OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Recopa d'Europa de futbol 1982-83

La Recopa d'Europa de futbol 1982-83 fou la vint-i-tresena edició de la Recopa d'Europa de futbol de futbol. La final fou guanyada per l'Aberdeen FC davant del Reial Madrid.

## Ronda preliminar

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Aberdeen FC | 11-1 | FC Sion | 7-0 | 4-1 |
| Swansea City FC | 3-1 | SC Braga | 3-0 | 0-1 |

## Primera ronda

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Coleraine F.C. | 0-7 | Tottenham Hotspur FC | 0-3 | 0-4 |
| FC Torpedo Moscou | 1-1(c) | Bayern de Múnic | 1-1 | 0-0 |
| Aberdeen FC | 1-0 | KS Dinamo Tirana | 1-0 | 0-0 |
| ÍBV | 0-4 | Lech Poznań | 0-1 | 0-3 |
| Swansea City FC | 17-0 | Sliema Wanderers | 12-0 | 5-0 |
| PFC Lokomotiv Sofia | 2-5 | Paris Saint-Germain FC | 1-0 | 1-5 |
| Dynamo Dresden | 4-4(c) | B93 | 3-2 | 1-2 |
| K. Waterschei S.V. Thor Genk | 8-1 | FA Red Boys Differdange | 7-1 | 1-0 |
| Galatasaray SK | 3-2 | Kuusysi Lahti | 2-1 | 1-1 |
| FK Austria Wien | 3-2 | Panathinaikos FC | 2-0 | 1-2 |
| Lillestrøm S.K. | 0-7 | Estrella Roja de Belgrad | 0-4 | 0-3 |
| FC Barcelona | 9-1 | Apollon Limassol FC | 8-0 | 1-1 |
| Limerick FC | 1-2 | AZ Alkmaar | 1-1 | 0-1 |
| Inter Milan | 3-2 | Slovan Bratislava | 2-0 | 1-2 |
| FC Baia Mare | 2-5 | Reial Madrid | 0-0 | 2-5 |
| IFK Göteborg | 2-4 | Újpesti Dózsa | 1-1 | 1-3 |

## Segona ronda

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Tottenham Hotspur FC | 2-5 | Bayern de Múnic | 1-1 | 1-4 |
| Aberdeen FC | 3-0 | Lech Poznań | 2-0 | 1-0 |
| Swansea City FC | 0-3 | Paris Saint-Germain FC | 0-1 | 0-2 |
| B93 | 1-6 | K. Waterschei S.V. Thor Genk | 0-2 | 1-4 |
| Galatasaray SK | 3-4 | FK Austria Wien | 2-4 | 1-0 |
| Estrella Roja de Belgrad | 3-6 | FC Barcelona | 2-4 | 1-2 |
| AZ Alkmaar | 1-2 | Inter Milan | 1-0 | 0-2 |
| Reial Madrid | 4-1 | Újpesti Dózsa | 3-1 | 1-0 |

## Quarts de final

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Bayern de Múnic | 2-3 | Aberdeen FC | 0-0 | 2-3 |
| Paris Saint-Germain FC | 2-3 | K. Waterschei S.V. Thor Genk | 2-0 | 0-3(pr) |
| FK Austria Wien | 1(c)-1 | FC Barcelona | 0-0 | 1-1 |
| Inter Milan | 2-3 | Reial Madrid | 1-1 | 1-2 |

## Semifinals

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Aberdeen FC | 5-2 | K. Waterschei S.V. Thor Genk | 5-1 | 0-1 |
| FK Austria Wien | 3-5 | Reial Madrid | 2-2 | 1-3 |

## Final

A Göteborg, l'Aberdeen es convertí en el tercer equip escocès a guanyar un títol europeu (després del Celtic de Glasgow i el Glasgow Rangers). Sota una pluja insistent, l'Aberdeen derrotà el Reial Madrid per 2 gols a 1, resultat que es repetia per tercera vegada consecutiva en una final de la Recopa d'Europa de futbol.
| Aberdeen FC | 2 – 1 | Reial Madrid |
| Eric Black 7' John Hewitt 112' | | Juanito 14' |
* Guanyador de la Recopa d'Europa 1982-83
* Aberdeen FC Primer títol

## Enllaços externs

* Detalls a la web de la UEFA
* RSSSF
# Jean-Marie Lejeune

Jean-Marie Lejeune (Dison, 6 d'agost de 1949) és un ex-pilot de trial belga. Durant els anys 70 va ser un dels competidors destacats del Campionat del Món de trial. A banda, va guanyar el Campionat de Bèlgica de trial els anys 1974, 1977 i 1978. Procedent d'una família afeccionada al motociclisme, el seu pare, Jean Lejeune, fou un dels pioners i impulsors del trial a Bèlgica i per extensió al continent, i el seu germà petit, Eddy Lejeune, fou Campió del Món de trial tres anys seguits.
Jean-Marie Lejeune fou qui introduí la figura del “motxiller” en l'esport del trial (el seu era Charly Demathieu, futur encarregat del sistema de classificacions del Campionat del Món). Justament el 1982, any del primer títol de son germà Eddy, Jean-Marie va decidir passar a fer-li de motxiller, tot i seguir competint.

## Palmarès

| Any | Motocicleta | Campionat del Món | Campionat de Bèlgica |
| 1968 | Honda | 11è | |
| 1969 | Honda/Montesa | 20è | |
| 1970 | Montesa | 20è | |
| 1971 | Montesa | 12è | |
| 1972 | Montesa | 17è | |
| 1973 | Montesa | 12è | |
| 1974 | Montesa | 13è | 1r |
| 1975 | Montesa | - | |
| 1976 | Montesa | - | |
| 1977 | Montesa | 12è | 1r |
| 1978 | Montesa | 8è | 1r |
| 1979 | Montesa | 10è | |
| 1980 | Montesa | 18è | |
| 1981 | Montesa | - | |
| 1982 | Montesa | 25è | |
| 1983 | Montesa | - | |
| 1984 | Montesa | 23è | |
| 1985 | Honda | 26è | |
| Total títols | Total títols | 0 | 3 |

### Notes

* ↑ Fins al 1974 el Campionat era d'Europa, i a partir de 1975 va passar a anomenar-se Campionat del Món
* ↑ Al total de títols s'hi compten tots els campionats estatals o internacionals guanyats

## Referències

* ↑ «The podium... Lejeune Jean Marie» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 15 febrer 2011].
* ↑ «'Papa' Lejeune passes away» (en anglès). trialsguru.net, 06-07-2016. [Consulta: 23 octubre 2022].
* 1 2 3 San Martín, Horacio. «Eddy Lejeune, tres veces Campeón del Mundo» (en castellà). todotrial.com. [Consulta: 17 març 2010].
* ↑ «World. Lejeune Jean Marie» (PDF) (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 17 març 2010].

## Enllaços externs

* Vídeo de Jean-Marie Lejeune amb la Montesa al Campionat de Bèlgica de 1976 (francès)
* Imatge de Jean-Marie Lejeune amb la Montesa Cota 348 cap a 1977 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Jotapata

Jotapata (grec antic: Ἰωτάπατα, llatí: Jotapata) va ser una ciutat de Galilea a la cimera d'un turó envoltada per tres barrancs infranquejables i en una posició molt ben defensada, a mig camí entre Ptolemais i el llac Tiberíades, i al nord de Natzaret.
La ciutat és famosa per haver resistit els atacs de Vespasià durant la Primera Guerra Judeo-romana que comandava tres legions, la V Macedònica, la X Fretensis i la XV Apollinaris. Flavi Josep que comandava els defensors de la ciutat, va narrar després a La guerra jueva les vicissituds del setge i la conquesta. L'autor diu que hi van morir quaranta mil defensors i 1200 van caure presoners. Vespasià va fer arrasar el lloc fins als fonaments (juliol del 67). Ha estat identificada amb el modern lloc de Tell Jafat, al nord de Sepphoris.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Jotapata». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 1r novembre 2022].

## Vegeu també

* El problema de Flavi Josep
# Caseta típica (Alcarràs)

La Caseta típica és una obra d'Alcarràs (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Típica caseta entre mitgeres de planta baixa i pis, on es barregen tots els elements constructius populars: base de les parets de pedra (restes de les muralles), portal d'arc rebaixat, parets de terra cuita, tobes i totxo modern, emmarcaments de les finestres fets amb pedra; per la coberta teula àrab.

## Referències

* ↑ «Caseta típica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 octubre 2018].
# Castell de Bourscheid

El Castell de Bourscheid (Château de Bourscheid en francès, Burg Bourscheid en alemany) és un castell medieval situat prop de la ciutat de Bourscheid, al nord-est de Luxemburg. Està situat en un jaciment arqueològic amb restes que es remunten a l'època de l'antiga Roma. S'alça uns 150 metres per sobre del riu Sauer i està rodejat per una muralla circular amb 11 torres de guaita.

## Referències

* ↑ «Bourscheid Castle». Visit Luxemburg. Arxivat de l'original el 11 de juliol 2015. [Consulta: 4 agost 2015].
# Castell de Boí

El Castell de Boí és un castell medieval del poble de Boí, en el terme de la Vall de Boí, dins de l'antic terme de Barruera, pertanyent a l'Alta Ribagorça. És a l'extrem nord-oest del mateix nucli del poble de Boí.
En queden poques restes, però es pot reconèixer perfectament l'emplaçament i fins i tot la seva morfologia.

## Bibliografia

* BOIX I POCIELLO, Jordi. "Castell de Boí", a Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7.
# Cesare Lovati

Cesare Lovati (25 de desembre de 1891 - 22 de juliol de 1961) va ser un futbolista professional italià nascut a l'Argentina, que va jugar com a migcampista, i posteriorment entrenador de futbol. Va representar la selecció italiana als Jocs Olímpics d'estiu de 1920.

## Referències

* ↑ «Cesare Lovati». Olympedia. [Consulta: 15 agost 2021].

## Enllaços externs

* Perfil a MagliaRossonera.it (en italià)
* Tapes internacionals Arxivat 2012-08-06 a Wayback Machine. a FIGC.it (en italià)
# Castelo de Vide

Castelo de Vide és un municipi portuguès, situat al districte de Portalegre, a la regió d'Alentejo i a la subregió de l'Alto Alentejo. L'any 2006 tenia 3.748 habitants. Limita al nord-est amb Valencia de Alcántara, a l'oest amb Marvão, al sud amb Portalegre, al sud-oest amb Crato i a l'oest i nord-oest amb Nisa.

## Població

Població del concelho de Castelo de Vide (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 7006 | 6031 | 6614 | 6837 | 6538 | 4187 | 4145 | 3872 | 3780 |

## Freguesies

* Nossa Senhora da Graça de Póvoa e Meadas
* Santa Maria da Devesa (Castelo de Vide)
* Santiago Maior (Castelo de Vide)
* São João Baptista (Castelo de Vide)

## Personatges il·lustres

* Garcia de Orta (1501-1568) metge i científic.
# Castell de l'Alcúdia de Veo

El Castell d'Alcúdia de Veo està situat al nord del mateix municipi d'Alcúdia de Veo, a la Plana Baixa (País Valencià). És una fortalesa d'origen àrab que se situa sobre una muntanya de forts pendents front de la població, a la riba esquerra del riu Veo.

## Descripció

El castell, de planta irregular, comptava amb diversos recintes emmurallats. L'exterior islàmic compta amb torres de quatre altures i planta quadrada amb sageteres i rematades per merlets, les quals estan realitzades amb tàpia.
En el seu interior comptava amb un altre recinte configurant un doble cinturó defensiu. En època cristiana es va afegir un nou mur al voltant de la torre de l'homenatge de planta circular i construïda amb pedra de peredar.

## Enllaços externs

* Catàleg del Patrimoni Cultural Valencià
* CastillosNet Arxivat 2013-08-09 a Wayback Machine. i naturayeducación Arxivat 2011-03-05 a Wayback Machine. Informació i imatges sobre el Castell de Veo.
* 1 2 URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2255. Data de consulta: 21 agost 2023.
# Castell de l'Areny

Castell de l'Areny és un municipi de la comarca del Berguedà.
En el seu terme hi ha les restes de l'antic poble de Sant Romà de la Clusa.
El nom prové d'un antropònim germànic: estan documentades expressions com Castellum Athalasindi, és a dir, castell (en llatí) d'Athalasind. El nom de persona Athalasind va evolucionar en català a Alareny (la terminació germànica -sind dona, en català, -reny o -rén). A partir de Castell d'Alareny s'interpretaria com a Castell de l'Areny.

## Geografia

* Llista de topònims de Castell de l'Areny (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Demografia

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 10 | 10 | 12 | 138 | 389 | 612 | 358 | 271 | 249 | 253 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 256 | 292 | 243 | 182 | 105 | 63 | 46 | 61 | 41 | 41 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 52 | 48 | 48 | 61 | 65 | 68 | 78 | 75 | 73 | 75 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 69 | 72 | 67 | 69 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Referències

* ↑ Coromines, Joan. «Noms de lloc d'origen germànic». A: Joan A. Argenter. Miscel·lània Fabra: recull de treballs de lingüística catalana i romànica dedicats a Pompeu Fabra. Institut d'Estudis Catalans, 1998, p. 112. ISBN 9788472834194 [Consulta: 28 gener 2011].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Castell de l'Arquebisbe

El castell de l'Arquebisbe és un edifici desaparegut de Valls (Alt Camp). L'única resta que en queda és la portalada, declarada bé cultural d'interès nacional. El pati d'armes del castell s'ha convertit en l'actual plaça del Pati.

## Notícies històriques

Castell palau documentat el 1151. L'antic Castell de l'Arquebisbe, convertit en casa senyorial a les darreries del segle xviii i començaments del següent, és un dels edificis que es poden trobar més característics del seu gènere: conté valuosos mobles i indumentària del xviii. Va ser anomenat "Castell de l'Arquebisbe" perquè els senyors de la jurisdicció vallenca van ser els arquebisbes de Tarragona. El nom de "El Pati" de la plaça, correspon a l'antic pati d'armes.
El castell, amb la funció de casal, va passar a ser propietat de la família Baldric. El primer propietari seglar va ser Pau Baldric, doctor en Filosofia, que en temps de la guerra napoleònica, "convirtió su casa y residencia del Castillo en Hospital Militar durante la Guerra".
A l'edifici es va allotjar, el 3 d'abril de 1814, el rei Ferran VII d'Espanya, acompanyat d'alguns familiars.

## Referències

* 1 2 3 4 «Portalada del Castell de l'Arquebisbe». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2013].
* ↑ «Portalada del Castell de l'Arquebisbe». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* ↑ «Font i Plaça del Pati». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2013].
# Cefaló

* No s'ha de confondre amb Cefalió, historiador d'època romana (segle ii).
Cefaló de Gergis (en grec antic: Κεφάλων, llatí: Cephalon) és el pseudònim que va emprar l'historiador Hegesíanax per escriure una part de la seva obra historiogràfica.
Segons les interpretacions modernes, basades en el testimoni d'Ateneu de Nàucratis, l'historiador hel·lenístic Hegesíanax hauria fet servir un pseudònim inventat per donar més credibilitat a la seva obra. Així, la seva obra històrica, en què explicava tota la història de la Tròada fins al seu temps, contenia una primera part en què s'explicaven tots els fets que pertanyen al relat mític (el cicle troià); per donar més prestigi a la seva versió, hauria fingit que el text no era seu, ans que solament l'havia trobat entre documents antics, i que anava signat per un antic savi, natural de Gergis, a la Tròada, cosa que hauria donat veracitat al seu testimoni.
Entre els autors que utilitzaren el text de Cefaló hi ha Demetri d'Escepsis, Estrabó, Dionisi d'Halicarnàs, Parteni de Nicea, Pompeu Fest, Pau Orosi i Estèfan de Bizanci, de manera que el text podria haver sobreviscut fins a una època força tardana. Els fragments preservats, en paràfrasi o citació directa, parlen de l'arribada de Dàrdan a la Tròada, del romanç de Paris i Enone, i de la versió del mite d'Enees segons la qual l'heroi va morir a Tràcia i el fundador de Roma (i Càpua) va ser el seu fill, Romos o Ròmil (anàleg de Ròmul).

## Referències

* ↑ Cephalon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 667
* 1 2 «Hegesianax 1». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# Ceredig

Ceredig ap Cunedda va ser el rei fundador de Ceredigion, potser nascut vers el 420 en la regió de Manaw (l'actual comtat escocès de Lothian) del regne de Gododdin, un territori situat al voltant del fiord de Forth.
Hi ha poca informació sobre ell. Es creu que va ser un dels fills de Cunedda i l'avi de sant David de Gal·les. Segons diu la tradició, va arribar al país de Gal·les procedent de Gododdin juntament amb el seu pare i la resta de la família perquè els gal·lesos els van demanar que els ajudessin a fer fora uns invasors procedents de l'illa d'Irlanda. En recompensa per la seva valentia, el pare el va posar a càrrec d'una porció del territori reconquerit als irlandesos, que des de llavors es va anomenar Ceredigion.
Ceredig va tenir una filla anomenada Ina, que es creu que podria ser santa Ina, a la qual hi ha una església dedicada a Llanina, municipi de New Quay, comtat de Ceredigion.

## Referències

* ↑ Wakeman, 1853, p. 378.
* ↑ Grifiths, 1882, p. 238.
* ↑ Echard i Rouse, 2017, p. 594.
* ↑ Baring-Gould i Fisher, 1911, p. 318.

## Bibliografia

* Baring-Gould, Sabine; Fisher, John. Lives of the British Saints. Honourable Society of Cymmrodorion, 1911.
* Echard, S; Rouse, R. The Encyclopedia of Medieval Literature in Britain. John Wiley & Sons, 2017.
* Griffiths, T J. The Cambrian, Volums 2-4, 1882.
* Wakeman, Thomas. Lives of the Cambro British Saints. Rees, 1853.
# Cereceda de la Sierra

Cereceda de la Sierra és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2009 | 2010 |
| 128 | 109 | 92 | 94 | 128 | 101 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2008-12-03 a Wayback Machine.
# Castell del Riu

El Castell del Riu és una construcció que es troba a quatre4 quilòmetres de la localitat d'Asp a la comarca del Vinalopó Mitjà), sobre un monticle situat prop de la confluència del Tarafa amb el Vinalopó. Des del seu emplaçament es poden veure també el Castell de la Mola a Novelda i la torre de Montfort del Cid.

## Característiques

El lloc ja era ocupat pels ibers que li donaven el nom d'Aspis però va quedar deshabitat després. El castell és d'origen almoràvit, concretament del primer terç del segle xii, i va ser el nucli del primer assentament d'Asp, amb el nom d'Asp el Vell. Hauria albergat des de principi del segle xii una comunitat de camperols refugiats. És un assentament de nova planta que no constitueix ni una reocupació ni una continuïtat d'un antic assentament islàmic. S'hi ha trobat abundant material de ceràmica i de metall del segle xii i principi del xiii, però cap moneda.
Va ser abandonat al segle xiii. Actualment queden restes notables de les muralles i de les bases de les cinc torres quadrades. La base d'aquesta construcció és de maçoneria, i a partir dels 1,5 metres de tapial i palets. Actualment es troba en ruïnes.

## Referències

* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ «Castillo del Río» (en castellà). Direcció General de Patrimoni Cultural. [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ «Asp». El Vinalopó Mitjà. Universitat de València. [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ Azuar Ruiz, Rafael. «Campesinos fortificados frente a conquistadores feudales enlos valles del Vinalopó». A: II Jornadas de Arqueologia Medieval (en castellà). Alacant: Diputació provincial & Centre d'Estudis Locals del Vinalopó, 2004, p. 278.
* ↑ Azuar Ruis, Rafael. «Castells del Xarq Al Andalus: evolució tipològica i funcionalitat». A: El Castell Vell de Castelló : recuperant el patrimoni, reconstruint la història. Castelló de la Plana: Ajuntament de Castelló, 2018, p. 34-35. ISBN 978-84-16155-47-7.
* ↑ Guichard, Pierre. «La riquesa monetària de l'Àndalus». Història. Política, societat i cultura dels Països Catalans. Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 22 març 2021].

## Bibliografia

* Azuar Ruiz, Rafael. El castillo del Río (Aspe, Alicante). Arqueología de un asentamiento andalusí y la transición al feudalismo (siglos XII-XIII). (en castellà). Alacant: Museu Arqueològic d'Alacant, 1994.
# Challenge Jules Cadenat

El Challenge Jules Cadenat va ser una competició de rugbi francesa creada i organitzada per l'AS Béziers durant els anys 1970. Reunia sota invitació equips de la 1a divisió a principis de temporada fins al 1973; més tard es va jugar a mitjans de juny (de 1974 fins a 1978, any en què es va celebrar per darrer cop).
Aquesta competició duia el nom d'un dels fundadors de l'AS Béziers, Jules Cadenat, antic jugador de l'SCUF, i que fou president de l'ASB i membre del comitè de selecció de l'Équipe de France durant molts anys.

## Palmarès

* 1967: AS Béziers guanya a (?)
* 1968: Anul·lat. El partit RC Narbonne - AS Béziers és interromput al minut 63 després de desencadenar-se disturbis generals, en el moment que el Narbona guanyava 12 - 3
* 1969: AS Béziers guanya a ES Avignon Saint-Saturnin
* 1970: AS Béziers guanta a (?)
* 1971: AS Béziers guanya a SU Agen 28 - 6
* 1972: SU Agen i l'A.S Montferrand empaten 12 - 12. Finalment l'Agen va ser declarat vencedor en benefici dels assaigs marcats (3-0).
* 1973: AS Béziers guanya a SU Agen 28 - 15
* 1974: AS Béziers guanya a SU Agen
* 1975: AS Béziers guanya a CA Brive 46 - 4
* 1976: AS Béziers guanya a SU Agen
* 1977: AS Béziers guanya a RC Narbonne 38 - 28
* 1978: AS Béziers guanya a una Selecció Challenge Cadenat 76 - 20
El 30 de setembre de 1978 es va organitzar també la final del 1r "Trofeu Internacional Cadenat", que reagrupà 4 equips, dels quals 3 eren d'altres lligues. L'AS Béziers guanyà al Glamorgan County RFC, del País de Gal·les, per 31 a 6.
# Chamin

El ħamín o també hamín (judeocastellà, hammin, ḥamin (חמין, חַמִּין) és una espècie de bullit servit durant el Sàbat a les cases dels jueus sefardites. La paraula ħamín té el seu origen etimològic en la paraula hebrea חם—"calor", pel fet que roman durant llarg temps en una font de calor: forn, xemeneia, o una olla de cocció lenta. La font de la paraula prové de la Mixnà Xabbat on ħamín es refereix a una font d'"aigua calenta". A algunes parts del món sefardita aquest tipus de plat s'anomena "s'chinah" o "sh'chinah", mot procedent d'una altra paraula hebrea per a "calor"

## Costums

Com és sabut els sefardites estan sotmesos a la llei jueva i durant la celebració del Sàbat no poden cuinar, la preparació del bullit Txólent té les mateixes regles. Mentre que la Torà proscriu encendre un foc en el període del xabbat, les regles orals esmenten que es pot manejar un foc si ha estat encès abans del xabbat per mantenir el menjar calent. Una branca del judaisme denominada caraisme nega la veracitat de la llei oral i només mengen menjar fred durant el xabbat i consideren herètic l'ús de focs per cuinar i preparar plats com aquests.

## Característiques

Els ingredients i les proporcions d'aquests plats varien de regió en regió. Els sefardites del Kurdistan, per exemple, primer preparen algunes verdures tals com a pebrots, tomàquets, albergínies i cogombre amb carn de vaca i arròs cuit, tot això es posa a la cassola i s'acompanya de carns caixer i cigró perquè aguantin el llarg cuinat al llarg de la nit i part del dia del dissabte. Els jueus de l'Iraq solen cuinar un pollastre amb arròs i ho denominen tebit. Els jueus sefardites del Marroc en fan una versió denominada dafeena que porta espècies com a all, canyella, alguns plats típics de la cuina espanyola com el bullit madrileny provenen d'aquest plat.
Un derivat del ħamín són els ous a la ħamin. Originàriament es cuinaven amb el ħamin uns ous bullits. Els ous són un acompanyament molt popular en els ful medammes (faves a Egipte).

## Bibliografia

* Finkel, Sara (1989). Classic Kosher Cooking. Southfield, Michigan: Targum Press Inc. ISBN 0-944070-14-0.

## Vegeu també

* Txólent - bullit similar al ħamin dels jueus askenazites
* Adafina - bullit històric dels jueus sefardites a Espanya