OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leonardo Ramón Sales

Leonardo Ramón Sales (València, 1940-2020) va ser un empresari i polític valencià.

## Biografia

Empresari dedicat a l'exportació de cítrics, Leonardo Ramón va ser conseller dels governs preautonòmics entre 1978 i 1982, president de la Asociación Valenciana de Empresarios (AVE) entre 1986 i 1987 y president del Consell d'Administració de Radiotelevisió Valenciana (RTVV) entre 1995 i 1999.
Com a membre d'UCD, formà part del Consell del País Valencià, on fou conseller d'indústria i comerç en el govern presidit per Josep Lluís Albinyana (abril 1978-desembre 1979) i en el d'Enric Monsonís Domingo (desembre 1979-setembre 1981). Posteriorment passa a Unió Valenciana, amb qui seria candidat a les eleccions al Parlament Europeu de 1987, no resultant elegit.
En 1995, i arran del Pacte del Pollastre, Leonardo Ramón va ser nomenat director general de Ràdio Televisió Valenciana. Durant el programa especial de tancament de RTVV, realitzat a finals de 2013, va demanar la dimissió d'Alberto Fabra.

## Referències

* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Muere el político y empresario Leonardo Ramón, expresidente de AVE y de RTVV» (en castellà). [Consulta: 10 octubre 2020].
* ↑ Eleccions al País Valencià Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. entrada de 1995 a anuaris.cat
* ↑ Canal 9 aguanta l'emissió per la resistència dels treballadors Arxivat 2014-06-26 a Wayback Machine. comunicat d'USTEC-STEs arran el tancament d'RTVV [consulta:18 de juny de 2014]

## Bibliografia

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
| Precedit per: No existeix | Conseller d'Indústria i Comerç de la Generalitat Valenciana 1978-1981 | Succeït per: Segundo Bru Parra |
| Precedit per: Enric Monsonís i Domingo | Conseller d'Agricultura de la Generalitat Valenciana 1979-1981 | Succeït per: José Antonio Bordils Ferrer |
# Aitzina!

Aitzina! (en basc: Endavant) és una organització política juvenil, enquadrada dins de l'esquerra abertzale, l'àmbit de la qual d'actuació és Iparralde. El seu objectiu és lluitar per «una Euskal Herria sobirana i una societat més justa i igualitària».
Aitzina! neix a Baiona al novembre de 2013 després d'un procés de confluència de joves abertzales als tres territoris bascos integrats en l'Estat francès: Lapurdi, Baixa Navarra i Zuberoa. Una de les seves principals reivindicacions és l'oficialitat del basc i la seva promoció i ús en la vida pública.
A la seva presentació pública va participar-hi el veterà militant de l'esquerra abertzale Philippe Bidart, líder històric del nacionalisme basc d'esquerres a França, així com representants d'Ernai, l'organització homòloga d'Aitzina! en el País Basc i Navarra.

## Vegeu també

* Ernai
* Esquerra abertzale

## Referències

* ↑ «Aitzina!», hacia la unión de los abertzales de izquierda, Gara, 3 de novembre de 2013.
* ↑ Aitzina, la nueva organización juvenil de Iparralde, EITB, 2 de novembre de 2013.

## Enllaços externs

* Pàgina web Arxivat 2017-07-19 a Wayback Machine. (basc) (francès)
# Jigsaw Falling into Place

"Jigsaw Falling into Place" fou el primer senzill extret de l'àlbum In Rainbows, setè disc d'estudi del grup britànic Radiohead.
Inicialment fou titulada provisionalment "Open Pick" i fou interpretada durant la gira del 2006. Posteriorment va tenir certa repercussió en les emissores de ràdio i arribà també a la posició número 30 de la llista britànica de senzills. Fou el primer senzill de Radiohead no publicat per una gran discogràfica com EMI, sinó que ho va fer el segell independent XL Recordings. La revista Time la va escollir en la cinquena posició de les deu millors cançons del 2007.
El videoclip fou dirigit per Adam Buxton i Garth Jennings mostrant tots els membres del grup tocant la cançó en una habitació i material fotogràfic, tot filmat en blanc i negre. Fou penjat al canal de Radiohead de YouTube el 28 de novembre de 2007.

## Llista de cançons
### 7"

* "Jigsaw Falling into Place"
* "Videotape" (Directe de From the Basement)

### CD

* "Jigsaw Falling into Place" – 4:09
* "Down Is the New Up" (Directe de From the Basement) – 5:07
* "Last Flowers" (Directe de From the Basement) – 4:11

## Referències

* ↑ Plagenhoef, Scott. «Pitchfork's Guide to Radiohead's In Rainbows» (en anglès). Pitchfork Media, 09-10-2007. Arxivat de l'original el 2012-06-05. [Consulta: 19 juny 2012].
* ↑ «Radiohead announce new release details» (en anglès). NME, 30-11-2007. [Consulta: 23 juny 2012].

## Enllaços externs

* "Jigsaw Falling into Place" a At Ease Web (anglès)
# De Smet

De Smet és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 1.164 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, De Smet tenia 1.164 habitants, 524 habitatges, i 300 famílies. La densitat de població era de 424 habitants per km².
Dels 524 habitatges en un 24,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 3,2% dones solteres, i en un 42,7% no eren unitats familiars. En el 39,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,8% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 21,1% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 31,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.760 $ i la renda mediana per família de 41.989 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.722 $ mentre que les dones 20.417 $. La renda per capita de la població era de 15.372 $. Entorn del 7,3% de les famílies i l'11,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- De Smet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- De Smet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cova d'en Borinó

La cova d'en Borinó és una cova artificial prehistòrica situada a escassos metres del tall del torrent d'Alfàbia, a la possessió de Son Marrano del municipi de Llucmajor, Mallorca. La seva planta és irregular amb una columna exempta. Conté un nínxol que s'ha reaprofitat. La cova fou condicionada per a habitatge i en resten visibles finestres i el portal amb un tancament de pedra. A l'interior es picaren a les parets algunes prestatgeries i part de l'aflorament rocós de marès que constitueix el sòl es treballà tot creant diversos desnivells. A l'exterior existeix una segona façana orientada al sud-oest, dista tres metres de l'entrada i presenta un portal i dues finestres.

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 57. ISBN 84-500-5970-4.
* ↑ de Luna, J; i col «Jaciments arqueològics Tom II» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 4. Arxivat de l'original el 7 de gener 2014 [Consulta: 12 desembre 2012]. Arxivat 7 de gener 2014 a Wayback Machine.
# Deportivo Pereira Fútbol Club

El Deportivo Pereira Fútbol Club S.A., també conegut com a Deportivo Pereira, és un club professional de futbol colombià de la ciutat de Pereira.
Va ser fundat el 12 de febrer de 1944.

## Palmarès

* Fútbol Profesional Colombiano (1): 2022-II
* Primera B (2): 2000, 2019

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-01-06 a Wayback Machine.
# Cova de Santa Agnès

La cova de Santa Agnès està situada en les proximitats de sa Talaia de Sant Antoni al costat de la carretera de Santa Agnès de Corona, en el terme municipal de Sant Antoni de Portmany.
Es tracta d'una cavitat natural subterrània amb una planta irregular àmplia i altres galeries més estretes. És un lloc amb història, documents del segle xiv reflecteixen diversos noms d'aquest lloc on ja esmenten repetidament aquesta cova, en la segona meitat del segle xix l'Arxiduc Lluís Salvador d'Àustria cita en els seus escrits com un espai ample amb una font d'aigua i on se celebraven actes religiosos. El motiu de dir-li santa, no era cap altre, que la veneració al fons de la cova d'una imatge molt antiga de la màrtir romana santa Agnès, que havia arribat allà per camins que sols són coneguts per la tradició popular. A principis del segle XX Artur Pérez-Cabrero i altres companys fan un exploració arqueològica i comproven l'existència d'una interessantíssima construcció artificial, es troba gran quantitat de ceràmica d'època musulmana. Alguns historiadors la consideren originàriament de caràcter catacumbari i d'època paleocristiana, altres pensen que es tractaria d'un culte cristià en època musulmana. Ha estat restaurada l'any 1981 i es pot visitar pel públic en general

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Sa Talaia
* ↑ «Cova de Santa Agnès». Sant Antoni.net. Arxivat de l'original el 2022-06-26. [Consulta: 11 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Lluís Salvador d'Àustria a Eivissa Arxivat 2006-09-05 a Wayback Machine.
* Ajuntament de Sant Antoni Arxivat 2014-12-22 a Wayback Machine.
# Denis Sassou-Nguesso

Denis Sassou-Nguesso (Edou, 23 de novembre de 1943) és un polític congolès, actual president de la República del Congo a partir del 1997.
Sassou-Nguesso fou president del Congo del 1979 al 1992, amb un règim de partit únic del Partit Congolès del Treball (PCT). Cedint a les fortes pressions, va haver de permetre la participació dels altres partits el 1990, i el 1991 fou desposseït del poder executiu, per bé que va romandre en el càrrec com un cap d'estat amb funcions representatives. Es va presentar a les eleccions presidencials del 1992, però va quedar en tercer lloc. Sassou Nguesso es va estar a l'oposició durant cinc anys, fins que, al final de la Guerra civil de la República del Congo (de juny a octubre del 1997), les seves forces rebels van derrotar les del President Pascal Lissouba. Després d'un període de govern provisional, va guanyar les eleccions presidencials del 2002, pràcticament sense participació dels partits de l'oposició. El 2009 es van tornar a convocar unes eleccions igualment sospitoses. El seu règim es sustenta en el PCT, que encapçala un grup de petits partits col·laboracionistes.
# Denis Roux

Denis Roux (Montreuil, 5 de novembre de 1961) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1984 i 1992. Durant la seva carrera destaca la victòria en una etapa de la Volta a Espanya.
Durant la seva carrera fou company d'equip de ciclistes del nivell de Laurent Fignon, Pascal Simon, Jean-François Bernard, Tony Rominger i Laurent Jalabert.
En retirar-se va continuar vinculat al ciclisme com entrenador de la Federació Canadenca de Ciclisme entre 1993 i 1996 i com a director esportiu de l'equip Crédit Agricole.

## Palmarès

* 1982
** 1r a la Fletxa d'or (amb Alain Renaud)
* 1983
** 1r al Tour de Valclusa
** Vencedor d'una etapa del Tour del Porvenir
* 1985
** 1r al Circuit del Sud-est
* 1986
** Vencedor d'una etapa del Tour del Porvenir
* 1988
** 1r al Premi de Castillon-la-Bataille
* 1989
** Vencedor d'una etapa del Tour del Porvenir
* 1990
** 1r al Premi de Château-Chinon
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1992
** Vencedor d'una etapa del Mazda Tour

### Resultats al Tour de França

* 1985. 56è de la classificació general
* 1987. 20è de la classificació general
* 1988. 10è de la classificació general
* 1989. Abandona (a etapa)
* 1990. 77è de la classificació general
* 1991. 16è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1990. 10è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Enllaços externs

* Fitxa de Denis Roux a sitiodeciclismo.net
# Destil·lador d'aigua

Un destil·lador d'aigua de laboratori és l'aparell o aparells que proporcionen l'aigua destil·lada necessària per a moltes de les tasques d'un laboratori.
Els aparells destil·ladors poden ser de vidre o metàl·lics (en general d'acer inoxidable) Els aparells de destil·lació poden actuar pel sistema de doble destil·lació, destil·lació de quars i condensadors de laboratori entre d'altres.

## Referències

* ↑ http://www.acmasindia.com/water-distillation-plants/index.html Arxivat 2012-01-02 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.ssgwlab.com/laboratory-glassware.html
# Cualstibita

La cualstibita és un mineral de la classe dels òxids que pertany i dona nom al grup de la cualstibita. El seu nom fa referència als elements que la componen: Cu, Al i Sb.

## Característiques

La cualstibita és un hidròxid de fórmula química Cu₂Al(OH)₆[Sb(OH)₆]. Cristal·litza en el sistema hexagonal en cristalls prismàtics tabulars, de fins a 0,5 mm, i com a agregats radials, en crostes i de forma massiva. Està estretament relacionada amb la zincalstibita, el seu anàleg amb zinc. Se'n coneixen dos politipus, cualstibita-1T (trigonal) i cualstibita-1M (monoclínic, abans anomenada cianofil·lita). La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cualstibita pertany a «04.FB - Hidròxids (sense V o U) amb OH, sense H₂O; octaedres aïllats» juntament amb els següents minerals: omsita, xakhovita i zincalstibita.

## Formació i jaciments

La cualstibita és un mineral secundari que es forma per l'oxidació de dipòsits hidrotermal, polimetàl·lics de barita-fluorita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: cornwallita, arsenogoyazita, goethita, barita, fluorita i quars.
S'han trobat jaciments de cualstibita sobretot a Europa. Va ser descoberta a la mina Clara, a la vall Rankach (Baden-Württemberg, Alemanya). També ha estat trobada a Eslovàquia, França, Itàlia, Sud-àfrica i Suïssa. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina San Miguel (Ribes de Freser, Ripollès).

## Referències

* 1 2 3 «Cualstibite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 abril 2017].
* 1 2 3 «Cualstibite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2012. [Consulta: 29 abril 2017].
* ↑ Pedro Mingueza, Joan Rosell-Riba, David Ruiz-Corominas, Jordi Ibáñez-Insa, Albert Vaquero, Valentín Bártulos «Estudi mineralògic de la mina "San Miguel", Ribes de Freser, el Ripollès, Girona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya, 2, 2022, pàg. 3-38 [Consulta: 14 gener 2024].
Supergrup de la hidrotalcita :
# Cuando calienta el Sol

Cuando calienta el Sol es un concurs de televisió produït per Europroducciones per TVE, emès el 1995. És el predecessor d'El Grand Prix del verano. Va ser presentat per Ramón García, Jennifer Rope, Betty Liu i Virginia Chávarri.

## Proves

A tots els episodis del programa, la primera prova sempre es dedcia als oficis i les professions i després venen les següents proves variades:
* Vamos a la playa
* El Apuntador
* La patata caliente
* El kiosko
* Que gane el mejor
* Quien tiene un amigo
* El jardín colgante
* Perecusión acuática
* El sol puede ser peligroso

## Pobles Participants

Al llarg del seu temporadaa, els pobles que han passat per Cuando calienta el Sol són, per ordre de participació, enfrontament i resultat:
| Programa | Equips participants Rojo - Blau - Verd - Groc | Resultat |
| 1 | Ezcaray (La Rioja) - Cortes d'Arenós (Castelló) - Setenil (Cadis) -Alpedrete (Madrid) Jacqueline de la Vega - Paco Arango - Laura Valenzuela - Manuel Díaz | Guanya Cortes d'Arenós |
| 2 | Rossy de Palma - Ana García Obregón - Platón - Raúl Sénder | |
| 3 | Uncastillo (Saragossa) - Villar de Cañas (Conca) - Haría (Lanzarote) - Fuentelapeña (Zamora) Norma Duval – Coral Bistuer – Marianico El Corto – Los del Río | Guanya Haría |
| 4 | Penagos (Cantàbria) - Alonsotegi (Biscaia) - Los Alcázares (Múrcia) - Chinchón (Madrid) Paco Fernández Ochoa - Azuquita - Cristina Sánchez - Terelu Campos | Guanya Penagos |
| 5 | Luque (Còrdova) - Monreal del Campo (Teruel) - Pazos de Borbén (Pontevedra) - Orpesa (Castelló) | Guanya Oropesa del Mar |
| 6 | | |
| 7 | Paco Clavel – David Santiesteban – Eva Cobo – Paloma Lago | |

## Semifinals

| Equips | Resultat |
| Cortes d'Arenós (Castelló) - Castejón (Navarra) - Haría (Lanzarote) - Penagos (Cantàbria) Teresa Viejo – Loles León - Francisco - Raúl Sénder | |
| Benahavís (Màlaga) - Cudillero (Astúries) Vitorino Martín – Beatriz Carvajal – Andoni Ferreño – Anabel Alonso | |

## Gran Final

| Equips | Resultat |
| Benahavís (Màlaga) - Haría (Lanzarote) - Penagos (Cantàbria) - Cudillero (Astúries) Remedios Cervantes – Ramoncín – Marta Sánchez – José Antonio Campuzano | Guanya Cudillero |

## Referències

* ↑ "Cuando calienta el sol" en la playa de TVE. Diari ABC, 17 de juliol de 1995
* ↑ 'El Grand Prix del Verano', un recordado éxito que nació de una segunda oportunidad, lainformacion.com, 17 de juliol de 2018

## Enllaços externs

* Fragment de Cuando calienta el Sol a rtve.es
* Cuando calienta el Sol a carta-de-ajuste.blogspot.com
# Desfontainia spinosa

La Desfontainiàcia (Desfontainiaceae) és una família de plantes amb flor.
En el sistema de classificació filogenètic APG II la família de les Desfontainiaceae es dona l'opció de segregar-la o no de la família Columelliaceae, pertany al clade Euasterids II i no s'assigna a cap ordre en concret
En el sistema Cronquist aquesta família apareix en l'ordre Rosales.
La família conté un sol gènere Desfontainia i una sola espècie: Desfontainia spinosa amb el nom en llengua maputxe a Xile de Taique. Planta forestal que arriba fins al límit altitudinal de la vegetació arbòria. És conreada com a planta ornamental.
La distribució d'aquesta espècie de la família desfontainiàcia és a Sud-amèrica als Andes, des de Costa Rica fins a l'extrem sud del continent.
Són arbres o arbusts de fules glabres (sense pilositat)similars a les del grèvol, de disposició oposada i persistents. Flors hermafrodites tubulars i fruit en baia blanca o groga.

## Enllaços externs

* Descripció de la família Desfontainiàcia Arxivat 2017-10-29 a Wayback Machine. (anglès)
# Diego Hurtado de Mendoza y Lemos

Diego Hurtado de Mendoza (Manzanares el Real, 1468?- Toledo, 1536), segon fill del cardenal Mendoza i Mencía de Lemos, futur comte de Melito, va nàixer en el Castell de Manzanares, on va ser criat i educat.

## Biografia

Va lluitar en la guerra de Granada i després es va distingir en les guerres d'Itàlia, a les ordres del Gran Capità i es va destacar en la presa de Melito (Nàpols), per la qual cosa fou nomenat comte de Melito en 1506.
A l'abril de 1520 va ser nomenat virrei del Regne de València i aquest nomenament fou el detonant de la Revolta de les Germanies, en ser un virrei estranger no acceptat per la burgesia local, la qual estava engegant un procés per adquirir més poder en l'àmbit local dins de la Ciutat de València. Inicialment derrotat pels agermanats a Gandia en 1521, i fent-lo fora de València, però tornà amb reforços i va poder recuperar la ciutat en novembre del de 1521. Un cop sufocada la revolta, en 1523 fou substituït en aquest càrrec per Germana de Foix.
Diego es va casar amb Ana de la Cerda i Castro, neta del quart duc de Medinaceli. Va morir a Toledo en 1536.

## Referències

* 1 2 Gil Fernández, Luis. Formas y tendencias del humanismo valenciano quinientista (en castellà). Luis Gil Fernández, 2003, p. 32. ISBN 9788484831495.
# Diego Hurtado de Mendoza y Quiñones

Diego Hurtado de Mendoza y Quiñones (Guadalajara, 1444-Madrid, 12 de setembre de 1502) fou un religiós i home d'estat castellà. En l'àmbit de l'Església exercí els càrrecs de bisbe de Palència (1471-1485) i arquebisbe de Sevilla (1485–1502), mentre que a nivell de la monarquia fou president del Consell de Castella (1483-1487).
Fill d'Íñigo López de Mendoza, comte de Tendilla, i d'Elvira de Quiñones.
Nomenat bisbe de Palència, començà a viure a la diòcesi el 1473. Durant el seu mandat, la regió patí una gran sequera i moltes terres van quedar despoblades. El 1481 es trobava a la ciutat de Toledo, on se celebrà el jurament del príncep d'Astúries Joan, fill dels Reis Catòlics, a la capella major de la catedral. Des d'aquesta seu fou promogut a l'arxidiòcesi de Sevilla, en ella hi celebrà sínode el 1490, i envià una constitució on prohibia als clergues dur cabell i barba llargues. Com a arquebisbe acompanyà a Isabel de Castella, el príncep Joan i les infantes al setge de Baza i es quedà amb ells a Úbeda.
L'any 1500 fou creat cardenal, dintre de la vuitena creació que feu Alexandre VI, a més d'atorgar-li el títol de Patriarca Llatí d'Alexandria. Més tard, acompanyà a Ferran el Catòlic i al príncep Joan fins a Santander a rebre la princesa Margarida d'Àustria, futura esposa del príncep, als quals casà el Diumenge de Rams a Burgos. Continuant amb la seva tasca com a arquebisbe, va enviar dos sacerdots perquè servissin a la conversió dels musulmans del regne de Granada, Antonio de Medellín i Alonso Gascón, que moriren mentre realitzaven la tasca encomanada, de fet l'arquebisbe va ser un dels que entraren amb els Reis Catòlics a la ciutat de Granada després de la seva conquesta. També ajudà a fundar el monestir de franciscans de San Antonio de Mondéjar.
Morí a Madrid el 12 de setembre de 1502 als 58 anys. Fou sebollit a la capella de Nuestra Señora de la Antigua, a la catedral de Sevilla.

## Referències

* 1 2 3 4 González Dávila, Gil. Teatro eclesiástico de las iglesias metropolitanas y catedrales de los reinos de las dos Castillas (en castellà). Madrid: Imprenta de Pedro de Horna y Villanueva, 1647, p. 80-81.
# Dione

«Dione» té aquests significats:
* Astronomia: Dione (satèl·lit) és un dels satèl·lits de Saturn.
* Mitologia:
** en la mitologia grega, Dione (mitologia) era una nimfa.
** en la mitologia grega, Dione (titànide) era una deessa titànide i oceànide.
** en la mitologia fenícia, nom donat a Baaltis.
Viccionari
# Dionda ipni

Dionda ipni és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ Girard C. F. 1856. Researches upon the cyprinoid fishes inhabiting the fresh waters of the United States, west of the Mississippi Valley, from specimens in the museum of the Smithsonian Institution. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 8. 165-213.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.