de Treballadors (Rahvuslik Töökoondus) | 9,597 | 1,9% |
| Treballadors Socialistes Russos i Partits Agraris (Vene sotsialistlike tööliste ja talupoegade parteid) | 5,191 | 1,0% |
| Societat d'Agricultors (Põllumeeste Ühing) | 4,453 | 0,9% |

## Fonts

* V Riigikogu valimised : 21.-23.maini 1932; Riigi Statistika Keskbüroo = Élections au parlement : de 21.-23. mai 1932; Bureau Central de Statistique de l'Estonie - Tallinn : Riigi Statistika Keskbüroo, 1932
# Escrit sota el sol

Escrit sota el sol (títol original en anglès: The Wings of Eagles) és una pel·lícula dramàtica estatunidenca de John Ford basada en la història de Frank W. "Spig" Wead, estrenada el 1957 i doblada al català

## Argument

Una pel·lícula sobre els inicis de l'Marina dels Estats Units d'Amèrica, abans de l'atac a Pearl Harbor, John Wayne encarna un pilot que viu fortament lligat a la Navy, tot i haver sofert un accident domèstic que el deixa paralític en una cadira de rodes. Comença una nova vida com a escriptor i és contractat com a guionista a Hollywood. Després de l'atac de Pearl Harbor, és enviat al Pacífic com a supervisor per proveir els portaavions.

## Repartiment

* John Wayne: Frank W. 'Spig' Wead
* Maureen O'Hara: Min Wead
* Dan Dailey: Carson
* Ward Bond: John Dodge
* Ken Curtis: John Dale Price
* Edmund Lowe: Amiral Moffett
* Kenneth Tobey: Capità Herbert Allen Hazard
* James Todd: Jack Travis
* Barry Kelley: Capità Jock Clark
* Sig Ruman: Manager
* Henry O'Neill: Capità Spear
* Willis Bouchey: Barton

## Referències

* ↑ Escrit sota el sol
* ↑ «The Wings of Eagles». The New York Times.

## Enllaços externs

* A Filmaffinity
# Eleccions legislatives gregues de 2000

Les eleccions legislatives gregues de 2000 se celebraren el 9 d'abril de 2000. El partit més votat fou el PASOK, i el seu cap Kostas Simitis va formar govern.

## Resultats

| Partit | Partit | Líder | Vots | % | +/– | Escons | +/– |
| | PASOK | Kostas Simitis | 3,007,596 | 43.79 | +2.3 | 158 | −4 |
| | Nova Democràcia | Kostas Karamanlís | 2,935,196 | 42.74 | +4.62 | 125 | +17 |
| | Partit Comunista de Grècia | Aleka Papariga | 379,454 | 5.52 | -0.09 | 11 | +0 |
| | Coalició d'Esquerra i Progrés | Nikos Konstantopoulos | 219,880 | 3.20 | -1.92 | 6 | -4 |
| | Moviment Democràtic Social | Dimitris Tsovolas | 184,598 | 2.69 | -1.74 | 0 | -8 |
| | Unió Democràtica Regional | Mihalis Haralambidis | 32,068 | 0.47 | - | 0 | - |
| | Unió de Centristes | Vasilis Levendis | 23,228 | 0.34 | -0.38 | 0 | +0 |
| | Unió d'Ecologistes | Dimosthenis Vergis | 20,466 | 0.30 | 0.01 | 0 | - |
| | Coalició Nacional Εθνική Συμμαχία | Grigoris Mihalopoulos | 14,703 | 0.21 | - | 0 | - |
| | Primera Línia | Konstantinos Plevris | 12,125 | 0.18 | - | 0 | - |
| | Front d'Esquerra Radical | | 8,132 | 0.12 | -0.03 | 0 | - |
| | Partit Comunista de Grècia (marxista-leninista) | | 7,301 | 0.11 | - | 0 | - |
| | Partit de l'Hel·lenisme | Sotiris Sofianopoulos | 6,272 | 0.09 | -0.09 | 0 | - |
| | Partit Comunista Marxista-Leninista de Grècia | | 5,866 | 0.09 | +0.03 | 0 | +0 |
| | Ecologistes Alternatius | | 3,321 | 0.05 | -0.03 | 0 | - |
| | Partit Liberal | Manolis Kalligiannis | 2,091 | 0.03 | - | 0 | - |
| | Partit Socialista Combatent de Grècia | | 2.026 | 0.0 | +0 | 0 | - |
| | Moviment Autònom dels Treballadors Polítics Αυτόνομο Κίνημα Εργατικής Πολιτικής | Antonios Halaris | 1,145 | 0.02 | +0 | 0 | +0 |
| | OAKKE | | 1,126 | 0.02 | +0 | 0 | - |
| | Altres - Independents | | 923 | 0.01 | | 0 | - |
| | Hristopistia Χριστοπιστία | Efstathios Patsadzis (Ευστάθιος Πατσαντζής) | 305 | 0.00 | | 0 | - |
| | Partit dels Treballadors Grecs Κόμμα Εργαζομένων Ελλήνων, ΚΟ.Ε.ΕΛ. | | 169 | 0.00 | | 0 | - |
| | Partit Nacional Patriòtic Εθνικό Πατριωτικό Κόμμα, Ε.Π.Α.Κ. | | 22 | 0.00 | | 0 | - |
| | Olympismos Ολυμπισμός | | 14 | 0.00 | | 0 | - |
| | Partit Democràtic Panhel·lènic Pau ΠΑ.ΔΗ.ΚΕ. | | 4 | 0.00 | | 0 | - |
| Vots vàlids | Vots vàlids | Vots vàlids | 6,868,011 | 100.00 | | 300 | |
| Vots nuls | Vots nuls | Vots nuls | 158,516 | | | | |
| Total | Total | Total | 7,026,527 (74,96%) | | | | |
| fonts: Resultats oficials del Ministeri d'Interior Grec ||||||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions gregues de l'arxiu d'Adam Carr Arxivat 2004-08-11 a Wayback Machine.
# Enric Bassols i Guiró

Enric Bassols i Guiró (Barcelona, 5 de juliol de 1966) és un antic atleta català especialitzat en llançament de javelina i entrenador. Considerat un dels millors atletes i entrenadors de Catalunya en la seva especialitat.
Pel que fa a clubs, va pertànyer al FC Barcelona i a l'Associació Esportiva L'Hospitalet. Fou deu cops campió de Catalunya Absolut en llançament de javelina, entre 1988 i 2000. També fou campió d'Espanya el 1989, i internacional amb la selecció espanyola, amb la qual participà en la Copa d'Europa A i a la Copa del Món, aquest mateix any.
Com a entrenador dirigí el Nucli de llançament de javelina de la RFEA al CAR de Sant Cugat de 2003 a 2012, alhora que coordinà el Plà especial de javelina del Consell Català de l'Esport. Ha estat entrenador i coordinador del programa de Tecnificació Esportiva del Consell Català de l'Esport (2005-07) a l'Institut d'Atenció Preferent a la Pràctica Esportiva "Lluís Companys" de Ripollet. És coautor del Currículum d'Ensenyament Especial de Tècnic en Atletisme i formador d'entrenadors.

## Palmarès
### Campió de Catalunya

* Llançament de javelina: 1988, 1990, 1991, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000

### Campió Espanya

* Llançament de javelina: 1989

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Enric Bassols Guiró». Gran Enciclopèdia Catalana, 31-12-2011. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat de Catalunya». fcatletisme.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-20. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat d'Espanya». RFEA. Arxivat de l'original el 2017-08-04. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Estranys al museu de Ripoll

Asalto al Museo (traduït al català com Estranys al museu de Ripoll) és un còmic realitzat pel guionista i dibuixant Juan López Fernández, Jan, ambientat al Museu Etnogràfic de Ripoll i protagonitzat per Super Llopis. Va ser publicat per l'editorial Ediciones B el 2012 i traduït al català pel mateix autor i per Florenci Crivillé, conservador històric del museu en 2014 per impuls de l'Ajuntament de Ripoll i, amb l'ocasió, el museu va fer una exposició temporal sobre l'artista.

## Referències

* ↑ «En Superlópez al Museu de Ripoll, per fi en català». Nació Digital, 03-09-2014. [Consulta: 1r abril 2017].
* ↑ «“Estranys al museu de Ripoll” ja es pot trobar en català». televisió del ripollès, 16-09-2014. Arxivat de l'original el 2017-03-13. [Consulta: 30 març 2023].
* ↑ «El dibuixant Jan i en 'Superlópez' assalten de nou el Museu Etnogràfic de Ripoll». Gerio, 14-12-2014. [Consulta: 12 abril 2023].
# Estat de trànsit

Estat de trànsit és un terme utilitzat en metapsíquica per a indicar una condició o un estat psicofisiològic especial, típic de les mèdiums i altres persones durant les sessions d'espiritisme. Molt semblant a l'estat hipnòtic i al somnambulisme, l'estat de trànsit encara no és prou conegut. Sol comportar una notable dissociació de personalitat, així com una gran varietat de fenòmens paranormals.
En antropologia el trànsit és la dissociació simbòlica de la consciència en què el cos apareix com a pont entre el món terrenal i el món sobrenatural. En l'estudi antropològic s'analitza com aquests estats es manifesten de maneres distintes d'acord amb els contextos culturals de cada societat.
Tenint en compte com es considera que l'individu assoleix l'estat de trànsit s'esdevenen dues opcions:
* Una (o més) entitat aliena investeixen el cos de la persona d'aquest estat (possessió, estat mediúmic)
* La persona pren una manifestació espiritual per accedir al món dels esperits (xamanisme)

## Referències

* ↑ «Estat de trànsit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Estat de trànsit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.