OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Relació interespecífica

En ecologia una relació interespecífica és la interacció biològica que té lloc en una comunitat entre individus d'espècies diferents, dins d'un ecosistema. Les relacions interespecífiques són relacions ambientals que s'estableixen entre els organismes de la biocenosi, acadèmicament se sol oposar a la relació intraespecífica, que s'estableix entre els individus d'una mateixa població. També es pot dividir en harmòniques i desharmòniques. Les principals relacions interespecífiques són les següents (entre parèntesis s'indica amb un signe "+" si una espècie surt beneficiada de la relació, amb un signe "-" si surt perjudicada i amb un "0" si la relació li és indiferent)
* Depredació (+/-)
* Parasitisme (+/-)
* Tanatocresi (+/0)
* Explotació (+/-)
* Comensalisme (+/0)
* Inquilinisme (+/0)
* Simbiosi (+/+)
* Mutualisme (+/+)
* Exclusió mútua (+/-) o (-/+)
* Amensalisme (-/0)
* Forèsia (+/0)
* Competència (-/-)
# Regió Sanitària Barcelona

La Regió Sanitària Barcelona (RSB), del Servei Català de la Salut, agrupa els municipis de les comarques metropolitanes i els deu districtes de la ciutat de Barcelona; concretament, els municipis de les comarques de l'Alt Penedès, Barcelonès, Baix Llobregat, Garraf, Maresme, Vallès Occidental i Vallès Oriental i, a Barcelona, els districtes de Ciutat Vella, Eixample, Gràcia, Horta-Guinardó, Les Corts, Nou Barris, Sant Andreu, Sant Martí, Sants-Montjuïc, Sarrià - Sant Gervasi.
Manté quatre seus: a Barcelona, l'Hospitalet de Llobregat, Badalona i Sant Cugat del Vallès.

## Enllaços externs

* Regió Sanitària Barcelona Arxivat 2015-12-29 a Wayback Machine.
# Regio Groningen-Assen

Regio Groningen-Assen és una col·laboració dels governs a la regió al voltant de Groningen i Assen. La visió d'aquesta col·laboració es diu Regiovisie. És una visió de desenvolupament urbanístic a llarg terme, on les províncies i municipis miren més lluny que les seves fronteres administratives i col·laboren per crear oportunitats per bons desenvolupaments a la zona d'aquesta regió (una bona feina, una bona educació, bones instal·lacions i habitatges accessibles). La base de la Regiovisie és que les ciutats no poden funcionar sense la regió del seu voltant, però la regió tampoc sense les ciutats. La col·laboració es va fundar l'any 1996.

## Participants

A part de les províncies de Drenthe i Groningen, els municipis següents també participen:
| Municipi | Habitants l'1 de gener de 2015 |
| Assen | 67.153 |
| Bedum | 10.430 |
| Groningen | 200.453 |
| Haren | 18.913 |
| Hoogezand-Sappemeer | 34.333 |
| Leek | 19.489 |
| Noordenveld | 31.150 |
| Slochteren | 15.578 |
| Ten Boer | 7.454 |
| Tynaarlo | 32.582 |
| Winsum | 13.774 |
| Zuidhorn | 18.730 |
| Total | 469.839 |

## Enllaços externs

* Regio Groningen-Assen 2030 (neerlandès)
# Borinot (planta)

El borinot o mosques (Ophrys balearica) és una planta amb flor del gènere Ophrys. Aquesta abellera és una orquídia endèmica de les Illes Balears. Alguns autors la consideren una subespècie de l'espècie O. bertolonii (Ophrys bertolonii balearica).

## Referències

* ↑ http://www.floraiberica.es/PHP/cientificos2.php?gen=Ophrys&espe=bertolonii&infrank=subsp.&infra=balearica&autabre=(P.+Delforge)+L.+S%E1ez+%26+Rossell%F3&familia=Orchidaceae
* ↑ http://www.termcat.cat/docs/DL/noms_plantes/contingut/fitxes/6/623078_215.html%5BEnllaç+no+actiu%5D
* 1 2 «Ophrys balearica». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
* Detall de la flor.
Viccionari
# Careproctus rotundifrons

Careproctus rotundifrons és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* El mascle fa 10,8 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 53-56.

## Hàbitat

És un peix marí i demersal que viu entre 521 i 1.100 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Sakurai, H. & Shinohara, G., 2008. Careproctus rotundifrons, a New Snailfish (Scorpaeniformes: Liparidae) from Japan. Bulletin of the National Science Museum, Series A (Zoology), Supplement 2: 39-45.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Belopolʹskiy (cràter)

Belopolʹskiy és un cràter d'impacte que es troba a la cara oculta de la Lluna, a l'oest del cràter Houzeau i al nord-est de Strömgren. Just a nord-oest de Belopolʹskiy es troba el cràter Ioffe.
* Localització de Belopolʹskiy (centre de la imatge)
* Imatge de la missió LRO
La vora de Belopolʹskiy està lleugerament erosionada, sobretot en l'extrem sud, on diversos cràters petits han incidit en el seu contorn. Hi ha una lleugera intrusió en la vora nord-occidental, on el sòl ha estat modificat pel veí Ioffe. L'interior del cràter és relativament pla, marcat amb diversos cràters petits.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Retrat d'una dama

Retrat d'una dama (títol original en anglès, The Portrait of a Lady) és una pel·lícula del 1996 dirigida per Jane Campion. És una adaptació de la novel·la de Henry James. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Argument

La pel·lícula narra la història d'Isabel Archer (Nicole Kidman), una dona jove i innocent de mitjans independents que és manipulada per la seva amiga Madame Merle (Barbara Hershey) i per en Gilbert Osmon (John Malkovich).

## Repartiment

* Nicole Kidman
* John Malkovich
* Barbara Hershey
* Mary-Louise Parker
* Martin Donovan
* Shelley Winters
* John Gielgud
* Shelley Duvall
* Richard E. Grant
* Viggo Mortensen
* Christian Bale
* Valentina Cervi
* Roger Ashton-Griffiths

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1997: Oscar a la millor actriu secundària per Barbara Hershey
* 1997: Oscar al millor vestuari per Janet Patterson
* 1997: Globus d'Or a la millor actriu secundària per Barbara Hershey

## Referències

* ↑ Títol en català
* ↑ «Retrat d'una dama». Goita què fan, ara!. [Consulta: 2 maig 2024].
* ↑ «The Portrait of a Lady». The New York Times.
# Anghel Iordănescu

Anghel Iordănescu (Iaşi, 4 de maig de 1950) és un major general romanès que va jugar com a futbolista, i després va entrenar, a l'Steaua de Bucarest (llavors l'equip del Ministeri de Defensa romanès). Va ser un davanter molt intel·ligent i tècnic, que va jugar a Romania només per l'Steaua de Bucarest (va jugar també dos anys a Grècia, per al OFI Creta). Va jugar 64 partits en la Selecció de futbol de Romania, marcant 26 gols.
El 1986 va guanyar la Copa d'Europa amb l'Steaua com a jugador i segon entrenador. Com a entrenador del Steaua va arribar a la final de la Copa d'Europa de 1989, perdent davant l'AC Milan. Iordănescu també va ser entrenador de la selecció de futbol de Romania que va arribar als quarts de final de la Copa Mundial de futbol de 1994.
El 2007 Anghel Iordănescu va decidir deixar el futbol per dedicar-se a la política, actualment és senador al Parlament de Romania, representant del PSD. En 2014 va tornar a les banquetes i es va fer càrrec de la selecció de futbol de Romania per tercera vegada, càrrec que va ocupar fins al Campionat d'Europa de futbol 2016.

## Referències

* ↑ «Anghel Iordanescu - Goals in International Matches». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ «Lotul 1986 al Stelei, decorat de Armată» (en rumanès). România Liberă, 06-05-2011 [Consulta: 20 setembre 2011].
* ↑ Iordanescu será seleccionador de Rumanía por tercera vez
# Cantó de Villerupt

El cantó de Villerupt és un cantó francès del departament de Meurthe i Mosel·la, situat al districte de Briey. Té 12 municipis i el cap és Villerupt.

## Municipis

* Baslieux
* Bazailles
* Boismont
* Bréhain-la-Ville
* Fillières
* Laix
* Morfontaine
* Thil
* Tiercelet
* Ville-au-Montois
* Villers-la-Montagne
* Villerupt

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1985 | Antoine Porcu | PCF |
| 1985- | Alain Casoni | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 21.701 | 23.015 | 20.756 | 18.560 | 16.533 | 16.271 | 16.778 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Carles VI

Carles VI és el nom dels següents personatges:
* Carles Lluís de Borbó i de Bragança (Madrid, 1818 - Brunse, 1861), comte de Montemolín, pretendent carlí al tron d'Espanya des de 1845.
* Carles VI del Sacre Imperi Romanogermànic (Viena, 1685 - 1740), pretendent al tron de la Monarquia Hispànica durant la Guerra de Successió Espanyola, i emperador Romanogermànic (1711-1740).
* Carles VI de França «el Ben Estimat» o «el Boig» (París, 1368 1422), rei de França (1380 -1422).
# Carles VIII

Carles VIII és el nom dels següents personatges:
* Carles VIII de França dit "l'afable" (Amboise, 1470 - 1498), rei de França (1483 -1498).
* Carles VIII Knutsson (1408 / 1409 - 1470), rei de Suècia
* Carles VIII o Carles Pius d'Habsburg-Lorena i Borbó (Viena, 1909 - Barcelona, 1953), pretendent carlí al tron d'Espanya
# Can Xifreda

Can Xifreda és una obra eclèctica de Sant Feliu de Codines (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una casa amb façana principal al passatge Martina, 5-7. Té un jardí al darrere. La casa es compon de planta baixa i dos pisos, ocupa una superfície de 138 m2 a la planta baixa. La casa és d'estil eclèctic, ja que combina algunes obertures d'estil mossàrab i amb arcs de ferradura amb motllures modernistes. Destaca la torre de defensa d'estil medieval, coronada amb merlets que s'estén al mur de contenció que tanca la finca. A les finestres d'aquest mur hi ha reixes de ferro forjat. Pel que fa als materials, es combina la maçoneria, la pedra i el maó.

## Història

Can Xifreda aplega des del 1988 la col·lecció de troballes fetes pel "Grup Talp" al llarg dels anys 50, 60 i 70, que van esdevenir patrimoni municipal l'any 1970.
El museu ofereix una exposició permanent d'arqueologia, paleontologia, mineralogia i història local i una sala d'exposicions amb eines i estris de la ramaderia catalana, una de les col·leccions més completes de Catalunya.

## Referències

* 1 2 3 «Can Xifreda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 juliol 2018].
# Can Xicu de l'Òpera

Can Xicu de l'Òpera és una casa d'Arenys de Mar (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'edifici fou projectat per Joan Bruguera i Roget.

## Descripció

Es tracta d'una casa de tres plantes de petites dimensions. A la planta baixa hi ha un petit jardí a l'entrada, al segon, un balcó i al tercer, unes golfes amb quatre petites finestres. La teulada és a dues vessants. Fa cantonada i a una de les façanes hi ha una finestra al primer i segon pis, i al tercer, dues finestretes. Totes les obertures s'estrenyen a la part alta i les llindes són lleugerament arquejades. El pati de davant està tancat per uns pilars -que, igual que la façana, estan decorats amb esgrafiats florals de color- i reixes de ferro. La casa és modernista, però té un cert aire de Secessió Vienesa. El nom de la casa es pot llegir sota les finestres de les golfes.

## Referències

* 1 2 Andreu, Pep; Cruz, Marga (fotografies). Modernisme al Maresme. L'arquitectura entre dos segles. Marga Cruz (ed.), 2009, p. 27. ISBN 97884936655319.
* ↑ «Can Xicu de l'Òpera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 juliol 2015].
# Carnaval de Las Palmas de Gran Canaria

El Carnaval de Las Palmas de Gran Canària és un dels carnavals més famosos d'Espanya, que se celebra cada any el mes de febrer a Las Palmas de Gran Canària.
Els esdeveniments inclouen la Gala de la Reina i la Gala de la Drag Queen. La desfilada o cavalcada principal és vista per 200.000 persones cada any al llarg d'una ruta de sis quilòmetres que travessa la ciutat. El 2023 va ser declarat festa d'interès turístic internacional, sent el cinquè carnaval a Espanya a aconseguir-ho després dels de Santa Cruz de Tenerife i Cadis (1980), Águilas (2015) i Badajoz (2022).
El Carnaval de Las Palmas ha estat involucrat en la polèmica diverses vegades. En el passat hi va haver certa controvèrsia perquè una banda anomenada "Los Indianos", provinent de la vila de Santa Cruz de la Palma, volia unir-se al carnaval de Las Palmas, o la creació entre els actes de Carnaval de Las Palmas d'un acte similar al "Carnaval de dia" de l'Carnaval de Santa Cruz de Tenerife i el d'utilitzar el mateix model de retransmissió de Tenerife.
La Gala de la Drag Queen és un esdeveniment del Carnaval de Las Palmas de Gran Canària. Consisteix en un concert i un programa de televisió a on l'esdeveniment principal és un concurs de drag queens amb actuacions de cantants i números de ball. Els carnavals de Las Palmas de Gran Canària van incloure aquest espectacle per primera vegada el 1998, i amb el pas el temps ha esdevingut un dels esdeveniments més populars de les festivitats. En el concurs de drag queens, es valora el talent artístic, el ball, i la interpretació d'un numero musical. Els participants del concurs actuen tres minuts sobre l'escenari del Parc de Santa Catalina. Dies abans de la Gala, es realitza una preselecció en la qual els millors candidats són triats per actuar a la Gala. A les regles del concurs no hi ha cap limitació de gènere o orientació sexual, tot i que els participants són majoritàriament homes homosexuals. El concurs és transmès pel canal públic nacional espanyol RTVE.

## Referències

* ↑ El carnaval de Las Palmas de Gran Canaria, de interés turístico internacional
* ↑ Inma Medina: "Este reconocimiento blinda nuestro Carnaval"
* ↑ «Acuerdo para que Los Indianos no figuren en el carnaval canarión» (en castellà). eldia.es.
* ↑ «Los otros Indianos» (en castellà). bienmesabe.org.
* ↑ «Las Palmas copia el modelo de retransmisión de Tenerife». Arxivat de l'original el 2017-02-23. [Consulta: 23 febrer 2017].
# Cap Vilán

El cap Vilán és un cap situat a la Costa da Morte de Galícia. Està situat al municipi de Camariñas, a la província de la Corunya. La zona rocosa i escarpada va ser declarada d'interès nacional l'any 1933 i actualment és Monument Natural.
El far del cap Vilán està situat a 125 metres d'altitud i la seva llum es veu des d'una distància de 55 km. És el far elèctric més antic d"Espanya, que es va encendre per primer cop el 15 de gener de 1896.
El 1890 el vaixell anglès Serpent, que navegava cap a Sierra Leone, es va enfonsar a prop del cap Vilán a causa d'un temporal. Van morir 172 homes que estan enterrats al conegut com a Cementiri dels Anglesos, a poca distància del far.

## Referències

* ↑ "Faro Cabo Vilán". Turismo.gal
* ↑ The wreck of the Serpent. The New York Times

## Enllaços externs

* Informació a la pàgina oficial de Turisme de Galícia (gallec)
* Web oficial del Faro Vilán creada por la Asociación de Empresarios de Camariñas Arxivat 2016-10-06 a Wayback Machine.
# Cap al meu nom

Cap al meu nom (originalment en italià, Nel mio nome) és un documental italià del 2022 dirigit per Nicolò Bassetti. S'ha subtitulat al català.
El documental es va presentar a la secció Panorama Documental del Festival de Cinema de Berlín 2022. La pel·lícula s'estrena als cinemes italians, amb la distribució de I Wonder Pictures, els dies 13, 14 i 15 de juny del mateix any. La pel·lícula, impulsada per l'actor i activista Elliot Page com a productor executiu, explica la infància i l'adolescència de quatre nois trans a través dels seus testimonis.

## Sinopsi

Nico, Andrea, Raffaele i Leo són quatre joves de diferents regions d'Itàlia, que tenen en comú haver iniciat la transició de gènere en diferents moments. Els quatre expliquen la seva infància i adolescència, i la seva consciència posterior. La seva història posa de manifest les dificultats i la discriminació a què encara estan sotmeses les persones transgènere.

## Referències

* ↑ Cap al meu nom a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Levach, Lorenzo. «#Berlinale72 – Elliot Page è il produttore esecutivo di Nel mio nome di Nicolò Bassetti», 5 febrer 2022.
* ↑ Piccino, Cristina. ««Nel mio nome», la forza di scegliere», 13 febrer 2022.
* ↑ Pasetti, Anna Maria. «Festival di Berlino 2022, Nel mio nome “meditazione sull’umanità trans mai vista in altro film”», 12 febrer 2022.
# Caquetío

El caquetío (caquetio, kaquetio) és una llengua extingida de la família de llengües arawak parlades pels caquetíos a Veneçuela (a la regió de Santa Ana de Coro, estat Falcón i al golf de Veneçuela) i a les illes ABC (Aruba i Curaçao). La llengua caquetio potser es parlava més enllà de Barquisimeto i Valencia, fins als Llanos de Veneçuela (Oliver 1989: 158-170, 183-310, 593-594). El 1862 va morir el seu darrer parlant, Nicolaas Pyclas.

## Vocabulari

Algunes paraules de caquetio recollides per Gatschet i Lehmann (1920: 42) (a Ramirez 2019: 648; 2020: 133):
| Català | Kaquetio | Comparacions |
| dent | d(-)are | loko, iñeri, guajiro -ari |
| 1sg (jo) | d(a)- | loko, taino |
| persona | kaketi-o | loko kakɨ-thi |
| lloc | -bana | loko, iñeri |
| Tapir amazònic | kama / sama | loko kama, guajiro ama |
| Atta | koke | wapixana, yavitero, maipure kʊki/kʊke |
| cactus Cereus jamacaru | kaduʃi | guajiro kajusi |
| agafar | karebe | guajiro aleʔpɨ |
| pajé | boratio | iñeri bʊjai, bahuana wɨratuɨɻɨ |
| tèrmit | kumexen | arawak ou empréstimo? |
| Spondias mombin | hobo | loko, taino, etc., ou empréstimo? |
| Mate | waidãnga | guajiro iida, loko iwida, iñeri wira |
| cacic | [da-]tihao / diao | taino -tiao “amic”, iñeri -tí(ɲ)aʊ͂ “amic”, loko/iñeri -dia / -riã “paelar”, tupi-guarani tɨʃaw “chefe” |

## Referències

* ↑ Oliver, José R. (1989). The archaeological, linguistic and ethnohistorical evidence for the expansian of Arawakan into Northwestern Venezuela and Northeastern Colombia. Tese de Doutorado. Urbana-Champaign: Universidade de Illinois.
* 1 2 Ramirez, Henri (2019). Enciclopédia das línguas Arawak: acrescida de seis novas línguas e dois bancos de dados. (no prelo)
* ↑ Ramirez, Henri, & França, Maria Cristina Victorino de. (2019). Línguas Arawak da Bolívia. LIAMES: Línguas Indígenas Americanas, 19, e019012. https://doi.org/10.20396/liames.v19i0.8655045
* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 13 d'octubre de 2013. [Consulta: 13 octubre 2017].
* ↑ Gatschet, Albert Samuel (1885). The Aruba language and the Papiamento jargon. Proceedings of the American Philosophical Society 22: 299-305. Filadélfia.
* ↑ Lehmann, Walter (1920). Zentral-Amerika. Die Sprachen Zentral-Americas, vol 1. Berlim.
* ↑ Ramirez, Henri. Enciclopédia das línguas Arawak: acrescida de seis novas línguas e dois bancos de dados. 3. 1. Curitiba: Editora CRV, 2020, p. 290. DOI 10.24824/978652510234.4. ISBN 978-65-251-0234-4 [Consulta: 9 juliol 2021]. Arxivat 2021-04-19 a Wayback Machine.
# Casa Torres de Bages - Argullol

La Casa Torres de Bages - Argullol és un edifici del municipi de Manresa (Bages) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un gran casal construït al segle xviii seguint la tipologia barroca. D'àmplia parcel·la, amb façana a dos carrers i adossat per un lateral, consta de planta baixa i dos pisos amb golfes. Es tracta d'un edifici de planta rectangular, amb la façana principal oberta a la plaça de Valldaura, amb quatre obertures d'esquema vertical per planta, ordenades quasi simètricament. A la planta baixa, el portal dona accés a un vestíbul del qual arranca l'escala i dona lloc a un pati de llum cobert.
Les obertures de la planta baixa són un arc rebaixat, i les de les plantes superiors són allindanades. Els paraments són arrebossats i hi ha pedra de fil motllurada als brancals i els arcs de la planta baixa.

## Història

L'edifici, datat el 1773 a la llinda del balcó del primer pis, va ser construït com a residència dels Torres de Bages, una família noble de la ciutat, i els Argullol, de la nova burgesia lligada al comerç de la seda.

## Referències

* 1 2 «Casa Torres de Bages - Argullol». El Pou de la Gallina: Revista manresana digital. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 març 2017].
* ↑ «Casa Torres de Bages Argullol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. [Consulta: 7 juny 2015].
# Cap de dona (López i Portaña)

Cap de dona és un dibuix (pastel sobre paper) de 28,2 × 46,4 cm realitzat per Vicent López i Portaña cap a 1826, el qual es troba al Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Context històric i artístic

Vicent López i Portaña ocupa un lloc molt destacat en la pintura espanyola de la primera meitat del segle xix i n'és un dels representants més conspicus. Aquesta obra forma part del conjunt dels diferents estudis i dibuixos preparatoris que López va fer per a la pintura d'història Cir el Gran davant els cadàvers d'Abradato i Pantea, encarregada pel rei Ferran VII d'Espanya i que el primer pintor de cambra no va arribar a finalitzar. Per a l'escena representada, coneguda a través del modellino conservat al Museu del Prado i d'una tela del Museu de Belles Arts de Bilbao, López va emprar com a font iconogràfica l'obra literària de l'historiador Xenofont la Ciropèdia, un text destinat a glossar i enaltir la figura de Cir II el Gran.
És un dipòsit de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi (1902), el qual ingressà al fons del Museu el 1906.

## Descripció

Aquesta figura femenina del MNAC forma part del grup de dones ploraneres que exterioritzen el seu desconsol al costat dels cossos morts dels dos protagonistes, amb un evident interès, per part de l'autor, de destacar el pathos tràgic i la retòrica gestual com dos dels components tradicionals de la pintura d'història. El mateix model femení va motivar l'execució d'altres estudis, dels quals un dibuix al llapis de la Biblioteca Nacional d'Espanya és el que presenta un major nombre de coincidències estilístiques i analogies compositives amb Cap de dona. A banda, no es poden menystenir les implicacions morals i propagandístiques d'un tema destinat a ocupar una de les sales de l'aleshores Museo Real.

## Referències

* 1 2 Museu Nacional d'Art de Catalunya (català)
* 1 2 3 Francesc M. Quílez i Corella a Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. Barcelona: MNAC, 2004. ISBN 8480431369. Pàgs. 316-317.

## Enllaços externs

* 1000 Museums Arxivat 2016-02-01 a Wayback Machine. (anglès)
* Pinterest (anglès)
* Heritage Images Arxivat 2016-02-25 a Wayback Machine. (anglès)