OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dante Zucchi

Dante Zucchi (Màntua, ? - ?) fou un tenor italià.
Estudià amb Carlo Montanari a la Regia Scuola di Musica de Parma. Va fer el debut professional al Teatro San Carlo de Nàpols, i des de llavors va actuar a tots els teatres més importants d'Itàlia i Europa en general, incloent el Gran Teatre del Liceu, la Scala i el Covent Garden, on va donar una especialment bona impressió com a Spoletta a Tosca. També va actuar a Filadèlfia amb la Metropolitan Opera.

## Referències

* ↑ Biografia de Carlo Montanari
* ↑ Saxe, Henry. Who's who in music : a biographical record of contemporary musicians. I. Pitman & Sons, 1915.
* ↑ «Opera in Philadelphia. Performance chronology 1900 - 1924». Arxivat de l'original el 2011-04-19. [Consulta: 17 agost 2012].

## Enllaços externs

* Treballs per o sobre Dante Zucchi Arxivat 2022-11-24 a Wayback Machine. en biblioteques (catàleg WorldCat) (anglès)
# De Soirée

De Soireé és un oli sobre tela de 59 × 79 cm realitzat per Romà Ribera i Cirera vers l'any 1894, el qual es troba al Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Context històric i artístic

Romà Ribera va ésser una de les personalitats artístiques més representatives de l'anecdotisme pictòric català, moviment que va dominar l'escena artística catalana de finals del segle xix, al costat d'altres tendències més renovadores. Ribera es caracteritza per emprar, tant en aquesta producció com en d'altres, un llenguatge preciosista i amb un gust molt decoratiu. De fet, els temes pintats per Ribera no deixen d'ésser un mer pretext per a reflectir el poder econòmic i social de la seua clientela, que mostra obertament una inclinació per l'exhibició d'unes llars bigarrades d'un univers objectual de béns molt sumptuosos i cars (mobles, catifes, paravents, gerros). No hi falten, però, en el cas de De Soirée, citacions concretes a la influència que l'estètica japonesa va tindre entre els artistes catalans de finals del segle xix. L'obra de Ribera catalitza els nous valors burgesos del luxe, la riquesa, l'elegància o el confort, i constitueix un autèntic retrat d'època d'un estrat social que mostra un comportament molt sofisticat i hedonista.
Fou llegat per Camil Fabra i Fontanills (marquès d'Alella) el 1902.

## Descripció

Aquest quadre mostra a la figura femenina com una de les constants de la producció de l'artista, des d'una visió molt estereotipada en la qual predominen, com aspectes culturalment associats a l'univers femení, la galanteria i la coqueteria. En definitiva, aquest oli esdevé un autèntic paradigma del que alguns autors han denominat de forma encertada fenomen de la high-class painting.

## Referències

* 1 2 Museu Nacional d'Art de Catalunya (català)
* 1 2 3 Francesc M. Quílez i Corella a Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. Barcelona: MNAC, 2004. ISBN 8480431369. Pàgs. 242-243.

## Enllaços externs

* 1000 Museums Arxivat 2016-02-02 a Wayback Machine. (anglès)
# Cova de Postojna

La cova de Postojna (eslovè: Postojnska jama; alemany: Höhlen von Postojna, Adelsberger Höhlen; italià: Grotte di Postumia) és una cova de 20.570 m de llarg situada a prop de Postojna, Eslovènia. És la cova més gran d'Eslovènia així com un dels llocs més turístics del país, amb més de 32 milions de visites en total.
La cova fou creada pel riu Pivka, durant 2 milions d'anys.
Amb 8 °C de temperatura constant, la cova és accessible sense cap mena d'equipament especial. 5,3 km. de la cova estan oberts al públic.

## Història

La cova va ser descoberta el segle xvii per Janez Vajkard Valvasor, i una nova àrea de la cova va ser descoberta accidentalment el 1818 per Luka Čeč, quan estava preparant les parts conegudes fins llavors de la cova per a una visita de Francesc I, el primer Emperador d'Àustria. El 1819, la cova va ser oberta al públic. Va ser una de les primeres coves d'obertura al públic mitjançant el pagament d'una entrada (1824) i amb un servei de guia (1825). L'any 1872 hi arribà l'enllumenat elèctric, cosa que provocà una expansió de la popularitat de les coves. Aquest mateix any s'inicien les excursions en carretes empeses pels mateixos guies.
A principis del Segle XX es va posar a disposició del públic una locomotora de gas. El 1945, la locomotora de gas va ser reemplaçada per una d'elèctrica.

## Espècies

Només hi ha tres espècies a la cova: l'olm (Proteus anguinus); Leptodirus hohenwarti, un escarabat; i una espècie de salamandra.
A una part de la visita a la cova es visitava una piscina amb olms a dins, però recentment han estat trets, ja que els flaixos de les càmeres tenien efectes sobre la pell sensible dels olms.

## Galeria

* Entrada a la cova.
* Les coves el 2003.
* La sala "The Concert Hall", amb capacitat per a 10.000 persones.

## Vegeu també

* Postojna

## Referències

* ↑ Pàgina web de les coves de Postojana Arxivat 2008-06-12 a Wayback Machine.. (anglès). També disponible en altres llengües. Accedit el 10 de juliol de 2008.
* ↑ The Slovenia Times, 32 Million People Have Visited Postojna Cave Arxivat 2011-05-16 a Wayback Machine.. (anglès). Accedit el 10 de juliol de 2008.
* ↑ Balkanology, Postojna Cave. (anglès). Accedit el 10 de juliol de 2008.
* ↑ La misteriosa Cova de Postojna. Burger.si. (anglès). Accedit el 10 de juliol de 2008.
* ↑ Postojna Cave, Slovenia. (anglès). Accedit el 10 de juliol de 2008.
* ↑ Johann Weichard Valvasor, Die Ehre dess Hertzogthums Crain: das ist, Wahre, gründliche, und recht eigendliche Belegen- und Beschaffenheit dieses Römisch-Keyserlichen herrlichen Erblandes, Laybach 1689; reprint Ljubljana 1984
* ↑ Web oficial de la cova de Postojna Arxivat 2008-06-12 a Wayback Machine.. (anglès). Accedit el 10 de juliol de 2008.
* ↑ The Slovenia Times, Postojna Cave - A cave with a glorious history. Arxivat 2011-05-16 a Wayback Machine. (anglès). Accedit el 10 de juliol de 2008.
* ↑ Life Class, Postojna Cave. (anglès). Accedit el 10 de juliol de 2008.
* ↑ EDGE :: Amphibian Species Information - Olm. (anglès). Accedit el 10 de juliol de 2008.
* ↑ Postojna. Visitljubljana.si. (anglès)
# Cova de Ses Llagostes

Sa cova de ses llagostes és una cova de Sant Antoni de Portmany (Eivissa) utilitzada actualment com aquàrium. La cova deu aquest sobrenom a la utilitat de viver que tradicionalment es va donar a la gruta., entre el caló des Moro i cala Gració.
Va ser emprada com a viver de peixos i, sobretot llagostes, amb cinc entrades d'aigua en totes les direccions possibles que avui dia encara es conserven, garantint així la correcta circulació i oxigenació de l'aigua.
Les llagostes eren exportades la majoria a Barcelona i a altres ciutats. La cova també era emprada com a criador.
En 1989, la cova va ser oberta com aquàrium i ara és una atracció turística. S'especialitza a fer guies instructives sobre les espècies autòctones de la zona mediterrània.
Una anècdota del aquàrium és que antigament allí habitava el “vell marí” i va desaparèixer a causa dels problemes que ocasionava als pescadors locals.
Hi ha diferents tipus d'animals com: tortugues, peixos aranya, orenetes, llagostes, etc.
Des de l'any 1995 l'ajuntament patrocina la prova de natació Travessia cova de ses Llagostes, organitzada pel Club de Triatló Trijasa.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Punta de sa Llagosta
* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, caló des Moro
* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, cala Gració
* ↑ «Història de l'Aquarium de Cap Blanc». Arxivat de l'original el 2016-07-01. [Consulta: 11 juny 2015].
* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Travessia cova de ses Llagostes
# Denis Thatcher

Denis Thatcher (10 de maig de 1915 – 26 de juny de 2003) va ser un empresari britànic, espòs de l'ex-Primera Ministra del Regne Unit, Margaret Hilda Thatcher, amb qui va tenir dos fills. Va nàixer a Lewisham, Londres, fill major del matrimoni neozelandés de Thomas Herbert Jack Thatcher, i la seua esposa Lilian Kathleen. És la persona a la qual més recentment, fora de la família real, se li ha concedit un títol hereditari. Va morir d'un càncer pancreàtic, en un hospital londinenc de Westminster, als 88 anys.

## Bibliografia

* Carol Thatcher, Below the parapet: the biography of Denis Thatcher, Londres: HarperCollins, 1996. (ISBN 9780002556057)
# Desmostachya

Desmostachya és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* D. bipinnata (L.) Stapf
* D. cynosuroides Stapf ex Massey
# Dinteville

Dinteville és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 63 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Dinteville era de 63 persones. Hi havia 27 famílies de les quals 9 eren unipersonals (9 dones vivint soles i 9 dones vivint soles), 9 parelles sense fills i 9 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 48 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 47 eren cases i 1 era un apartament. Dels 30 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 7 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Dinteville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 32 persones, 28 eren actives i 4 eren inactives. De les 28 persones actives 27 estaven ocupades (16 homes i 11 dones) i 1 aturada (1 home). De les 4 persones inactives 2 estaven jubilades i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de transport.
L'any 2000 a Dinteville hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Dinteville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Dinteville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Decantador

Un decantador és una mena de recipient en forma d'ampolla de vi amb un ampli cos amb la doble finalitat de decantar les restes sòlides del vi, a més de permetre-li respirar i que d'aquesta manera mostri millor la seua aroma. Els decantadors poden variar en volum, forma i disseny. Per regla general se solen fabricar amb materials inerts (com ara el vidre) i solen contenir en volum una ampolla estàndard de vi (0,75 litres).

## Vegeu també

* Defectes del vi

## Referències

* ↑ J. Robinson (ed) "The Oxford Companion to Wine" Third Edition pg 223-225 Oxford University Press 2006 ISBN 0-19-860990-6
# Diego Gómez García

Diego Ernesto Gómez García, més conegut com a Diego Gómez, (Malva-rosa, València, 28 d'abril de 1958) és un professor, polític i activista valencià, expresident d'Escola Valenciana i alcalde d'Alzira entre 2015 i 2023.

## Biografia

Nascut al barri de la Malva-rosa de la ciutat de València, Diego ha dedicat la major part de la seua vida a fer de mestre d'escola a la Ribera, primer a Carcaixent i després a Alzira. Durant 8 anys ha presidit l'associació Escola Valenciana.
Una volta va deixar d'estar al capdavant de l'associació pedagògica, va començar a interessar-se per la situació política del País Valencià, formant la plataforma En Moviment.
A les eleccions municipals de 2011 va anar com a número 3 de la llista de Compromís per Alzira, eixint elegit regidor. De manera simbòlica, també va anar en les últimes posicions de la llista de Coalició Compromís a les eleccions a les Corts Valencianes de 2011.
En setembre de 2011, es va postular com a precandidat de Compromís a les eleccions generals espanyoles de 2011. Finalment va tancar simbòlicament la llista electoral que encapçalava Joan Baldoví.
A les eleccions municipals de 2015 va presentar-se com a candidat a l'alcaldia d'Alzira, augmentant fins a 6 regidors la representació de Compromís i convertint-se en la primera opció d'esquerres a la ciutat. El juny de 2015 va ser elegit alcalde d'Alzira amb el suport de PSPV i EU.
Després de les eleccions municipals de 2019, Compromís va obtindre 9 regidors dels 21 totals que componen la corporació municipal d'Alzira, esdevenint així la força més votada i amb més representació. Seguidament, Diego Gómez fou reelegit alcalde d'Alzira el 15 de juny de 2019 amb els vots de Compromís i el PSPV. A les eleccions municipals de 2023 no va presentar-se com a candidat, i el nou alcalde fou Alfons Domínguez, també de Compromís.

## Referències

* ↑ Resolución del Ayuntamiento de Alzira sobre el otorgamiento de autorización para actuar como entidad colaboradora en la recaudación municipal a Caixa Popular-Caixa Rural Coopetativa de Crèdit Valenciana.-BOE 26/07/2021
* 1 2 Fandos, Pascual. «Alfons Domínguez, de Compromís, nuevo alcalde de Alzira» (en castellà), 17-06-2023. [Consulta: 25 juny 2023].
* ↑ Diego Gómez: ´Está superado el debate del origen del valenciano, el problema es su uso social´ - Entrevista a Levante-EMV del 21 de febrer de 2010 (castellà)
* ↑ Entrevista a Valencianisme.com del 23 octubre de 2009
* ↑ Bastidas serà alcaldessa(13) però no diputada,el PSOE(4) perd 1, Compromís (3) guanya 2, i EU (1) torna a l'Ajuntament d'Alzira notícia a Riberaexpress del 20 de setembre
* ↑ Diego Gómez y Joan Baldoví se disputan ser el cartel electoral de Compromís - notícia a Levante-EMV del 12 d'agost de 2011 (castellà)
* ↑ Joan Baldoví, candidat de Compromís a les eleccions del 20 de novembre notícia a Valencianisme.com del 24 de setembre de 2011
* ↑ «Diego Gómez (Compromís) serà alcalde d'Alzira quatre anys després de l'acord amb PSPV i EUPV». Diari La Veu, 12-06-2015.

## Enllaços externs

* El Compromís de Diego Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. bloc polític de Diego Gómez
# Don Juan en los infiernos

Don Juan en los infiernos és una pel·lícula espanyola dirigida per Gonzalo Suárez l'any 1991.

## Argument

Tot transcorre en els temps de Felip II quan comença a perdre totes les terres conquerides pel seu pare Carles I. Davant d'aquest panorama apareix Don Joan (Fernando Guillén), un home que veurà complerts els seus desitjos...

## Repartiment

* Fernando Guillén: Don Juan
* Mario Pardo: Esganarel
* Charo López: Doña Elvira
* Héctor Alterio: Pare de Don Juan
* Ana Álvarez: Noia India
* Manuel de Blas:
* Iñaki Aierra: Rei Felip II
* Olegar Fedoro: Marit
* Yelena Samarina: Dama Ermita
* Ayanta Barilli: Dama
* Alicia Sánchez: Prostituta
* Gabriel Latorre: Servent Dama
* Celestino Diaz: Servent Doña Elvira
* Carmen Lozano: Superiora
* Fernando Ransanz: Bisbe

## Comentaris

Basat en Don Joan o el festí de pedra de Molière. La pel·lícula va ser rodada a Madrid, Segòvia, El Escorial, Toledo, Sanabria, Guadalajara i Conca.
* "Suárez fa una de les seves millors pel·lícules amb aquesta excessiva, barroca, preciosista i inquietant adaptació del mite de Don Juan. El carro tirant del cargol de mar i l'últim viatge cap a la mort amb barca no s'oblida"

## Premis i nominacions

1991

### Premis

* Premi Goya a la millor interpretació masculina protagonista per Fernando Guillén

### Nominacions

* Premi Goya a la millor pel·lícula
* Premi Goya a la millor música original per Alejandro Massó
* Premi Goya a la millor fotografia per Carlos Suárez
* Premi Goya a la millor direcció artística per Wolfgang Burmann
* Premi Goya a la millor direcció de producció per Alejandro Vázquez
* Premi Goya al millor disseny de vestuari per Yvonne Blake

## Referències

* ↑ filmaffinity. Don Juan en los Infiernos (en castellà). filmaffinity.
* ↑ amg. Don Juan en los Infiernos (en anglès). amg.
* ↑ Ocaña, Javier Cinemanía.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2013-01-16 a Wayback Machine.
# Deering (Dakota del Nord)

Deering és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 118 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Deering tenia 118 habitants, 42 habitatges, i 33 famílies. La densitat de població era de 650,9 hab./km².
Dels 42 habitatges en un 40,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,4% hi vivien parelles casades, en un 2,4% dones solteres, i en un 21,4% no eren unitats familiars. En el 19% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 38,1% entre 25 i 44, un 16,1% de 45 a 60 i un 6,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 124,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.750 $ i la renda mediana per família de 45.313 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.719 $ mentre que les dones 14.375 $. La renda per capita de la població era de 13.316 $. Entorn del 2,9% de les famílies i el 10% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Deering». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Deering». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Deering (Alaska)

Deering és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2007 tenia 140 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Deering tenia 136 habitants, 42 habitatges, i 28 famílies La densitat de població era de 10,2 habitants/km².
Dels 42 habitatges en un 40,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 21,4% hi vivien parelles casades, en un 33,3% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 23,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,7% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 17,6% de 45 a 60 i un 7,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones hi havia 109,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 115,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.333 $ i la renda mediana per família de 43.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.875 $ mentre que les dones 25.625 $. La renda per capita de la població era d'11.000 $. Cap de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Deering». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 15 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Deering». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 15 juliol 2010].
# Dragonwyck

Dragonwyck és una pel·lícula estatunidenca de Joseph L. Mankiewicz, estrenada el 1946.

## Argument

Una família camperola rep un correu d'un cosí allunyat demanant la presència d'una de les seves filles per a una feina de senyora de companyia; aquesta situació molt avantatjosa és del gust de la jove Miranda que queda fascinada pel seu cosí Nicolas. A la mort de la seva esposa, demana la mà de Miranda amb l'esperança de tenir un fill per perpetuar la tradició d'arrendament de la qual la seva família és hereva des de fa 200 anys.

## Repartiment

* Gene Tierney: Miranda Wells
* Walter Huston: Ephraim Wells
* Vincent Price: Nicholas Van Ryn
* Glenn Langan: Doctor Jeff Turner
* Anne Revere: Abigail Wells
* Spring Byington: Magda
* Connie Marshall: Katrine Van Ryn
* Harry Morgan: Klaus Bleecker
* Vivienne Osborne: Johanna Van Ryn
* Jessica Tandy: Peggy O'Malley
* Trudy Marshall: Elizabeth Van Borden
I, entre els actors que no surten als crèdits:
* Gertrude Astor: Infermera
* Walter Baldwin: Tom Wilson, un granger
* Charles Waldron: Un granger

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge s'ha desenvolupat del 12 de febrer al 4 de maig de 1945.
* La pel·lícula va aconseguir 3 milions de dòlars.
* Dragonwyck havia de ser rodat inicialment per Ernst Lubitsch, però aquest, víctima d'una crisi cardíaca, va deixar el projecte a Mankiewicz, que signa aquí la seva primera pel·lícula.
* Primera col·laboració entre Gene Tierney i el cineasta, l'actriu rodarà de nou sota la seva direcció a El fantasma i la senyora Muir (1947).
* És molt versemblant que Disney s'hi hagi inspirat pels seus dibuixos animats Beauty and the Beast: el pentinat i el vestit de l'heroïna, així com la seva mateixa cara, semblen inspirats en Gene Tierney; la veu de Vincent Price s'assembla a la del personatge de la bèstia en la versió original. Finalment la bèstia es retira sovint a l'ala oest on ningú hi pot anar excepte ell mateix, la qual cosa reprodueix el tancament de Nicholas a la seva torre, a Dragonwyck.

## Referències

* ↑ «Dragonwyck». The New York Times.

## Enllaços externs

* Critica DevilDead Arxivat 2013-04-06 a Wayback Machine. (francès)
# Dragonfly (desambiguació)

«Dragonfly» té aquests significats:
La paraula anglesa dragonfly ('libèl·lula') pot referir-se a:
* DragonFly BSD: Sistema operatiu (informàtica) que aparegué el 2003.
* Dragonfly (sonda espacial): Missió espacial de la NASA.
* Dragon 2 DragonFly: Un prototip de coet reutilitable de SpaceX.
* Dragonfly (banda croata): Grup que va representar Croàcia a l'Eurovisió el 2007.
* Dragonfly (AC Comics): una superheroïna que va ser membre del grup exclusivament femení Femforce
* Dragonfly (Marvel Comics): una supermalvada
* Dragonfly (Øyenstikker a la versió original en noruec): pel·lícula teatral noruega del 2001, de Marius Holt
* Dragonfly: pel·lícula del 2002, dirigida per Tom Shadyac