OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Institut Rus de Recerca Espacial

L'Institut Rus de Recerca Espacial (rus: Институт космических исследований Российской Академии Наук, Institut d'Investigacions Espacials de l'Acadèmia de Ciències Russa Rus abreujat: ИКИ РАН, IKI RAN) és l'organització líder de l'Acadèmia Russa de les Ciències en l'exploració de l'espai en benefici de la ciència bàsica. Era conegut com l'Institut d'Investigació Espacial de l'Acadèmia Russa de les Ciències (Rus abr.: ИКИ АН СССР IKI AN SSSR).
L'Institut està situat a Moscou amb una plantilla de 289 científics. Porta a terme la investigació científica en els camps de l'astrofísica, ciència planetària, física solar, les relacions Sol-Terra, plasma còsmic i geofísica. L'IKI també desenvolupa i prova tecnologies espacials en col·laboració amb l'Acadèmia Russa de les Ciències i l'Agència Federal Espacial.

## Història

Va ser fundada el 15 de maig de 1965 pel Consell de Ministres pel decret #392-147 de la Unió Soviètica. El 1992, un any després de la dissolució de la Unió Soviètica va ser rebatejat amb el seu nom actual.

## Directors de l'Institut

* Gueorgui Petrov (1965—1973)
* Roald Sagdéiev (1973—1988)
* Albert Galéiev (1988—2002)
* Lev Zeleni (2002—2018)
* Anatoli Petrukóvitx (2018—present)

## Investigacions

L'Institut es dedica a la investigació en les següents àrees:
* Astrofísica d'alta energia
* Ciència planetària
* Física del plasma espacial
* Medi interplanetari i vent solar
* Ciències de la Terra
* Investigació de la física òptica
* Centre de situació satèl·lit
* Ciència espacial russa d'Internet
* Arxiu de Dades

## Referències

* ↑ Skoog, A. Ingemar; Abramov, Isaac P.; Stoklitsky, Anatoly Y.; Doodnik, Michail N. «The Soviet-Russian space suits a historical overview of the 1960's» (en anglès). Acta Astronautica, 51, 1, 01-07-2002, pàg. 113–131. DOI: 10.1016/S0094-5765(02)00092-9. ISSN: 0094-5765.
* ↑ Borovsky, Joseph E.; Grigorenko, Elena E.; Chau, Jorge Luis; Miyoshi, Yoshizumi; Usanova, Maria. Generation-to-Generation Communications in Space Physics (en anglès). Frontiers Media SA, 2023-06-08, p. 139. ISBN 978-2-8325-2553-1.
* ↑ Darrin, Ann; O'Leary, Beth L. Handbook of Space Engineering, Archaeology, and Heritage (en anglès). CRC Press, 2009-06-26, p. 979. ISBN 978-1-4200-8432-0.
* ↑ Aliberti, Marco; Lisitsyna, Ksenia. Russia's Posture in Space: Prospects for Europe (en anglès). Springer, 2018-06-13, p. 21. ISBN 978-3-319-90554-9.

## Enllaços externs

* Space Research Institute of the Russian Academy of Sciences
# Interlaken (desambiguació)

«Interlaken» té aquests significats:
* Interlaken, comuna Suïssa del cantó de Berna capital del districte d'Interlaken.
* Interlaken (Califòrnia)
* Interlaken (Nova Jersey)
* Interlaken (Nova York)
* Districte d'Interlaken, districte del Cantó de Berna (Suïssa).
* Districte administratiu d'Interlaken-Oberhasli, districte administratiu del Cantó de Berna a Suïssa.
# Igualita a mí

Igualita a mí és una pel·lícula argentina de comèdia de 2010 dirigida per Diego Kaplan i protagonitzada per Adrián Suar i Florència Bertotti. Amb 945.000 espectadors, va ser la pel·lícula argentina més taquillera de l'any 2010.

## Sinopsi

És la història de Fredy (Adrián Suar), un solter de 41 anys que no té fills i viu de nit. És l'arquetip del playboy, sense un treball fix i etern seductor de noies de vint anys. Una nit, Fredy coneix a Aylín (Florència Bertotti). Creient estar enfront d'un nou affaire passatger, es troba amb la sorpresa que Aylín és la seva filla i que, a més, serà avi. Això li canviarà la vida més del que no es pensava.

## Repartiment

* Adrián Suar com Freddy.
* Florencia Bertotti com Ailin.
* Claudia Fontán com Elena.
* Juan Carlos Galván com Tony.
* Gabriel Chame Buendía com Roque.
* Ana María Castel com Dora.
* Andrea Goldberg com Deborah.
* Laurita Fernández com ella mateixa.
* Marco Gianoli com Freddy als 17 anys
* Florencia Miller com Mariana.
* Iván Moschner com El metge

## Premis

* Premis Sur 2010: Millor actriu de repartiment (Claudia Fontán)
* Premis Sur 2010: Millor so (José Luis Díaz)

## Referències

* ↑ Igualita a mi: El nuevo film de Kaplan, latinspots.com
* ↑ "Igualita a mí" fue la película nacional más taquillera del año.
* ↑ Diego Kaplan dirigió a Adrián Suar en "Igualita a mí": "La comedia le queda bien al cine argentino", noticine.com
* ↑ El reparto fue entre dos filmes, Clarín, 15 de desembre de 2010

## Enllaços externs

* Página oficial
* Fitxa a Cinenacional.com
* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Invisibles

«Invisibles» té aquests significats:
# Iola (Wisconsin)

Iola és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 818 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Iola tenia 1.298 habitants, 567 habitatges, i 329 famílies. La densitat de població era de 293,1 habitants per km².
Dels 567 habitatges en un 25,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,9% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 41,8% no eren unitats familiars. En el 36,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 25,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.829 $ i la renda mediana per família de 45.859 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.424 $ mentre que les dones 22.031 $. La renda per capita de la població era de 17.778 $. Aproximadament el 4% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Iola» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Iola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Isabel Bunch de Cortés

Isabel Bunch de Cortés (Pacho, 24 d'abril de 1845-mar, 1921) va ser una escriptora, poeta i traductora colombiana. Va escriure sota el pseudònim de "Belisa". Va morir a alta mar quan viatjava a Londres de visita a la seva família.

## Biografia

Va néixer a Pacho, Cundinamarca, el 24 d'abril de 1845. Gran coneixedora de la literatura anglesa i francesa, va publicar la seva poesia a El Iris i a La Patria.
El seu pare va ser el banquer anglès Robert Henry Bunch Woddside, amic personal de Simón Bolívar. La seva mare va ser Dolores Mutis Amaya, reneboda de José Celestino Mutis.
La biblioteca pública infantil de Pacho, la seva ciutat natal, du el seu nom en el seu honor.

## Referències

* 1 2 «Isabel Bunch de Cortes». www.cundinamarca-historica.org. [Consulta: 28 febrer 2019].
* ↑ Julio., AÑEZ,. Parnaso Colombiano. Colección de poesías escogidas por J. Añez. Estudio preliminar de D.J. Rivas Groot., 1886, 87. OCLC 558061453.
* ↑ «Biblioteca Pública Municipal Infantil Isabel Bunch de Cortes, Cundinamarca». [Consulta: 11 setembre 2021].

## Bibliografia

* Isabel Bunch de Cortés, Ana Derly Prieto Novoa ISBN 978-958-44-9063-6, 2011.
# Ione Basterra Olaguenaga

Ione Basterra Olaguenaga (Orozco, 21 d'agost de 1994 - 28 de desembre de 2019) va ser una ciclista espanyola que va arribar a ser subcampiona i campiona de la Copa i del Campionat d'Espanya de ciclisme adaptat en la modalitat d'handbike.

## Biografia

Nascuda el 1994, i malgrat patir espina bífida des del seu naixement, Ione Basterra va desenvolupar una àmplia carrera en el món del ciclisme amb bicicleta adaptada. Competia en la categoria ciclista de tricicle manual, sent l'única dona basca i l'espanyola més jove a fer-ho. Formava part de la selecció espanyola de ciclisme adaptat.
Basterra s'havia graduat en magisteri, amb educació especial i audició i llenguatge, i impartia classes d'euskera en la ikastola La Miraculosa a Llodio. També va ser membre de la Fundació Basterra Try, abans de morir sobtadament amb vint-i-cinc anys.

## Trajectòria esportiva

Va competir amb la selecció espanyola. Va obtenir dues medalles en circuits europeus el 2013, aconseguint ser campiona d'Espanya en ruta i contrarellotge. El 2016 va ser Campiona d'Europa a la categoria sub-23 a Itàlia. El 2016 va acabar segon al Campionat d'Espanya i el 2017 va ocupar el 3r lloc de la cursa a Rosenau, a l'estat francès. El 2018 va competir al Campionat Mundial. En 2019 va obtenir el tercer lloc en el Campionat d'Espanya de carretera a la modalitat WH4 de ruta i contrarellotge.

## Referències

* 1 2 «Muere a los 25 años Ione Basterra, referencia del ciclismo adaptado». El País, 29-12-2019. ISSN: 1134-6582 [Consulta: 30 desembre 2019].
* 1 2 3 Aspuru Saez, Aitor «Ione Basterra txirrindulari gaztea hil da. Ione Basterra handbike diziplinan aritzen zen kirolari orozkoarra zendu da. Txirrindularitzan ibilbide oparoa egin du». Aiaraldea, 28-12-2019 [Consulta: 15 març 2020].
* ↑ «Fallece la ciclista Ione Basterra a los 25 años». Euskal Irrati Telebista, 2019 [Consulta: 30 desembre 2019].
* ↑ «Muere Ione Basterra, emblema del ciclismo adaptado, de manera inesperada a los 25 años». 20 Minutos, 29-12-2019 [Consulta: 15 març 2020].
* ↑ González, Laura «Cuando el ciclismo es mucho más que dar pedales». El Correo, 08-07-2019 [Consulta: 15 març 2020].
# Italo Viglianesi

Italo Viglianesi (Caltagirone, 1 de gener 1916 - Roma, 19 de gener 1995) fou un sindicalista i polític italià.
El 5 de març 1950 va ser fundador del sindicat Unió Italiana del Treball (UIL).
El 1963 fou escollit membre del Senat italià per primera vegada. Membre del Partit Socialista Italià (PSI) va arribar a ocupar diversos càrrecs en el gabinet ministerial.

## Vegeu també

* UIL
* Luigi Angeletti
* Lino Ravecca
* Ruggero Ravenna
* Raffaele Vanni
* Giorgio Benvenuto
* Pietro Larizza

## Enllaços externs

* Italo Viglianesi al Senat italià IV Legislatura (italià)
* Italo Viglianesi al Senat italià V Legislatura (italià)
* Italo Viglianesi al Senat italià VI Legislatura (italià)
* Italo Viglianesi al Senat italià VII Legislatura (italià)
# Ja en tenim prou

Ja en tenim prou és una pel·lícula documental co-dirigida per Toni Canet, Enrique Navarro, Rafa Xambó i Artur Balaguer el 26 d'abril de 2007. Es tracta d'un film a l'estil de "Hay motivos" i "Hai que botalos", promogut per una amalgama cívica integrada per artistes, músics, professionals de l'audiovisual, associacions culturals i moviments socials amb l'objectiu de promoure el vot progressista que permeta el canvi polític a la Generalitat Valenciana a les eleccions a les Corts Valencianes de 2007.

## Argument

La pel·lícula està composta per talls de curta durada on apareixen algunes personalitats de la cultura valenciana denunciant situacions com l'accident de metro a València, la visita del Papa, la corrupció o la deterioració ambiental i cultural. En "Ja en tenim prou" es donen cita moltes de les formes contemporànies de l'expressió audiovisual, des del documental al vídeo-art, des de la ficció a la poesia visual, del clip musical a la comèdia.

## Estrena

L'estrena del documental s'anuncià per al 26 d'abril del 2007 de manera simultània en multitud de locals i espais públics. Donat que la data estava en ple període electoral, la Junta Electoral va prohibir la reproducció pública el que provocà la crítica dels responsables acusant al Partit Popular de censura i utilització de les institucions democràtiques.

## Repartiment

Algunes de les persones que participaren en el documental són:
* Andreu Alfaro
* Àngela Salax
* Antoni Arnau
* Arcadi Blasco
* Carles Cortés
* Carles Santos
* Cristina Plazas
* Diego Gómez
* Encarnación Bataller
* Enrique Cerdán Tato
* Ferran Torrent
* Francesc de Paula Burguera
* Francesc Durà
* Graciela Ferrer
* Javier Larrauri
* Joan Francesc Mira
* Joan Pinyana
* Jordi Caballero
* Josep Vidal
* Lliris Picó
* Lola Serón
* Luis Cerrillo
* Manuel Parra
* Miguel Esteve
* Paco Mateu
* Paco Sanz
* Pepe Azorín
* Rafa Gascó
* Rosana Pastor
* Salvador Blanco
* Toni Gisbert
* Vicent Ferrer
* Vicent Torres
* Xavi Castillo

## Referències

* ↑ El PP aconsegueix vetar el vídeo crític amb el Govern valencià, a El País del 27/04/2007.

## Enllaços externs

* Pel·lícula completa a Youtube
# Ivan Piddubni

Ivan Maxímovitx Piddubni, també anomenat Ivan Paddubny/Paddoubny - en ucraïnès: Іва́н Максимович Підду́бний - (Bohodúkhivka, 8 d'octubre de 1871 - Ieisk, Rússia, 8 d'agost de 1949) va ser un lluitador ucraïnès d'origen cosac. Començà la seva carrera esportiva al voltant de 1900, i aquesta va durar més de 40 anys. Va ser campió del món de lluita de manera contínua de 1905 a 1909. Rebé diversos títols honorífics de la Unió Soviètica.

## Enllaços externs

* http://peoples.ru/sport/free-style_wrestling/ivan_poddubny/
* http://www.silacheloveka.ru/silachi_poddubny.php
* http://welcome-to-poltava.com.ua/read/ivan_piddubny Arxivat 2012-12-22 a Wayback Machine.
* http://www.ukrweekly.com/old/archive/2000/210017.shtml Arxivat 2008-07-25 a Wayback Machine.
# Ingerana xizangensis

Ingerana xizangensis és una espècie de granota que viu a la Xina.

## Referències

* Liang, F. & Lau, M.W.N. 2004. Ingerana xizangensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 d'abril del 2008.
# Ingerana liui

Ingerana liui és una espècie de granota que viu a la Xina i, possiblement també, a Laos i Myanmar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Datong, Y., Ohler, A. & Shunqing, L. 2004. Ingerana liui. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 d'abril del 2008.
# Ingerophrynus

Ingerophrynus és un gènere d'amfibis de la família dels bufònids que conté 11 espècies.

## Taxonomia

* Nom binomial
* Ingerophrynus biporcatus (Gravenhorst, 1829)
* Ingerophrynus celebensis (Günther, 1859)
* Ingerophrynus claviger (Peters, 1863)
* Ingerophrynus divergens (Peters, 1871)
* Ingerophrynus galeatus (Günther, 1864)
* Ingerophrynus gollum (Grismer, 2007)
* Ingerophrynus kumquat (Das and Lim, 2001)
* Ingerophrynus macrotis (Boulenger, 1887)
* Ingerophrynus parvus (Boulenger, 1887)
* Ingerophrynus philippinicus (Boulenger, 1887)
* Ingerophrynus quadriporcatus (Boulenger, 1887)

## Referències

* «Amphibian Species of the World 5.1 - Ingerophrynus». [Consulta: 10 abril 2008].
# Jakob Christmann

Jakob Christmann (Rheingau, novembre 1554 $^{(Gregorià)}$ - Heidelberg, 16 de juny de 1613) va ser un orientalista alemany, que també va realitzar treballs en el camp de l'astronomia.
Christmann era un jueu que es va convertir al cristianisme abans de 1578. Va estudiar disciplines orientals en el Collegium Sapientiae de la Universitat de Heidelberg i posteriorment va ser professor a la Dionysianum. Va anar a Basilea a estudiar amb l'humanista Thomas Erastus i posteriorment va continuar els seus estudis a Breslau, Viena i Praga. El 1578, el comte palatí Joan Casimir va fundar el Casimirianum reformat a Neustadt an der Haardt. Christmann es va incorporar al cos de professors del Casimirianum el 1582 i va dedicar la seva obra sobre gramàtica àrab, Alphabetum arabicum, als seus col·legues d'allà.
Tan bon punt la fe reformada tornà al Kurpfalz, el 1584 Christmann va tornar a Heidelberg per exercir com a professor en el Collegium Sapientiae. El 1585, després d'algunes discussions, Christman va ser designat professor d'hebreu a la universitat. Va compilar un catàleg amb els manuscrits de Guillaume Postel (1510-1581) que petició de l'Elector Frederic IV del Palatinat, va ser designat el segon professor a Europa d'àrab.
Un manuscrit de l'obra De Revolutionibus Orbium Coelestium de Nicolau Copèrnic, passà a través de l'astrònom Georg Joachim Rheticus a d'altres i va ser marcat el 16 de desembre de 1603 per Christmann amb el text Nicolai Copernick Canonici Varmiensis in Borussia Germaniae mathematici... . Des de 1953 aquesta obra es troba a Cracòvia a la biblioteca Jagelloniana (signatura: Ms. BJ. 10 000) on pot ser consultat en línia.

## Referències

* ↑ Hockey, Thomas. The Biographical Encyclopedia of Astronomers. Springer Publishing, 2009. ISBN 978-0-387-31022-0 [Consulta: 22 agost 2012].

## Obres

* Alphabetum Arabicum cum isagoge Arabice legendi ac scribendi, Neustadt 1582
* Muhammedis Alfraganii Arabis chronologia et astronomiae elementa, Frankfurt 1590

## Enllaços externs

* Jakob Christmann, en el Diccionari de biografies científiques
* Carta de Christmann a Kepler, en llatí
* http://histmath-heidelberg.de/homo-heid/christmann.htm
* Christmann, Erwin: Jakob Christmann
* Biografia a l'obra de Melchior Adam Vitae Germanorum philosophorum [...] (Frankfurt, 1615), pp. 518–22]
# Intèrpret d'ordres

* Per al programa que simula el funcionament d'un terminal vegeu: Emulador de terminal. Per al tipus d'interfície d'usuari vegeu: Línia d'ordres
Un intèrpret d'ordres és un programa informàtic que té la capacitat de traduir les ordres que introdueixen els usuaris, mitjançant un conjunt d'instruccions facilitades per ell mateix directament al nucli i al conjunt d'eines que formen el sistema operatiu. Les ordres s'introdueixen seguint la sintaxi incorporada per aquest intèrpret, dins de l'entorn proporcionat per l'emulador de terminal, mitjançant un inductor que espera que li siguin introduïdes les ordres o instruccions PROMPT> nomcomanda opcions /ruta/cap/al/o/als/fitxers
En ingressar l'ordre amb la tecla 'Intro', l'intèrpret analitza la seqüència de caràcters ingressada i, si la sintaxi de l'ordre és correcta, l'executa, recorrent per a això a les funcions que ofereix el sistema operatiu o el programa que representa, bé sigui un gestor de dades de banc, una sessió de FTP, de ssh, etc. La resposta a l'usuari es representa al monitor o en forma de segon pla. Es treballa de manera interactiva, és a dir, usuari i màquina es comuniquen de forma successiva.
Incorporen característiques com ara control de processos, encaminament d'entrada/sortida, llistat i lectura de fitxers, protecció, comunicacions i un llenguatge d'ordres per escriure programes per lots o (scripts o guions). Un dels intèrprets més coneguts, és el Bourne Shell, el qual va ser l'intèrpret usat en les primeres versions d'Unix i es va convertir en un estàndard de facto.

## Referències

* ↑ linux10.com.ar. Intèrpret d'ordres, 2009. Arxivat 2009-10-02 a Wayback Machine.
* ↑ escomposlinux.org. Beyond Linux From Scratch - Versió 6.0 Part II. Configuració posterior a LFS i Programari Addicional.
# Janchevita

La janchevita és un mineral de la classe dels halurs. Rep el nom en honor de Simeon Jančev (n. 1942), mineralogista i professor de la Facultat de Tecnologia i Metal·lúrgia de la Universitat Saints Ciril i Methodius, a Skopje, Macedònia del Nord.

## Característiques

La janchevita és un halur de fórmula química Pb₇V$^{5+}$(O$_{8.5}$◻$_{0.5}$)Cl₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017, sent publicada per primera vegada el 2018. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscú (Rússia), amb el número de registre: 5105/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Kombat, a la localitat homònima dins de la regió d'Otjozondjupa (Namíbia), on es troba associada a magnesita, kombatita, hausmannita, calcita i barita. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Janchevite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 juliol 2021].
# Jaume Ferrer I

Jaume Ferrer I (Lleida, finals s. XIV - s. XV), va ser un pintor lleidatà de l'etapa del gòtic internacional. Va tenir taller de pintura on es va formar el seu fill Jaume Ferrer II, qui va estar actiu entre 1430-1460. La seva obra més coneguda és la taula de l'Epifania, l'única obra que hi ha signada - Jacobus Ferrerius - i que ha permès atribuir-li algunes altres.

## Referències

* ↑ Dalmases i José i Pitarch, 1984, p. 226.

## Bibliografia

* Carbonell, Jaume «El retaule de Verdú». Urtx: revista cultural de l'Urgell, 15, 2002 [Consulta: 6 juny 2012].
* de Dalmases, Núria; José i Pitarch, Antoni. Història de l'art català: L' art gòtic. Edicions 62, 1984. ISBN 978-84-297-2104-1 [Consulta: 5 juny 2012].
* Fité i Llevot, Francesc «Jaume Ferrer, pintor de la seu de Lleida, i la confecció de draps imperials». Locus Amoenus, 8, 2006 [Consulta: 6 juny 2012].
* Puig Sanchis, Iisdre «Estudio de los dibujos subyacentes en la obra del pintor Jaume Ferrer I: el Retablo de la Piedad del Museu Episcopal de Vic» (en castellà). Quaderns del Museu Episcopal de Vic, vol.4, 2010, pp. 49.74 [Consulta: 14 juliol 2013].
# Jaume Roda (rector del Seminari Conciliar de Barcelona)

Jaume Roda (actiu durant el segle XVII) fou un prevere catòlic català.
Entre els anys 1633 i 1635 va ser rector del Seminari Conciliar de Barcelona. En el quadern que s'ha conservat del seu rectorat hi podem trobar diverses anotacions que aporten informació sobre la vida quotidiana i espiritual del Seminari. Per exemple, respecte les vestidures eclesiàstiques que portaven els seminaristes en ple segle XVII, que serien "sabates de dos y de tres soles, mitges de cordellat, manegues de escot, gipons, cotes, becas de drap morat, valons i barrets de quatre corns". Respecte la vida espiritual, destaca el culte a Sant Teobald, que per aquells anys era el patró del Seminari.

## Referències

* ↑ Subirà i Blasi, Enric; Martí, Casimir (pròleg). El Seminari de Barcelona, (1593-1917):aportació per a una anàlisi de la influència de la formació del clergat en el desenvolupament del pensament catòlic a Catalunya. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1993, p. 450 (Scripta et documenta ; 49). ISBN 8478264701. OCLC 803511442.
* 1 2 3 Codina y Formosa, Juan B.; Alabart, Gumersind. Efemérides para la historia del seminario conciliar de Barcelona (en castellà). Barcelona: Imprenta de la casa provincial de la Caridad, 1908, p. 31. OCLC 892304162.
# Jenynsia eigenmanni

Jenynsia eigenmanni és una espècie de peix pertanyent a la família dels anablèpids.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el sud del Brasil.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther, A., 1866. Catalogue of fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Salmonidae, Percopsidae, Galaxidae, Mormyridae, Gymnarchidae, Esocidae, Umbridae, Scombresocidae, Cyprinodontidae, in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 6: i-xv + 1-368.
* ↑ Haseman, J. D., 1911. Some new species of fishes from the Rio Iguassú. Annals of the Carnegie Museum v. 7 (núms. 3-4) (19): 374-387, Pls. 50, 58, 73-83.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 «Jenynsia eigenmanni» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Ghedotti, M.J., 2003. Family Anablepidae (four-eyed fishes, onesided livebearers and the white eye). P. 582-585. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Wischnath, L., 1993. Atlas of livebearers of the world. T.F.H. Publications, Inc., els Estats Units. 336 p.

## Bibliografia

* Ghedotti, M.J., 1998. Phylogeny and classification of the Anablepidae (Teleostei: Cyprinodontiformes). P. 560-582. A: L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.). Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre, Edipurcs, 603 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB