OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Son Gual

Son Gual és una antiga possessió situada al terme municipal de Palma, Mallorca, al barri de Sant Jordi, al districte de Llevant, vora l'autovia Palma-Manacor. Confronta amb les possessions de Son Ferrer de Sant Jordi, el Caragol, Xorrigo i Son Binissalom.
El 1229, després de la conquesta de Mallorca, les terres d'aquesta possessió foren repartides entre el rei i el bisbe de Barcelona. El 1479, amb motiu del fur reial, foren posades a pública subhasta per la cúria del Batle de Mallorca. La rematà Pere Gual, cavaller i noble (1489), a qui, amb data de 2 de desembre d'aquell any, se li expedí l'escriptura de compra amb l'obligació de doble feu al rei i al bisbe de Barcelona. El 1578, pertanyia a Antoni Gual i de Quint i confrontava amb la possessió i el rafal d'Antoni Ferrer, el camí reial de Manacor i els termes d'Algaida i de Llucmajor. Durant el segle XX s'iniciaren les segregacions i a finals del mateix s'hi dugueren a terme dues urbanitzacions. A les terres que tenen les cases de la possessió s'hi construí un camp de golf. Compta amb 18 clots (par 72), un rierol artificial de 900 m de longitud amb diverses cascades i estanys, 800 oliveres i vinya.

## Construccions

Les cases de la possessió presenten una clastra oberta a llevant, i tancada pels altres tres costats. Al fons de la clastra s'aixeca la que antigament era la façana principal, amb dues plantes d'alçat i portal forà d'arc escarser, i una finestra amb bocell gòtic al primer pis; més a la dreta, hi ha una escala exterior que puja a un portalet de llinda. Davant, hi ha un coll de cisterna, de factura historicista, modern. L'ala de l'esquerra, antigament dedicada a estances agrícoles, acollí els darrers anys la casa dels amos; té portal d'arc rodó, protegit per una porxada nova, amb dos pilars, i coronat per un escut de Sant Jordi; l'interior mostra dues naus amb coberta de volta de canó. Un pedrisset ressegueix l'angle d'aquestes dues ales. L'ala de la dreta acull els sestadors i les cotxeries; presenta dues plantes d'alçat, amb una porxada, sostenguda per tres pilars, que permet l'existència d'un terrat a la segona planta; en aquesta, hi destaca un rellotge de sol pintat, amb la inscripció: Cada cosa en el seu temps.

## Referències

* 1 2 Possessions de Palma
# Cao Song

Cao Song :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 曹嵩 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 曹嵩 |
    En aquest nom xinès, el cognom és Cao.
Cao Song (mort el 193 EC) va ser el pare del senyor de la guerra Cao Cao de la tardana Dinastia Han Oriental. Ell va rebre originalment el cognom de "Xiahou", però s'ho va canviar a "Cao" després d'esdevenir el fill adoptiu de l'eunuc Cao Teng. Els descendents de Cao Song també van adoptar "Cao" com el seu nom familiar.
Al voltant de l'any 193, la Xina havia estat dividida en diversos estats governants com a resultat de la descomposició de la Dinastia Han. Un dels dits governants era Cao Cao, el pare del qual, Cao Song, havia tingut prèviament un rang dins la dinastia. Cao Cao ho havia endegat pel seu pare perquè aquest hi viatgés fins a la seva província de Yan, i mentre passava a través de la província de Xu, Cao Song va ser convidat a descansar pel governador d'aquesta. El governador de Xu, Tao Qian, era conegut a tota la Xina per ser amable i gentil. Per a garantir que Cao Song passés segur fins Yan, Tao Qian en va assignar 500 de les seves tropes sota el comandament de Zhang Kai, però Kai, un antic Turbant Groc, en lloc d'acomboiar-los, va matar Cao Song i tot el seu clan per quedar-se amb els béns que portaven. Cao Cao, culpant Tao Qian per la pèrdua de la seva família, va llançar una invasió a gran escala contra la província de Xu en assabentar-se del que havia succeït.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* ↑ de Crespigny, Rafe. A biographical dictionary of Later Han to the Three Kingdoms (23–220 AD). Brill, 2007, p. 48. ISBN 978-90-04-15605-0.
# AMI Stadium

L'AMI Stadium, conegut com el Jade Stadium fins a 2007, i anteriorment el nom de Lancaster Park és un estadi a la ciutat de Christchurch a Nova Zelanda dedicat principalment a la Unió de Rugbi i el cricket. També pot ser utilitzat per a altres esports com el rugbi a 13, el futbol i l'atletisme.
S'engrandeix a 50.000 places per la Copa Del Món de Rugbi a 15 de 2011.
# Yahya II

* Per a altres significats, vegeu «Yahya II ibn Yahya».
Yahya II, de nom familiar Yahya al-Wàthiq ibn Muhàmmad, fou emir hàfsida, fill i successor de Muhàmmad al-Mustànsir el 1277. El seu favorit andalusí Ibn al-Habbabar va organitzar algunes intrigues que van posar en perill el tron; l'abril de 1279 es va produir la revolta de Bugia, on fou reconegut emir el seu oncle Abu-Ishaq Ibrahim (germà de Muhàmmad al-Mústansir). Amb l'ajut dels abdalwadites de Tlemcen i sobretot l'ajut militar directe de Pere el Gran, que volia exercir la màxima influència a l'estat hàfsida per lluitar contra els Anjou) i va enviar a Conrad Llança, va obligar al seu nebot a abdicar i va entrar a Tunis (agost del 1279). Immediatament Yahya II fou executat juntament amb Ibn al-Habbabar i altres personalitats del règim deposat.

## Referències

* Yver, G. «Ḥafṣids». Encyclopaedia of Islam, primera edició (1913-1936). Editada per M. Th. Houtsma, T.W. Arnold, R. Basset, R. Hartmann. Brill Online, 2016. 25 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-1/hafsids-SIM_2608
# Son Ganxo

Son Ganxo són unes cases i una propietat agrària situada dins el terme de Santa Maria del Camí (Mallorca). Les cases estan situades en el camí que va de Can Colom al Camí des Pou des Coll (també conegut com a Camí de Son Ganxo). Confronta amb Ca n'Andria, es Campet, Ca n'Escardona i el terme municipal de Marratxí. Prop de les cases s'hi han bastit altres edificacions residencials que en l'actualitat constitueixen un petit nucli. Les antigues cases de Son Ganxo han estat reformades modernament, conservant el portal rodó de la façana principal.

## Notes

* ↑ Capó, Josep. La vilade Santa Maria del Camí. Palma: Gràfiques Miramar, 1985. ISBN 84-398-3634-1..
# Abd-al-Fattah (nom)

Abd-al-Fattah és un nom masculí teòfor àrab islàmic (àrab: عبد الفتاح, ʿAbd al-Fattāḥ) que literalment significa ‘Servidor de Qui decideix’, essent «Qui decideix» un dels epítets de Déu. Si bé Abd-al-Fattah és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul Fattah... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «فتح». ISBN 8460008428. ,
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «فتح» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Fotja del Carib

La fotja del Carib (Fulica caribaea) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita llacs i estanys de les Grans Antilles (a excepció de l'illa de la Juventud), illes Caicos, Antilles Menors cap al sud fins a Grenada i Barbados, Trinitat, Curaçao i nord-oest de Veneçuela.
# Yahya ibn Zayd

Yahya ibn Zayd ibn Alí ibn al-Hussayn ibn Alí ibn Abi-Tàlib (àrab: يحيى بن زيد بن علي بن الحسين بن علي بن أبي طالب, Yaḥyà b. Zayd b. ʿAlī b. al-Ḥusayn b. ʿAlī b. Abī Ṭālib) (715-743) fou un rebel alida contra els omeies.
Va participar en la revolta del seu pare a Kufa a finals del 739; mort el seu pare va fugir perseguit de manera implacable per Yússuf ibn Úmar ath-Thaqafí, governador de l'Iraq. Yahya va anar a Nínive prop de Karbala i després va rebre la protecció de l'omeia Abd-al-Màlik ibn Bixr ibn Marwan que el va amagar a un llogaret que després fou Qasr Ibn Hubayra.
Més tard va fugir al Khurasan via Madain. Yússuf se'n va assabentar i el va anar a buscar a Madain però va poder fugir a Rayy i d'allí a Nishapur i Sarakhs, on va estar sis mesos amb el xiïta Yazid ibn Úmar at-Taymí, germà d'un cap militar d'Abu-Múslim. Va buscar suports per una revolta i el va obtenir d'un grup kharigita, però per consell del seu hoste, no el va acceptar.
Junt amb Yazid va marxar a Balkh on fou acollit per al-Hàrith ibn Abd-ar-Rahman aix-Xaybaní. Llavors va intentar que es revoltessin els Banu Hàixim de Medina, però el cap de la confraria haiximiyya al Khurasan, Bukayr ibn Mihan, va donar ordes de no revoltar-se perquè l'imam Ibrahim ibn Muhàmmad havia predit la mort de Yahya. El 743 Yússuf va saber on s'amagava i va enviar al governador del Khurasan, Nasr ibn Sayyar, a Balkh per obtenir el seu lliurament; el cap enviat a Balkh, Aqil ibn Màqil al-Laythí va fer torturar a al-Hàrith perquè revelés l'amagatall de Yahya; el fill d'al-Hàrith, per salvar al seu pare, va trair a Yahya, que fou agafat amb alguns companys i portat a Merv davant Nasr que va informar a Yússuf, i aquest al nou califa al-Walid II, que va donar ordes d'alliberar els presoners.
Nasr va rebre l'orde i la va complir i va enviar a Yahya a la cort del califa; però quan Yahya va arribar a la frontera del Khurasan va tenir por que fos una trampa i amb 70 partidaris va iniciar una revolta; Nasr va enviar llavors forces manades pels prefectes de Nishapur, Tus i Sarakhs, que foren derrotades pels rebels a Bushtanikan i el prefecte de Nishapur, Amr ibn Zurara al-Quxayrí, va resultar mort.
Yahya va anar a Gurgan (via Herat) i va reclutar més partidaris (fins a uns 150). Nasr va enviar llavors un exèrcit nombrós manat per Salm ibn Àhwaz al-Maziní i després de tres dies de lluita al lloc d'Arghuya, Yahya va morir en el combat quan només tenia 28 anys; el seu cap fou enviat a Damasc; quasi tots els seus homes van morir igualment. Els abbàssides van veure reforçada la seva lluita al situar entre els seus objectius la venjança de Yahya tot i que mai lo havien donat suport. Abu-Múslim uns anys després el va enterrar a Anber o rodalia i la seva tomba fou lloc de pelegrinatge durant un temps.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, XI, 270
# Sidecars (grup)

Sidecars és un grup musical de rock madrileny originari del barri d'Alameda de Osuna.

## Història

Sorgida l'any 2006, la banda va guanyar el Premi de la Música al Millor Àlbum de Rock Alternatiu 2009 i el Premi La Noche en Vivo -Los Guilles- al Millor Grup Revelació 2008. Els seus membres són Juancho (Guitarra solista i Veu), Manu (Guitarra rítmica i cors), Dr. Gerbass (Baix) i Ruly (Bateria). Entre les seves influències ells mateixos destaquen a Tequila, Burning, els Rolling Stones, Los Ronaldos, Los Rodríguez, Fito Cabrales o Pereza. Igual que Le Punk, Alamedadosoulna, Buenas Noches Rose o Pereza (dels que han estat teloners), provenen del barri madrileny d'Alameda de Osuna.
El seu primer disc, Sidecars, publicat al setembre de 2008, va ser gravat a Madrid i produït per Leiva, membre de Pereza i germà del líder del grup, Juancho, i van gaudir de la col·laboració d'aquest i de l'altre membre de Pereza, Rubén Pozo. Les lletres d'aquest disc estaven escrites per Juancho i la música composta per tota la banda.
L'agost del 2010 apareix el seu segon disc, Cremalleras, de nou amb la producció de Leiva. César Pop ha col·laborat al piano i Hammond, mentre que en Leiva ho ha fet amb les guitarres. El disc ha estat gravat als estudis Red Led i Casa Dios de Madrid. En aquest disc van manifestar influències de The Byrds o Tom Petty. El seu primer senzill ha estat Fan de ti, popularitzat per formar part d'un anunci publicitari de El Corte Inglés.

## Discografia

* Sidecars, 2008.
* Cremalleras, 2010
* Fuego Cruzado, 2014
* Cuestión de gravedad, 2018

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2020-02-14 a Wayback Machine. (castellà)
* www.myspace.com/sidecarsrock (castellà)

## Referències

* ↑ «SIDECARS, Premio de la Música al Mejor Álbum de Rock Alternativo». CulturaValenciana.com. Arxivat de l'original el 2012-06-27. [Consulta: 14 octubre 2012].
* ↑ «Sidecars». Girandoporsalas.com. [Consulta: 14 octubre 2012].
* ↑ «SIDECARS». Lascallesdelpop.es. [Consulta: 14 octubre 2012].
* ↑ «Alameda de 'Rocksuna'». El País. [Consulta: 14 octubre 2012].
* ↑ «Sidecars». LaHiguera. [Consulta: 14 octubre 2012].
* ↑ «Cremalleras». LaHiguera. [Consulta: 14 octubre 2012].
* ↑ «Música del anuncio Fan de ti Semana Fantástica de El Corte Inglés: Fan de ti de Sidecars». Topmusicablog.com. Arxivat de l'original el 2013-02-18. [Consulta: 14 octubre 2012].
# Cao Xiu

    En aquest nom xinès, el cognom és Cao (曹).
Cao Xiu (174 – 228) fou un militar general baix el comandament del poderós senyor de la guerra Cao Cao
i els posteriors governants del regne de Wei durant la dinastia Han de l'Est i el període dels Tres Regnes de l'antiga Xina. També un nebot llunyà de Cao Cao, Cao Xiu portà diverses campanyes contra les forces de Sun Quan, la majoria dels quals es van complir amb èxit. Va morir al 228 a partir d'una infecció de la pell en l'esquena.

## El clan Cao

    Per una llista completa, vegeu Cao Cao.

### Descendents directes

* Cao Zhao (曹肇)

### Família per extensió

* Cao Cao (oncle llunyà)
** Cao Pi
*** Cao Rui
**** Cao Fang
***** Cao Mao
****** Cao Huan
** Cao Zhang
** Cao Zhi
** Cao Xiong
** Cao Ang
** Cao Chong
* Cao Ren (oncle llunyà)
* Cao Chun (oncle llunyà)
* Cao Anmin (cosí llunyà)
* Cao Zhen (cosí llunyà)
** Cao Shuang

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. San Guo Zhi. Yue Lu Shu She, 2002. ISBN 7-80665-198-5.
# Abd-al-Bassir (nom)

Abd-al-Bassir és un nom masculí teòfor àrab islàmic (àrab: عبد البصير, ʿAbd al-Baṣīr) que literalment significa ‘Servidor de Qui tot ho veu’, essent «Qui tot ho veu» un dels epítets de Déu. Si bé Abd-al-Bassir és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul Basir, ‘Abdul Basier... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «بصر». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «بصر». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «بصر» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Fort de Bhuragarh

El Fort de Bhuragarh és una fortalesa de l'Índia al districte de Banda a la riba del riu Ken.
Es creu que fou construït el 1746 o el 1784 segons les fonts, però modernament es pensa que fou obra de Raja Guman Singh al segle xvii. Fou assaltat pels britànics el 1804 i ocupat. El maig de 1857 va caure en mans dels rebels dirigits pel raja Ali Bahadur II, però fou recuperat l'abril de 1858.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Bhuragarh Arxivat 2009-04-10 a Wayback Machine.
# Xuayb ibn Àhmad

Xuayb ibn Àhmad (àrab: شعيب بن أحمد, Xuʿayb ibn Aḥmad) fou emir de Creta del 940 al 943. Fou l'emir que va governar durant menys temps de tots els emirs de Creta. Va succeir vers el 940 el seu pare Àhmad ibn Úmar. Uns tres anys després dirigia l'emirat el seu germà, Alí ibn Àhmad. Del seu govern no se'n sap res, però s'han conservat algunes monedes encunyades durant el seu regnat.

## Referències

* ↑ Miles, George C. «Byzantium and the Arabs: Relations in Crete and the Aegean Area». Dumbarton Oaks Papers, 18, 1964, p.1–32. DOI: 10.2307/1291204.
# Masferrer

«Masferrer» té aquests significats:
* Trofeu Masferrer, prova ciclista que se celebrava anualment a Girona en honor de Narcís Masferrer
* Casal Masferrer-Perpinyà
* Biografies:
** Francesc d'Assís Masferrer i Arquimbau (Vic, 1847 - Lleida, 1901), filòsof català
** Francesc Maria Masferrer i Vernis (Vic, 1889 - Buenos Aires, 1954), advocat i polític català
** Joan Masferrer i Sala (Cardedeu, 1976), alcalde de Cardedeu (2007 -2008)
** Mariona Masferrer i Ordis
** Narcís Masferrer i Sala (Madrid, 1867 - Barcelona, 1941), pioner de l'esport català i del periodisme esportiu
** Ramon Masferrer i Arquimbau (Vic, 1850 – Cottabato, Filipines, 1894)
# Carrer de Sant Joan

«Carrer de Sant Joan» té aquests significats:
* Carrer de Sant Joan (Agramunt) a l'Urgell
* Carrer de Sant Joan (Monistrol de Montserrat) al Bages
* Carrer de Sant Joan (Reus) al Baix Camp
# Sonora (Califòrnia)

Sonora és una població del Comtat de Tuolumne a l'estat de Califòrnia (Estats Units).

## Demografia

Segons el cens del 2000 tenia 8.906 habitants. Segons el cens del 2000, Sonora tenia 4.423 habitants, 2.051 habitatges, i 1.046 famílies. La densitat de població era de 561,8 habitants/km².
Dels 2.051 habitatges en un 24% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 33,2% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 49% no eren unitats familiars. En el 40,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,06 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,4% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 20,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.858 $ i la renda mediana per família de 39.722 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.958 $ mentre que les dones 26.111 $. La renda per capita de la població era de 19.248 $. Entorn del 10,9% de les famílies i el 16,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sonora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sonora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Carme Ferré Grau

Carme Ferré Grau és Infermera, psicòloga i doctora en ciències socials per la Universitat Rovira i Virgili.
Impulsora i directora del primer doctorat amb denominació en Ciències de la Infermeria de la universitat pública, en el marc del qual s'han presentat més d'una seixantena de tesis d'infermeria. Va ser consellera delegada de l'Àrea de Benestar i Ensenyament de l'Ajuntament de Tarragona del 1999 al 2004 i presidenta de l'Institut Municipal de Serveis Socials de Tarragona del 1999 al 2004.
Actualment és investigadora al Departament d'Infermeria Avançada de la Universitat Rovira i Virgili on desenvolupa el seu camp principal de recerca que és la Salut Mental Positiva, el cuidar familiar i mHealth, amb 113 publicacions nacionals i Internacionals i 5 llibres publicats.
De fet, ha publicat un gran nombre d'articles sobre temàtiques com: el diagnòstic infermer i la immigració, la percepció de la violència de gènere per part dels joves, la dona i la jubilació, infermeria i ansietat davant la mort, l'estigma del suïcidi, dificultats d'integració social en persones depressives, o fibromiàlgia.
El 2019 va rebre la Medalla Josep Trueta al mèrit sanitari que atorga la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* 1 2 3 «Carmen Ferré Grau :: Gestor Curricular iMarina». [Consulta: 10 març 2022].
* 1 2 «Carme Ferre-Grau». [Consulta: 10 març 2022].
# 404 aC

El 404 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Era l'any 350 'Ab urbe condita', o de la fundació de Roma.

## Esdeveniments

* Inici del regnat d'Artaxerxes II de Pèrsia. El seu germà, Cir el Jove, es va revoltar contra ell i va provar d'apunyalar-lo.
* Govern dels Trenta Tirans a Atenes després de la fi de la Guerra del Peloponès.
* Inici del domini d'Esparta a tota Grècia.
* Dionisi el Vell, va atacar Erbessos, ciutat dels sículs a Sicília, aliada dels cartaginesos durant el setge de Siracusa.
* Inici de la Dinastia XXVIII d'Egipte.
* Elecció a Roma dels Tribuns amb potestat consular Gai Valeri Potit Volús, Mani Sergi Fidenat, Publi Corneli Maluginense, Gneu Corneli Cos, Cesó Fabi Ambust i Espuri Nauci Rútil.

## Necrològiques

* Alcibíades (general atenenc).
* Assassinat de Fidó d'Atenes a Atenes.
* Darios II, Rei dels reis de l'Imperi Persa.

## Referències

* ↑ «Artaxerxes II». GEC. [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ «Cir de Pèrsia». GEC. [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ Xenofont. Hel·lèniques, II, 3, 1, 2
* ↑ Xenofont. Hel·lèniques, II, 3, 6-7
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XIV, 17
* ↑ Huss, Werner. Ägypten in hellenistischer Zeit 332-30 v. Chr.. Munic: Beck, 2001, p. 43-44. ISBN 9783406471544.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 47, 61
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Alcibíades, VII, 39
* ↑ Xenofont. Hel·lèniques, II, 3, 2
* ↑ The Encyclopaedia Britannica : a dictionary of arts, sciences, literature and general information. Cambridge: At the University Press, 1911, p. 833.
# Francesc Sangés i Tatché

Francesc Sangés i Tatché (Sabadell, 31 d'agost de 1877 - 31 de gener de 1952) fou un industrial fuster i propietari de terres sabadellenc. Era l'amo de les terres on, entre 1915 i 1930, es va construir la colònia industrial coneguda com a Cases d'en Sangés, a la vora dreta dreta del riu Ripoll i molt a prop del pont de la Salut i del vapor de Ca la Daniela.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor. «Passatge d'en Sangés». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 31 gener 2015].
* ↑ Nomenclàtor. «Carrer de les Cases d'en Sangés». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 31 gener 2015].
# Yehia Emam

Yehia Emam (1919 - 1997) fou un futbolista egipci de la dècada de 1940.
Fou internacional amb la selecció d'Egipte amb la qual participà en els Jocs Olímpics de 1948.
Pel que fa a clubs, destacà a Zamalek SC.
És pare de Hamada Emam i avi de Hazem Emam, ambdós també futbolistes.

## Palmarès
### Zamalek SC

* Copa egípcia de futbol: (5)
    1937–38, 1940–41, 1942–43, 1943–44, 1951–52
* Lliga del Caire de futbol: (10)
    1939–40, 1940–41, 1943–44, 1944–45, 1945–46, 1946–47, 1948–49, 1950–51, 1951–52, 1952–53

## Referències

* ↑ Perfil a 11v11.com
* ↑ PLANTELES - JUEGOS OLIMPICOS 1948
* ↑ «Jugadores legendarios a fifa.com». Arxivat de l'original el 2019-08-05. [Consulta: 5 agost 2019].
# Maset Finet

El Maset Finet és una obra dels Hostalets de Pierola (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt de tres habitatges on destaca el primer (nº 4), aquest conserva l'estructura original. Destaca per les decoracions de rajola de ceràmica al voltant del balcó i a la banda que separa la planta baix de la primera. També és interessant la balustrada del terrat realitzada amb terra cuita i el sòcol de pedra.

## Història

La casa amb el nª 4 conserva l'estructura original. Les altres dues havien estat uns magatzems els quals van ser transformats pels voltants del 1940 en dos habitatges més.

## Referències

* 1 2 «Maset Finet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].