OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crater (pel·lícula)

Crater és una pel·lícula d'aventures de ciència-ficció dirigida per Kyle Patrick Alvarez a partir d'un guió de John Griffin. Es va estrenar per mitjà del servei de streaming Disney+ el 12 de maig del 2023.

## Argument

Després de la mort del seu pare, un nen criat en una colònia minera lunar emprén un viatge explorant un misteriós cràter amb els seus quatre millors amics, abans de ser traslladat permanentment a un altre planeta.

## Repartiment

* Isaiah Russell-Bailey com a Caleb O'Connell
* Kid Cudi com el Sr. O'Connell, el pare de Caleb
* Mckenna Grace
* Billy Barratt
* Orson Hong
* Thomas Boyce

## Referències

* ↑ Kroll, Justin. «Kyle Patrick Alvarez To Direct 'Crater' For Disney Plus And 21 Laps Entertainment» (en anglès). Deadline Hollywood, 12-01-2021. Arxivat de l'original el 13 gener 2021. [Consulta: 23 febrer 2021].
* 1 2 3 4 Kroll, Justin. «Isaiah Russell-Bailey To Star in Disney Plus' 'Crater'; Billy Barratt, Orson Hong And Thomas Boyce Round Out Ensemble». Deadline Hollywood, 26-03-2021. Arxivat de l'original el 27 març 2021. [Consulta: 1r abril 2021].
* ↑ Kroll, Justin. «Scott Mescudi Joins Sci-Fi Pic 'Crater' For Disney Plus and 21 Laps». Deadline Hollywood, 19-05-2021. Arxivat de l'original el 19 maig 2021. [Consulta: 19 maig 2021].
* ↑ Kroll, Justin. «'Gifted' Breakout Mckenna Grace To Star in 'Crater' For Disney Plus And 21 Laps Entertainment». Deadline Hollywood, 18-03-2021. Arxivat de l'original el 18 març 2021. [Consulta: 18 març 2021].
# Cuasedós de Taveuni

El cuasedós de Taveuni (Lamprolia victoriae) és un ocell de la família dels ripidúrids (Rhipiduridae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos humits de les muntanyes de l'illa de Taveuni, a les Fiji.

## Referències

* ↑ «Cuasedós de Taveuni». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Cophixalus neglectus

Cophixalus neglectus és una espècie de granota que viu a Austràlia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Hero, J.-M., Retallick, R. & Hoskin, C. 2004. Cophixalus neglectus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# David Sánchez Rodríguez

David Sánchez Rodríguez (Sevilla, 25 de juliol de 1982) és un futbolista andalús, que hi juga de migcampista. Actualment (temporada 2011-12) juga al Club Esportiu Atlètic Balears de Palma (Mallorca, Illes Balears).

## Trajectòria

Format a les pedreres del Sevilla FC i del FC Barcelona (amb qui debutaria a la Champions League 02/03 contra al Club Brugge), debuta a la primera divisió a la campanya 03/04, a les files de l'Albacete Balompié. Al conjunt manxec, tot i ser cedit mitja temporada al Deportivo Alavés, aniria guanyant pes i assoliria la titularitat, fins a disputar 36 partits la temporada 06/07. El juliol de 2007 fitxa pel Nàstic de Tarragona, on no té massa regularitat, i a l'any següent, marxa a la competició romanesa per militar al FC Timişoara.
# Cophixalus infacetus

Cophixalus infacetus és una espècie de granota que viu a Austràlia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Alford, R., Cunningham, M., Hoskin, C. & McDonald, K. 2004. Cophixalus infacetus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Antena de Oro

Els premis Antena de Oro són uns premis atorgats anualment des del 1962 per la Federació d'Associacions de Ràdio i Televisió d'Espanya, als professionals més destacats en el camp de la indústria audiovisual d'Espanya. El jurat que decideix els premis està integrat pels mateixos professionals.

## Referències

* ↑ Quienes somos al web de la FARTE
* ↑ Guanyadors del premi a l'Internet Movie Data Base
# Aurel Vernescu

Aurel Vernescu (Bucarest, 23 de gener de 1939 - Bucarest, 1 de desembre de 2008) va ser un esportista romanès que va competir en piragüisme en la modalitat d'aigües tranquil·les.
Va participar en quatre Jocs Olímpics d'Estiu entre els anys 1960 i 1972, obtenint un total de tres medalles, dues de bronze i una de plata. Va guanyar onze medalles en el Campionat Mundial de Piragüisme entre els anys 1963 i 1971, i setze medalles en el Campionat Europeu de Piragüisme entre els anys 1961 i 1969.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Esdeveniment |
| 1964 | Tòquio (Japó) Japó | 3 | K1 1000 m |
| 1964 | Tòquio (Japó) Japó | 3 | K4 1000 m |
| 1972 | Múnic (RFA) RFA | 2 | K4 1000 m |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Esdeveniment |
| 1963 | Jajce (Iugoslàvia) Iugoslàvia | 1 | K1 500 m |
| 1963 | Jajce (Iugoslàvia) Iugoslàvia | 2 | K1 1000 m |
| 1963 | Jajce (Iugoslàvia) Iugoslàvia | 1 | K1 4 x 500 m |
| 1963 | Jajce (Iugoslàvia) Iugoslàvia | 2 | K2 500 m |
| 1966 | Berlín Oriental (RDA) RDA | 1 | K1 500 m |
| 1966 | Berlín Oriental (RDA) RDA | 3 | K1 4 x 500 m |
| 1966 | Berlín Oriental (RDA) RDA | 1 | K2 500 m |
| 1966 | Berlín Oriental (RDA) RDA | 2 | K2 1000 m |
| 1970 | Copenhaguen (Dinamarca) Dinamarca | 2 | K1 4 x 500 m |
| 1970 | Copenhaguen (Dinamarca) Dinamarca | 2 | K2 500 m |
| 1971 | Belgrad (Iugoslàvia) Iugoslàvia | 2 | K1 4 x 500 m |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Esdeveniment |
| 1961 | Poznań (Polònia) Polònia | 1 | K1 500 m |
| 1963 | Jajce (Iugoslàvia) Iugoslàvia | 1 | K1 500 m |
| 1963 | Jajce (Iugoslàvia) Iugoslàvia | 2 | K1 1000 m |
| 1963 | Jajce (Iugoslàvia) Iugoslàvia | 1 | K1 4 x 500 m |
| 1963 | Jajce (Iugoslàvia) Iugoslàvia | 2 | K2 500 m |
| 1965 | Bucarest (Romania) | 1 | K1 500 m |
| 1965 | Bucarest (Romania) | 1 | K1 4 x 500 m |
| 1965 | Bucarest (Romania) | 2 | K2 1000 m |
| 1965 | Bucarest (Romania) | 2 | K4 1000 m |
| 1967 | Duisburgo (RFA) RFA | 1 | K1 500 m |
| 1967 | Duisburgo (RFA) RFA | 1 | K1 4 x 500 m |
| 1967 | Duisburgo (RFA) RFA | 2 | K2 500 m |
| 1967 | Duisburgo (RFA) RFA | 1 | K2 1000 m |
| 1969 | Moscou (URSS) Unió Soviètica | 2 | K1 500 m |
| 1969 | Moscou (URSS) Unió Soviètica | 2 | K1 4 x 500 m |
| 1969 | Moscou (URSS) Unió Soviètica | 1 | K2 500 m |

## Referències

* ↑ Aurel Vernescu Arxivat 2012-03-01 a Wayback Machine. en Sports-Reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ Aurel Vernescu en CanoeResults.eu (anglès)
* ↑ Llista de medallistes olímpics i mundials en piragüisme (1936-2007): primera part, segona part.
# Vico nel Lazio

Vico nel Lazio és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 70 km a l'est de Roma i a uns 15 km al nord de Frosinone.
Vico nel Lazio limita amb els municipis de Collepardo, Guarcino, Morino i Alatri.
A 1 de gener de 2019 tenia 2.193 habitants.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial (italià)
# David Sánchez Cano

David Sánchez Cano, més conegut com a David Cano (Madrid, 9 d'octubre de 1974) és un exfutbolista madrileny, que jugà de migcampista.

## Trajectòria

Format al planter de l'Sporting de Gijón, debuta amb el primer equip jugant 3 partits la temporada 94/95. A l'any següent ja es consolida com a titular de l'Sporting, disputa 31 partits i marca 2 gols, unes xifres que milloraria a la temporada 96/97.
La temporada 97/98, però, l'Sporting baixa a Segona i David Cano minva la seua aportació. En la categoria d'argent, el migcampista roman tres temporades amb els asturians, en les quals disputaria un bon nombre de partits, sense arribar, però, a la titularitat.
L'estiu del 2001 recala al CA Osasuna, que estava en Primera. No compta massa a l'equip navarrés, i a l'any següents'incorpora al Reial Oviedo. Ací recupera la titularitat, però el seu equip perd la categoria.
Fitxa llavors per la UD Salamanca. Amb els castellans hi disputa dues campanyes de titular a la Segona Divisió, abans que el 2005 baixe a Segona B.

## Enllaços externs

* Fitxa de David Cano
# Antena de Oro 1971

L'Edició dels Premis Antena de Oro, concedits per la Federació d'Associacions de Professionals de Ràdio i Televisió el 24 de juny de 1972 en un acte al Palau de Congressos de Madrid presidit per Manuel Aznar Acedo però corresponents al 1971, va guardonar:

## Ràdio

* María Pilar Alvarez, de la COPE, Madrid;
* Aurelio de la Viesca, de Radio Cádiz;
* Jorge Arandes, de Radio Nacional de España a Barcelona;
* Eduardo Bonachera, de Radio Nacional de España a Sevilla,
* Juan Fernández Lozano, de la CAR, d Málaga.
* Félix Benito, de Radio Sabadell;
* Salvador Carrasco, de La Voz de Andalucía,
* Gabriel José Echevarría, de Radio Nacional de España a Madrid;
* Elena Espigares, de La Voz de Granada;
* Enrique Franco, de Radio Nacional de España a Madrid;
* Vicente Marco Orts, de la SER, de Sevilla;
* Jesús Molinonuevo, de La Voz de Madrid,
* Manuel Moreno, de Radio Sevilla,
* Ángel Guillermo Más Legaz, de Radio Nacional de España a Múrcia,
* Domingo Pasarón, de la SER a Madrid.
* Juana Ginzo, de la Cadena SER.
* María Victoria Durá Eulogia, de RNE.

## Televisió

* Ignacio del Castillo
* José Lapeña Esquivel
* Clara Isabel Francia Somalo
* Pedro Grima
* Manuel Cabanillas
* Juan Antonio Sáez
* Julio Ferrero
* Cirilo Rodríguez,
* Crónicas de un pueblo.
* Visto para sentencia.

## Honorífiques

* Pedro Ara Aísa
* Manuel Salvador Morales
* José Manuel Riancho
* Eulalia Triviño
* José Luis Torres

## Referències

* ↑ Entrega de las Antenas de Oro, ABC, 25 de juny de 1972
# Antíoc III de Commagena

Antíoc III de Commagena (en llatí Antiochus, en grec antic Ἀντίοχος) fou rei de Commagena.
Segurament era fill, i en va ser successor, de Mitridates III de Commagena l'any 12 aC. No es coneix res del període en què va regnar. A la seva mort l'any 17, segons Tàcit, només va deixar un fill menor d'edat anomenat Antíoc (el futur Antíoc IV de Commagena Epífanes). Tiberi va decidir incorporar el regne a la Província romana de Síria fins que l'emperador Calígula va tornar el tron a Antíoc IV.

## Referències

* ↑ Antiochus III a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 194
# Virginie Thévenet

Virginie Thévenet (París, 12 de gener del 1957) és una actriu, directora i guionista francesa, coneguda per Les Nuits de la pleine lune (1984), L'Argent de poche (1976) i Le Beau mariage (1982).

## Filmografia

Filmografia:

### Actriu

* 1970: Les Stances de Sophie, de Moshé Mizrahi
* 1972: Faustine et le Bel Été
* 1972: Els zozòs, de Pascal Thomas, Martine
* 1976: La pell dura, de François Truffaut
* 1976: La Surprise du chef, de Pascal Thomas, Sabine
* 1977: Une sale histoire, de Jean Eustache
* 1977: La Nuit tous les chats sont gris, de Gérard Zingg, Jeannette
* 1978: La Tortue sur le dos, de Luc Béraud, Nathalie
* 1981: Quartet, de James Ivory, Mademoiselle Chardin
* 1981: L'Année prochaine... si tout va bien, de Jean-Loup Hubert, la noia que estima els còmics
* 1982: Le Beau mariage, d'Éric Rohmer, la casada
* 1983: Debout les crabes, la mer monte!, de Jean-Jacques Grand-Jouan, Agnès
* 1984: Il ne faut jurer de rien, de Christian Vincent (director) (curt)
* 1984: Les Nuits de la pleine lune, d'Éric Rohmer, Camille
* 1985: Rosette vend des roses, Rosette
* 1987: Rosette cherche une chambre, Rosette
* 1987: Le Cri du hibou, de Claude Chabrol, Véronique
* 1988: Ada dans la jungle, de Gérard Zingg

### Directora

* La Nuit porte-jarretelles (1984)
* Jeux d'artifices (1986)
* Sam suffit (1992)

## Referències

* ↑ «biografia de Virginie Thévenet». The New York Times.
* ↑ «Virginie Thévenet» (en francès). RT France. [Consulta: 27 novembre 2021].
* ↑ «filmografia de Virginie Thévenet». The New York Times.
# Crossocheilus oblongus

Crossocheilus oblongus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Tailàndia fins a Indonèsia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Rainboth, W.J. 1996 Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, 265 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Antoni Brengaret i Framis

Antoni Brengaret i Framis (Barcelona, 1936) és un empresari i artista català. Als 20 anys va escriure diverses obres de teatre que van ser representades al Casal de les Corts, però es decantà per la ceràmica i el disseny industrial. La seva dedicació a la rajoleria el va portar a construir una bòbila, juntament amb el seu oncle Antoni Framis, pioner de la nova rajoleria de començament del segle xx, a Sant Feliu de Llobregat. El 1966, va posar en marxa la fàbrica Ceràmica Piera, SL i va dissenyar un tipus especial de ceràmica vidrada que s'ha aplicat a diverses façanes de Barcelona.
Amb M. Mercè Piera i Ricart,la seva esposa va fundar l'escola d'arts Groc. El 1975 va fundar amb la seva esposa M. Mercè Piera i Ricart, l'escola d'arts Groc, al districte de les Corts a Barcelona. Aquesta escola va ser el primer centre privat de Catalunya en esser qualificat com a escola de grau superior d'arts plàstiques i disseny. El 1980 va obtenir el títol de tècnic de grau superior de ceràmica artística i, el 1994, el de disseny gràfic. Llicenciat en Història de l'Art per la Universitat de Barcelona a l'any 2006 i Doctor per la Universitat de Barcelona a l'any 2017.
Ha fet exposicions de ceràmica i pintura, ha participat en diverses activitats formatives i informatives del món de la ceràmica, ha estat membre del jurat de diversos concursos i premis i ha col·laborat en diverses activitats culturals del districte de les Corts. El 1997 va ser nomenat per formar part de la comissió tècnica de revisió del Catàleg del patrimoni arquitectònic històric artístic de la ciutat de Barcelona. El 2001 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona. Com a curiositat, Antoni Brengaret va dur la torxa olímpica durant el seu pas per Barcelona en les olimpíades d'Atenes de l'any 2004.

## Referències

* 1 2 3 «Medalles d'honor de Barcelona». Ajuntament de Barcelona, 2001. Arxivat de l'original el 28 d’octubre 2021. [Consulta: 28 octubre 2021].
* ↑ «Persones i entitats distingides a les Corts». Ajuntament de Barcelona, 01-01-2015. Arxivat de l'original el 2017-12-25. [Consulta: 24 desembre 2017].
# Beugnies

Beugnies és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 494 habitants. Històricament ha format part del comtat d'Hainaut. Es troba a 100 km de Lilla, Brussel·les o Reims (Marne), a 45 km de Valenciennes, Mons (B) o Charleroi (B) i a 8 km d'Avesnes-sur-Helpe. Limita amb Felleries, Sars-Poteries, a 12 kilòmetres de la frontera amb Bèlgica.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 560 | 631 | 555 | 531 | 509 | 522 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Daniel Jopek | |
# Benthochromis tricoti

Benthochromis tricoti és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16,5 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 35-37.

## Alimentació

Menja crustacis petits i plàncton.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical entre 23 °C-25 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Tanganyika.

## Referències

* 1 2 3 «Benthochromis tricoti» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Benthochromis. p. 25-26. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Konings, A., 1988. Tanganyika cichlids. Verduijn Cichlids & Lake Fish Movies, Zevenhuizen, Països Baixos. 272 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.
* ↑ Takahashi, T., 2008. Description of a new cichlid fish species of the genus Benthochromis (Perciformes: Cichlidae) from Lake Tanganyika. J. Fish Biol. 72:603-613.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Fish registrations within the museum database of the Vertebrate Section of the Royal Museum for Central Africa. MRAC, Tervuren, Bèlgica.
* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* Brichard, P., 1989. Pierre Brichard's book of cichlids and all the other fishes of Lake Tanganyika. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Échalot

Échalot és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 104 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Échalot era de 104 persones. Hi havia 33 famílies, de les quals 11 eren unipersonals (11 dones vivint soles i 11 dones vivint soles), 11 parelles sense fills i 11 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 77 habitatges, 46 eren l'habitatge principal de la família, 19 eren segones residències i 11 estaven desocupats. 75 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 46 habitatges principals, 41 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 28 en tenien cinc o més. 45 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Échalot el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 4 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 12 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 71 persones, 55 eren actives i 16 eren inactives. De les 55 persones actives 53 estaven ocupades (28 homes i 25 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 16 persones inactives 5 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses extractives, 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Échalot hi havia 9 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Échalot a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Échalot a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Antoni Costa Costa

* No s'ha de confondre amb Antonio Costa Costa.
Antoni Costa Costa (Santa Agnès de Corona, Eivissa, 1953) és un polític eivissenc.

## Trajectòria

Ha treballat com a directiu i tècnic d'empreses turístiques. Alhora, el 1983 fou nomenat secretari de la Federació Socialista de les Pitiüses del Partit dels Socialistes de les Illes Balears (PSIB). Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1983 i 1987, on ocupà el càrrec de President de la Comissió d'Economia, Hisenda i Pressupostos del Parlament de les Illes Balears durant el període 1987-1989, així com conseller del Consell Insular d'Eivissa.
En novembre de 1989 renuncià al seu escó al Parlament de les Illes Balears quan fou elegit diputat pel PSIB per Eivissa i Formentera a les eleccions generals espanyoles de 1989, 1993 i 1996, on va ser ponent del Conveni Internacional sobre l'Espai Econòmic Europeu.
En 2000 va ser nomenat director del Centre Balear Europeu a Brussel·les i en 2002 va ocupar-hi el càrrec de delegat del Govern de les Illes Balears a la mateixa ciutat. El 2004 fou nomenat president-conseller de la Xarxa de Paradors de Turisme d'Espanya. És membre de l'Institut d'Estudis Eivissencs, de la Federació de la Petita i Mitjana Empresa d'Eivissa i Formentera (1977-1980) i Medalla de l'Orde al Mèrit Civil.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Antoni Costa Costa
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Nomenament d'Antoni Costa com a president de Paradors a ABC
# BesArt

BesArt. The River Museum és un museu d'art urbà a l'aire lliure, ubicat al darrer tram del riu Besòs, entre Santa Coloma de Gramenet, Barcelona i Sant Adrià de Besòs. Es presentà el març de 2023 i és impulsat per l'associació Mediterranean Street Art, el Reial Cercle Artístic de Barcelona i l'Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet. Dirigit per David Hernández Alcaraz. el projecte pretén transformar la vora del riu Besòs en un espai museístic on els artistes exposen les seves obres a l'aire lliure i en un entorn natural i verd. Des de la seva inauguració, han participat artistes com Aritz (Octavi Serra Arrizabalaga), primer muralista a exposar la seva creació a BesArt, Sixe Paredes, Mina Hamada, Franco Fasoli o Francesc Punsola, entre d'altres.

## Galeria

* Mural d'El Xupet Negre (2023)
* Mural de Manuel Habreu (2023)
* Mural de J.Loca (2023)
* Mural de Pop (2023)
* Mural de Chiri (2023)
* Mural de Zart (2023)
* Mural de Ziku (2023)

## Referències

* ↑ Cedó, Fede. «BesArt, la esencia del arte urbano» (en castellà). La Vanguardia, 08-02-2024. [Consulta: 19 març 2024].
* ↑ Cabré, Jordi. «"Besart vol ser més que un museu: vol ser l’obra d’art urbà més gran del món"». The New Barcelona Post, 01-07-2023. [Consulta: 19 març 2024].
* ↑ «Aryz es el primer artista en pintar un mural en el BesArt de Santa Coloma de Gramenet» (en castellà). La Vanguardia, 31-03-2023. [Consulta: 20 març 2024].

## Enllaços externs

* BesArt - Lloc web oficial