OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cachirulo

El «cachirulo» (paraula escrita en castellà, per ser una peça de vestir típica aragonesa) és una peça clàssica i distintiva del vestit masculí tradicional aragonès. Consisteix en un mocador de colors que va plegat i nugat en el cap del baturro encara que sense cobrir-la per complet sinó envoltant-li l'enfront de manera de faixa.
El cachirulo o mocador coronari té un origen clarament musulmà i va ser conservat pels moriscs fins al segle xvii.
El model més popularitzat en l'actualitat és el format per quadres vermells i negres. No obstant això, tradicionalment la tipologia era molt variada, des d'altres combinacions de colors com a blaus i negres o morats i negres, fins a cachirulos llisos, a ratlles o amb flors. Els cachirulos morats i negres normalment se solen associar amb la província de Terol.
Existeixen dues formes de nugar-lo, la més estesa que consisteix en embolicar el cap format un nus a un costat, i la tradicional de Sobrarbe, que consisteix a embolicar tot el cap des de darrere formant un recollit horitzontal sobre el front.
Aquests mocadors són característics del vestit clàssic de jotero que no és sinó una simplificació del vestit tradicional agricultor. No obstant això, el vestit tradicional aragonès és molt variat depenent tant del seu origen geogràfic (Fet, Ansó, Ribargorça, Gistaín, etc.) com del seu ús i classe social. Així es distingeixen els vestits de comunió, de festa, de pagès, etc. Per tant, existeix un gran nombre de mocadors diferents que formen part dels diversos vestits podent ser de qualsevol altre color, fins i tot negre (propi d'homes d'edat), o estampat.
Recentment, el cachirulo és una peça que s'ha popularitzat com a identificativa de les festes del Pilar en portar-ho els joves nuat al coll com a element decoratiu. També l'usen homes i dones, no necessàriament han de portar el vestit de baturro.

## Referències

* ↑ «Enciclopedia aragonesa». Arxivat de l'original el 2016-07-01. [Consulta: 27 abril 2016].
* ↑ «Indumentaria tradicional aragonesa». Arxivat de l'original el 2009-05-24. [Consulta: 27 abril 2016].
# Breidfeld

Breidfeld (en luxemburguès: Breedelt; en alemany: Breidfeld) és una vila de la comuna de Weiswampach, situada al districte de Diekirch del cantó de Clervaux. Està a uns 57 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Breidfeld». [Consulta: 23 setembre 2015].
# Cal Pau

«Cal Pau» té aquests significats:
* Cal Pau Magí, casa d'Albinyana (Baix Penedès)
* Cal Pau Canterer, casa d'Esparreguera (Baix Llobregat)
* Cal Pau Petit, casa de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat)
* Cal Pau (Argentera), masia d'Argentera, municipi de Vilanova de Meià (Noguera)
* Cal Pau (Rellinars), masia de Rellinars (Vallès Occidental)
* Cal Pau (Vallcebre), casa de Vallcebre (Berguedà)
# Buffalo (Oklahoma)

Buffalo és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 1.200 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Buffalo tenia 1.200 habitants, 495 habitatges, i 336 famílies. La densitat de població era de 579,2 habitants per km².
Dels 495 habitatges en un 28,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 22,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.433 $ i la renda mediana per família de 38.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.625 $ mentre que les dones 20.515 $. La renda per capita de la població era de 15.328 $. Entorn del 8,2% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Buffalo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Buffalo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
Viccionari
# Campo de Agadones

El Campo de Agadones, també conegut com Los Agadones, és una comarca de la província de Salamanca (Castella i Lleó). Els seus límits no es corresponen amb una divisió administrativa, sinó amb una denominació històric-tradicional. Ocupa una superfície de 442,53 km².
Comprèn 9 municipis: Agallas, La Atalaya, Herguijuela, Martiago, Monsagro, El Sahugo, Serradilla del Arroyo, Serradilla del Llano i Zamarra.
Limita amb Ciudad Rodrigo i el Campo de Yeltes al nord, amb la Sierra de Francia a l'est, amb Extremadura al sud, i amb el Campo de Robledo a l'oest.

## Referències

* ↑ Llorente Maldonado, Antonio. Centro de Estudios Salmantinos. Las comarcas históricas y actuales de la provincia de Salamanca (en castellà), 1976, p. 157 [Consulta: 2 abril 2013]. «El Campo de Agadones se conoce también con el nombre de Los Agadones (…) Realmente la comarca de Los Agadones no es otra cosa que la vertiente norte de la Sierra de Gata, desde la divisoria hasta la hoya de Ciudad Rodrigo. (…) Es decir, en resumen, que Los Agadones y la Sierra de Gata son denominaciones referidas a la misma realidad, con predominio absoluto de la Sierra de Gata, que hoy es la denominación habitual en toda la provincia (…) No hemos podido encontrar ninguna referencia a la Sierra de Gata como comarca: cuando aparece esta denominación tiene siempre un carácter estrictamente ortográfico (página 66) Respecto a La Sierra de Gata o Campo de Agadones, también pueden valernos los límites históricos, según aparecen trazados en el mapa de Don Tomás López y en el libro del Bastón. Forman parte de La Sierra de Gata o Campo de Agadones los municipios de Serradilla del Llano, Serradilla del Arroyo, La Atalaya, Zamarra, Herguijuela de Ciudad Rodrigo, Martiago, Agallas y El Sahugo (página 132) Después de haber estado varias veces en Monsagro, pueblo que no conocía en 1974, tengo que rectificar, pues evidentemente, y desde todos los puntos de vista, Monsagro a pesar de hallarse en la vertiente suroeste de la Sierra de Francia, pertenece al Campo de Agadones, a la Sierra de Gata (página 128)»

## Enllaços externs

* Fitxa del Campo de Agadones a la web del Turisme del Regne de Lleó
# Burdurlu Derviş Mehmed Paixà

Burdurlu Derviş Mehmed Paşa (1765-1837) fou un gran visir otomà (1818-1820) fill de Rüstem Agha de Nàuplia. Va ser guardià del segell (mühürdar) del gran visir Ahmed Paixà Hezarpare i amb la protecció d'aquest va arribar a mir-i miran (paixà de segona classe) i sandjak-beyi. Després fou muhassil (perceptor d'impostos) del liwa de Hamid i mutasarrif amb rang de visir o de paixà de Khudawendigar, Eskişehir i Kodja-ili (1817). Per consell del poderós Halet Efendi, que volia un govern dèbil, fou nomenat gran visir (6 de febrer de 1818); no va aconseguir imposar la seva autoritat i la seguretat a Istanbul se li va escapar de les mans. Tot i el suport de Halet, fou finalment destituït pel sultà el 5 de gener de 1820 i enviat en exili a Gal·lípoli. El 16 de gener de 1821 fou nomenat governador de Damasc amb jurisdicció sobre el liwa de Nablús i la funció d'amir al-Hadjdj (encarregat dels peregrins); en aquest darrer càrrec es va enfrontar al wali de Sidó Abd Allah Pasha, al que va assetjar a Acre seguint ordes de la Porta. Abd Allah fou finalment perdonat i Derwish Mehmed Pasha traslladat a l'eyalat d'Anadolu; la conducte tirànica del seu gendre Hamid Bey, va provocar la revolta de Kutahya i la destitució de Derwish, que va perdre el rang de visir i al que es van confiscar les propietats; fou enviat en exili a Afyun Kara Hisar i més tard a Brusa. El juny de 1837 fou nomenat Shaykh al-Haram (governador de Medina) però va morir el desembre d'aquell any abans de fer-se càrrec del govern, quan era a Yanbo.

## Bibliografia

* Baysun, M. Cavid, “Derwīs̲h̲ Meḥmed Pas̲h̲a”, a: Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Consultat en línia el 13 de juny del 2016
Gran visir otomà :
# Campionat britànic de trial 1990

La temporada de 1990 del Campionat britànic de trial fou la 41a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU. El calendari oficial constava de 10 proves puntuables.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Steve Saunders | Fantic | 185 |
| 2 | Robert Crawford | Beta | 169 |
| 3 | Tony Scarlett | Gas Gas | 135 |
| 4 | Wayne Braybrook | Beta | 122 |
| 5 | John Shirt | Gas Gas | 103 |
| 6 | John Lampkin | Beta | 89 |
| 7 | Rob Sartin | JCM | 80 |
| 8 | Phil Alderson | Yamaha | 72 |
| 9 | Steve Colley | Fantic | 66 |
| 10 | Steve Hole | Beta | 47 |

## Referències

* «Great Britain - 1990» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 19 març 2023].
# Campionat britànic de trial 1980

La temporada de 1980 del Campionat britànic de trial fou la 31a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU. El calendari oficial constava de 10 proves puntuables.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Martin Lampkin | Bultaco/SWM | 113 |
| 2 | Malcolm Rathmell | Montesa | 106 |
| 3 | Rob Shepherd | Honda | 78 |
| 4 | Nigel Birkett | Montesa | 72 |
| 5 | John Reynolds | Suzuki | 57 |
| 6 | Chris Sutton | Montesa | 38 |
| 7 | Peter Cartwright | Bultaco | 34 |
| 8 | Mick Andrews | Yamaha | 31 |
| 9 | Chris Clarke | Montesa | 30 |
| 10 | Mike Skinner | Montesa | 23 |

## Referències

* «Great Britain - 1980» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 19 març 2023].
* «Classic competition - 1980 Review» (en anglès). pressreader.com. Classic Trial, 01-12-2020. [Consulta: 19 març 2023].
# Cabana de volta de Riudovelles

Cabana de volta de Riudovelles és una obra de Tàrrega (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Construcció rural de planta rectangular integrada dins d'un marge. El parament de la cabana és de blocs de pedra sorrenca de mida i forma variades. La seva coberta està formada a partir d'una volta de canó amb adovellat de pedra, parcialment ensorrada i repleta de vegetació. Els contraforts estan integrats en la construcció i són reforçats pel pendent natural. El portal ja no es conserva però, per l'estructura que s'aprecia, l'obertura estava solucionada mitjançant una llinda de pedra.

## Referències

* ↑ «Cabana de volta de Riudovelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 setembre 2021].
# Can Madurallet

Can Madurallet és un edifici del municipi de Sant Just Desvern (Baix Llobregat) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia amb portal dovellat. Les reformes realitzades han deformat la seva façana, però conserva l'estructura de tres tramades i coberta a dues aigües, vessant als laterals.

## Història

El nom primitiu d'aquesta casa es desconeix. Una nota del rector Dr. Bonells (1659) deia: "que la casa y heretat den Carbonell de la Plassa antes era de Antich Duran y Gaspar Duran, son fill, pagesos de Santa Eulàlia de Provençana". Fou anomenada Can Carbonell de la Plaça per distingir-la d'altres famílies Carbonell.
El 1709 el Dr. Bernadà diu que la casa és de Jaume Modolell com conta en un testament fet pel mateix rector. El 1753 "el llibre d'entrades i eixicles" en deia Can Modolell de la Plaça, nom que després canvià pel de Can Modorellet. També anomenada posteriorment Casa dels Caçadors.
Del 1356 consta: "Venda feta anen Pere Carbonell de la Plassa de la parròquia de SJD... una peça de terra vinya plantada que possehia en dita parròquia en lo lloc dit Fontanella" (Arxiu de la Catedral de Barcelona. Secció Pia Almoina. 12 de març del 1356, pàg. 43.)

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Madurallet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
# Campionat brasiler de bàsquet

El campionat brasiler de basquetbol, anomenat en portuguès Campeonato Brasileiro de Basquete, és la principal competició de basquetbol del Brasil. El campionat és organitzat per la confederació brasilera. CBB, i la NLB ("Nossa Liga de Basquete") capitanejada pel que va ser gran jugador Oscar Schmidt.
Entre 1965 i 1989 es va anomenar Taça Brasil de Basquete. Des de 1990 rep l'actual denominació.

## Historial
### Taça Brasil de Basquete

| 1965 Corinthians 1966 Corinthians 1967 Botafogo 1968 Sírio 1969 Corinthians 1970 Sírio 1971 Bagres/Franca | 1972 Sírio 1973 Vila Nova 1974 Emmanuel/Franca 1975 Amazonas/Franca 1976 no es disputà 1977 Palmeiras 1978 Sírio | 1979 Sírio 1980 Francana 1981 (1) São José 1981 (2) Francana 1982 Monte Líbano 1983 Sírio 1984–85 Monte Líbano | 1985–86 Monte Líbano 1986 Monte Líbano 1987 Monte Líbano 1988–89 Sírio |

### Campeonato Nacional de Basquete

| 1990 Ravelli/Franca 1991 Ravelli/Franca 1992 Cesp/Rio Claro/Blue Life 1993 Sabesp/Franca 1994 Pitt/Corinthians | 1995 Cesp/Rio Claro 1996 Corinthians/Amway 1997 Franca/Cougar 1998 Franca/Marathon 1999 Franca/Marathon | 2000 Vasco da Gama 2001 Vasco da Gama 2002 Tilibra/Bauru 2003 COC/Ribeirão Preto 2004 Unitri/Uberlândia | 2005 Telemar/Rio de Janeiro 2006 Cancel·lat 2007 Universo/Brasília 2008 Flamengo |

### Nossa Liga de Basquete (No oficial)

El 2006 el campionat brasiler, organitzat per la Confederació Brasilera de Basquetbol (CBB), fou cancel·lat per una disputa legal entre la CBB i la Nossa Liga de Basquetebol (NLB). Winner/Limeira fou el campió de la NLB.
* 2006 Winner/Limeira

### Novo Basquete Brasil

* 2009 Flamengo
* 2009–10 Universo/BRB/Converse
* 2010–11 UniCEUB/BRB/Brasília
* 2011–12 UniCEUB/BRB/Brasília
* 2012–13 Flamengo
* 2013–14 Flamengo
* 2014–15 Flamengo
* 2015–16 Flamengo
* 2016–17 Gocil/Bauru Basket

## Referències

* ↑ «Nacional 2006 pode ter dois campeões». Arxivat de l'original el 2008-06-07. [Consulta: 4 març 2018].
* ↑ «Temporada 2006 de basquete pode terminar sem campeão». Arxivat de l'original el 2008-06-07. [Consulta: 4 març 2018].
* ↑ «Winner Limeira é campeão da Nossa Liga de Basquete». Arxivat de l'original el 2008-06-07. [Consulta: 4 març 2018].

## Enllaços externs

* CBB-Confederació Brasilera de Basquetbol
# Campionats del món de ciclocròs de 1997

Els Campionats del món de ciclocròs de 1997 foren la 48a edició dels mundials de la modalitat de ciclocròs i es disputaren el 1 i 2 de febrer de 1997 a Múnic, Baviera, Alemanya. Foren tres les proves disputades.

## Resultats

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Cursa elit | Daniele Pontoni | Thomas Frischknecht | Luca Bramati |
| Cursa sub-23 | Sven Nys | Bart Wellens | Christophe Morel |
| Cursa júnior | David Rusch | Stefano Toffoletti | Steffen Weigold |

## Classificacions
### Classificació de la prova elit

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Daniele Pontoni | Itàlia | 1:00:40 h |
| | Thomas Frischknecht | Suïssa | + 0:23 |
| | Luca Bramati | Itàlia | + 0:23 |
| 4 | Adrie van der Poel | Països Baixos | + 0:35 |
| 5 | Wim de Vos | Països Baixos | + 0:53 |
| 6 | Erwin Vervecken | Bèlgica | + 1:13 |
| 7 | Franz-Josef Nieberding | Alemanya | + 1:25 |
| 8 | Beat Wabel | Suïssa | + 1:39 |
| 9 | Dieter Runkel | Suïssa | + 1:39 |
| 10 | Peter Van Santvliet | Bèlgica | + 2:04 |

### Classificació de la prova sub-23

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Sven Nys | Bèlgica | 53 min 25 s |
| | Bart Wellens | Bèlgica | + 0:22 |
| | Christophe Morel | França | + 0:38 |
| 4 | Miguel Martinez | França | + 0:58 |
| 5 | Gretenius Gommers | Països Baixos | + 1:27 |
| 6 | Elvis Zucci | Itàlia | + 1:33 |
| 7 | Giullaume Benoist | França | + 1:37 |
| 8 | Gerben de Knegt | Països Baixos | + 1:45 |
| 9 | Zdeněk Mlynář | Txèquia | + 1:46 |
| 10 | David Willemsens | Bèlgica | + 1:47 |

### Classificació de la prova júnior

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | David Rusch | Suïssa | 46 min 14 s |
| | Stefano Toffoletti | Itàlia | + 0:05 |
| | Steffen Weigold | Alemanya | + 0:06 |
| 4 | Nicolas Dieudonné | Suïssa | + 0:08 |
| 5 | Torsten Hiekmann | França | + 0:11 |
| 6 | John Gadret | França | + 0:12 |
| 7 | Thomas Lecuyer | França | + 0:25 |
| 8 | Andrew Vancoillie | Bèlgica | + 1:14 |
| 9 | Davy Commeyne | Bèlgica | + 1:22 |
| 10 | Wilant van Gils | Països Baixos | + 1:30 |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 2 | Bèlgica | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Suïssa | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4 | Alemanya | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* Web de l'UCI
* Resultats a les-sports.info
# Campionats del món de ciclocròs de 2003

Els Campionats del món de ciclocròs de 2003 foren la 54a edició dels mundials de la modalitat de ciclocròs i es disputaren el 1 i 2 de febrer de 2003 a Monopoli, Pulla, Itàlia. Foren quatre les proves disputades.

## Resultats
### Homes

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Elit | Bart Wellens | Mario De Clercq | Erwin Vervecken |
| Sub-23 | Enrico Franzoi | Wesley Van der Linden | Thijs Verhagen |
| Júniors | Lars Boom | Eddy van Ijzendoorn | Zdeněk Štybar |

### Dones

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Elit | Daphny van den Brand | Hanka Kupfernagel | Laurence Leboucher |

## Classificacions
### Cursa masculina

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Bart Wellens | Bèlgica | 56.43 |
| | Mario de Clercq | Bèlgica | + 0.38 |
| | Erwin Vervecken | Bèlgica | + 1.20 |
| 4. | Ben Berden | Bèlgica | + 1.28 |
| 5. | Sven Nys | Bèlgica | m.t. |
| 6. | Francis Mourey | França | + 2.07 |
| 7. | Daniele Pontoni | Itàlia | m.t. |
| 8. | Tom Vannoppen | Bèlgica | + 2.24 |
| 9. | Jiří Pospíšil | Txèquia | + 2.26 |
| 10. | Arnaud Labbe | França | m.t. |

### Cursa femenina

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Daphny van den Brand | Països Baixos | 38.24 |
| | Hanka Kupfernagel | Alemanya | + 0.02 |
| | Laurence Leboucher | França | + 0.16 |
| 4. | Annabella Stropparo | Itàlia | + 0.31 |
| 5. | Mette Andersen | Dinamarca | + 1.05 |
| 6. | Maria Paola Turcutto | Itàlia | + 1.10 |
| 7. | Maryline Salvetat | França | + 1.19 |
| 8. | Nicole de Bie-Leyten | Països Baixos | + 1.23 |
| 9. | Corine Dorland | Països Baixos | + 1.24 |
| 10. | Ann Grande | Estats Units | m.t. |

### Cursa masculina sub-23

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Enrico Franzoi | Itàlia | 49.22 |
| | Wesley Van Der Linden | Bèlgica | + 0.28 |
| | Thys Verhagen | Països Baixos | + 0.35 |
| 4. | Martin Bína | Txèquia | + 1.25 |
| 5. | Bart Aernouts | Bèlgica | + 1.31 |
| 6. | Jean-Baptiste Béraud | França | + 1.32 |
| 7. | Tim van Nuffel | Bèlgica | + 1.33 |
| 8. | Steve Chainel | França | + 1.35 |
| 9. | Pieter Weening | Països Baixos | + 1.36 |
| 10. | Theo Eltink | Països Baixos | m.t. |

### Cursa masculina júnior

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Lars Boom | Països Baixos | 37.51 |
| | Eddy van IJzendoorn | Països Baixos | + 0.30 |
| | Zdeněk Štybar | Txèquia | + 0.36 |
| 4. | Sebastian Langeveld | Països Baixos | + 0.39 |
| 5. | Romain Villa | França | + 1.01 |
| 6. | Jan Sel | Txèquia | + 1.07 |
| 7. | Niels Albert | Bèlgica | + 1.34 |
| 8. | František Klouček | Txèquia | + 1.38 |
| 9. | Clément Lhotellerie | França | + 1.39 |
| 10. | Tom Van Den Bosch | Bèlgica | + 1.55 |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Països Baixos | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 2 | Bèlgica | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 3 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | Txèquia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* Web de l'UCI
* Resultats a les-sports.info
# Can Sant Nazari

Can Sant Nazari és una masia d'Oristà (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt format per la casa i, prop seu, la capella de Sant Nazari.
La casa, de planta rectangular i teulat a doble vessant orientat a la façana, és construïda amb pedres irregulars lligades amb morter. Els murs evidencien diferents etapes de construcció o ampliació. El nucli primitiu és format per planta baixa i dos pisos. Posteriorment s'adossà, a l'esquerra de la porta principal, una construcció rectangular formada per un porxo a la part superior i les corts a l'inferior. Les portes i finestres tenen llindes monolítiques.
La capella, de planta rectangular i una nau sense absis, és construïda amb pedres regulars i arrebossada. La façana presenta una porta rectangular amb una biga de ferro que fa de llinda. Sobre d'aquesta hi ha una estreta finestra rectangular. La façana es corona amb un petit campanar d'espadanya que conserva la campana.
Actualment s'utilitza com a garatge.

## Història

Adscrita a la parròquia de Santa Eulàlia de Perdines, la capella es fundà el segle xviii. Al mas hi nasqué, a mitjan segle xix, la germana Caterina Comerma, fundadora a Vic de les germanetes Josefines de la Caritat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Sant Nazari». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Cantó de Montmirey-le-Château

El cantó de Montmirey-le-Château és un cantó francès del departament del Jura, situat al districte de Dole. Té 13 municipis i el cap és Montmirey-le-Château.

## Municipis

* Brans
* Champagney
* Chevigny
* Dammartin-Marpain
* Frasne-les-Meulières
* Moissey
* Montmirey-la-Ville
* Montmirey-le-Château
* Mutigney
* Offlanges
* Peintre
* Pointre
* Thervay

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-19.. | M. Detel | PPUS |
| 19..-1967 | André Détot | CNIP |
| 1967-1972 | Paul Boiteux | Divers gauche |
| 1972-1989 | Pierre Brantus | CDP, després UDF-CDS |
| 1989-1992 | Bernadette Brantus | UDF |
| 1992-2004 | Bernard Chauvin | UDF |
| 2004- | Dominique Troncin | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Montoir-de-Bretagne

El cantó de Montoir-de-Bretagne (bretó Kanton Mouster-al-Loc'h) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Loira Atlàntic a la regió de Loira Atlàntic, però que històricament ha format part de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 6 comunes:
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Donges | Donez | 6.157 | 48,50 | 44480 | 44052 |
| Montoir-de-Bretagne | Mouster-al-Loc'h | 6.204 | 36,79 | 44550 | 44103 |
| Saint-Malo-de-Guersac | Sant-Maloù-Gwersac'h | 3.126 | 14,62 | 44550 | 44176 |
| Trignac | Trinieg | 6.956 | 14,38 | 44570 | 44120 |
| Cantó | Mouster-al-Loc'h | 22.443 | 114,29 | - | 4447 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1982 | Jean-Louis Le Corre | PCF |
| 1982-1994 | Yannick Vaugrenard | PS |
| 1994-2008 | Jean-Louis Le Corre | PCF |
| 2008- | David Roger | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007