OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre del Mal Ús

La Torre del Mal Ús és una obra de Calonge i Sant Antoni (Baix Empordà) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Aquesta torre estava situada en la vall de la Coma de les Fonts, al peu de la muntanya del Jonc. L'any 1956, durant una tramuntana acompanyada de pluja, es va esfondrar el que quedava d'ella. Actualment només queden algunes pedres escampades i els fonaments coberts per la malesa. Era una torre cilíndrica.

## Referències

* ↑ «Torre del Mal Ús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Triprúdne

Triprúdne (en (ucraïnès): Трипрудне, en rus: Трёхпрудное) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 925 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Tizi Ouasli

Tizi Ouasli (en àrab تيزي وسلي, Tīzī Waslī; en amazic ⵟⵉⵣⵉ ⵓⵙⵔⵉ) és una comuna rural de la província de Taza, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.639 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Tiziana Terranova

Tiziana Terranova (Itàlia, 1967) és una sociòloga i activista italiana, que se centra en la tasca d'estudiar i explicar els efectes de la tecnologia de la informació sobre la societat a través de conceptes com el treball digital i els béns i capacitats comuns.
Terranova ha publicat el monogràfic Network Culture. Politics for the Information Age (Pluto Press, Londres, 2004), així com un gran nombre d'assaigs i discursos, i és a més ponent habitual de diverses conferències. Imparteix classes sobre polítiques i polítiques de mitjans digitals al Departament de Ciències Humanes i Socials de la Universitat de Nàpols, "L'Orientale", i és membre de la xarxa universitària gratuïta Euronomade i de la Robin Hood Minor Asset Management Cooperative.

## Teories

La part més coneguda del treball de Terranova és la seva tesi, formulada a principis dels anys 2000, que sosté que la mà d'obra lliure dels usuaris és la font del valor econòmic en l'economia digital. El treball lliure com a concepte està arrelat en les teories italianes post-obreristes i del valor laboral autònom, com la lectura de Paolo Virno de la noció de intel·lectual general de Marx, la teoria de la fàbrica social d'Antonio Negri i el concepte de treball immaterial de Maurizio Lazzarato.
La mà d'obra gratuïta és tant en el sentit que els treballadors la proporcionen voluntàriament com en el sentit que no són retribuïdes pels beneficiaris del seu ús (com les empreses de mitjans de comunicació social). Per tant, el treball gratuït només és la forma més extrema de treball social que rep molt poca o cap compensació monetària. Per exemple, Terranova descriu la universitat com una "fàbrica difusa": "un sistema obert que s'obra al camp més ampli de la força de treball socialitzada, eventual i mal remunerada". Terranova també ha defensat que les xarxes P2P no jerarquitzades, d'accés obert, gratuït i que l'associació no monetàries poden proporcionar una forma de mercats compatibles amb l'anarcocomunisme.

## Referències

* ↑ Free Labor: Producing Culture for the Digital Economy. Terranova, Tiziana, 1967-
* ↑ «Interview with Celia Lury, Luciana Parisi and Tiziana Terranova on Topologies - Theory, Culture & Society» (en anglès). , 15-01-2013 [Consulta: 30 octubre 2017].
* 1 2 «Terranova Tiziana - EduEDA - The EDUcational Encyclopedia of Digital Arts» (en italià). [Consulta: 30 octubre 2017].
* ↑ Terranova, Tiziana. Network Culture: Politics for the Information Age (en anglès). Pluto Press, 20 de juny de 2004. ISBN 9780745317489 [Consulta: 30 octubre 2017].
* ↑ «Robin Hood Asset Management Cooperative - P2P Foundation» (en anglès). [Consulta: 30 octubre 2017].
* ↑ «Free Labor: Producing Culture for the Digital Economy | Electronic Book Review». Arxivat de l'original el 2018-07-21. [Consulta: 30 octubre 2017].
* ↑ «Tiziana Terranova - P2P Foundation» (en anglès). [Consulta: 30 octubre 2017].
* ↑ «Recomposing the University | Mute». [Consulta: 30 octubre 2017].
# Tríada de Menkaure

La Tríada de Menkaure és la més cèlebre de les quatre tríades completes de Menkaure (o Micerí) trobades a Guiza, considerada com un dels conjunts escultòrics més notables de la dinastia IV i del període menfita de l'antic Egipte. Està datada de mitjan tercer mil·lenni aC. Correspon al grup format pel faraó Menkaure, la deessa Hathor i la divinitat del nomós de Cinòpolis. Va ser descoberta l'any 1910 per un equip d'arqueòlegs que estaven excavant la piràmide del faraó Menkaure.
A la banda dreta de Menkaure hi ha la deessa Hathor, amb banyes i amb el disc solar sobre el seu cap, i a la banda esquerra es troba el nomós de Cinòpolis, portant el seu emblema.
Com a característiques generals, totes elles típiques de l'art egipci antic, hi ha el hieratisme, llei de frontalitat i el respecte al cànon. Està feta amb diorita i pissarra i fa 92,5 cm d'alt
Hi ha altres tríades de Micerí

## Galeria d'imatges

Altres tríades de Menkaure (Micerí):
* Tríada de Menkaura, del Museu egipci del Caire.
* Tríada de Menkaura, del Museu de Boston.
* Tríada de Menkaura (fragment), al Museu de Boston.

## Notes

* ↑ «Imatge d'una altra tríada de Menkaure». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 6 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Tríades de Micerí.
# Tríada d'O'Donoghue

La tríada desgraciada o tríada d'O'Donoghue és una lesió al lligament encreuat anterior, el lligament lateral intern del genoll i un menisc del genoll. Els estudis realitzats durant la dècada de 1990 per O'Donoghue van indicar que aquesta tríada "clàssica" és en realitat una entitat clínica inusual entre els esportistes amb lesions al genoll. L'anàlisi del 1990 va demostrar que les ruptures de menisc lateral de són més comunes que les ruptures de menisc medial en aquesta tríada.

## Referències

* ↑ «The O'Donoghue triad revisited. Combined knee injuries involving anterior cruciate and medial collateral ligament tears». Am J Sports Med, 19, 5, 1991, pàg. 474–7. DOI: 10.1177/036354659101900509. PMID: 1962712.
* ↑ Shelbourne, K. Donald; Nitz, Paul A. «The O'Donoghue triad revisited Combined knee injuries involving anterior cruciate and medial collateral ligament tears» (en anglès). The American Journal of Sports Medicine, 19, 5, 01-09-1991, pàg. 474–477. DOI: 10.1177/036354659101900509. ISSN: 0363-5465. PMID: 1962712.
# Tractat d'Aranjuez (1801)

El Tractat d'Aranjuez de 1801 fou un tractat internacional signat el 21 de març de 1801 entre el Regne d'Espanya i la Primera República Francesa. Els acords signats, en representació del rei Carles IV d'Espanya i de Napoleó Bonaparte, per Manuel Godoy i Lucien Bonaparte respectivament confirmaren la resolució del Tercer Tractat de Sant Ildefons, pel qual s'establia que Ferran I de Parma cedia el ducat de Parma i Piacenza a la Primera República Francesa. A canvi d'aquesta cessió, el seu fill Lluís va rebre el Gran Ducat de Toscana, que fou reconvertit en el Regne d'Etrúria, alhora que Ferran III de Toscana fou recompensat amb terres secularitzades de l'Arquebisbat de Salzburg.

## Acords

Les condicions establertes en aquest nou tractat confirmaven les disposicions de l'anterior, ampliant:
* Renúncia de Ferran al ducat de Parma, per si mateix i els seus hereus.
* Cessió per part de França del Gran Ducat de Toscana a Lluís Francesc de Borbó-Parma, fill del duc de Parma, Ferran.
* Reconeixement de Lluís Francesc de Borbó-Parma com a rei de Toscana, amb el suport de França.
* La part de l'illa d'Elba pertanyent a Toscana quedaria en poder de França, en compensació, el Principat de Piombino i els Presidis de Toscana serien cedits per França a Lluís I d'Etrúria, annexionats al nou territori.
* En cas que faltés la successió a la família de l'infant Lluís, els drets al tron de Toscana serien per a la família reial espanyola.
* Cessió dels territoris de la Louisiana a França.
* Indemnització conjunta hispano-francesa al duc Ferran per la seva renúncia al ducat de Parma.
Aquest nou acord seria ratificat per Carles IV l'11 d'abril d'aquest mateix any. Encara que no va quedar recollit en el tractat, la delegació francesa es va comprometre que en el cas que França volgués desprendre de Louisiana, aquesta només podria ser reculada a Espanya i cap altre país.

## Referències

* ↑ del Cantillo, Alejandro. Tratados, convenios y declaraciones de paz y de comercio que han hecho con las potencias extranjeras los monarcas españoles de la casa de Borbón desde el año de 1700 hasta el día (en castellà). Imp. de Alegria y Charlain, 1843, p. 697.
* ↑ Manuel Godoy: Memorias del príncipe de la paz, p. 14-63, (1836).
# Tractat d'El Pardo

«Tractat d'El Pardo» té aquests significats:
* Tractat d'El Pardo (1761), és un tractat entre les monarquies espanyola i portuguesa del 1761.
* Tractat d'El Pardo (1778), és un tractat entre les monarquies espanyola i portuguesa del 1778.
# Tractat d'Adams-Onís

El Tractat d'Adams-Onís o Tractat transcontinental de 1819-1821 (antigament titulat Tractat d'amistat, arranjament de diferències i límits entre Sa Majestat Catòlica i els Estats Units d'Amèrica i algunes vegades anomenat "Florida Purchase Treaty" o "Tractat de la Florida de 1819-1821") va ser el resultat de la negociació entre Espanya i Estats Units per a fixar la frontera entre la nació nord-americana i el llavors virregnat de Nova Espanya.
Luis de Onís va acudir com a representant del rei Ferran VII d'Espanya i pels nord-americans el secretari d'estat John Quincy Adams. La negociació es va iniciar el 1819 i encara que es va signar en aquest mateix any no va ser ratificat fins al 22 de febrer de 1821 per ambdues parts.
La frontera es va fixar més enllà del riu Sabina i Arkansas fins al paral·lel 42 °, com a conseqüència immediata Espanya va perdre les seves possessions més enllà d'aquesta latitud com ho va ser el territori d'Oregon, també va perdre definitivament les Florides, la Louisiana espanyola i la possibilitat de navegar pel riu Mississipi. La Corona Espanyola va quedar com a única sobirana de Texas, territori que els Estats Units reclamava com a part de la Louisiana i, per tant, suposadament comprada als francesos el 1803.
El tractat va ser beneficiós per a les dues parts. En el cas d'Espanya, rebia la sobirania de Texas a canvi d'una sobirania, que de facto no tenia, a Florida. A més, el Territori d'Oregon eren molt remots i sense cap valor comercial. Estats Units va guanyar el seu transcontinental, Florida i el territori sense fronteres definides d'Oregon, el qual seria un tema de discussió entre Gran Bretanya (en el territori del Canadà) i els Estats Units.
El tractat va ser ratificat el 1832 per Mèxic i els Estats Units. Així la frontera quedaria fixada d'aquesta manera fins que el 1848 quan després de la guerra d'Intervenció Nord-americana Mèxic perdria definitivament aquests estats pels tractats derivats d'aquesta invasió. Per resultat la frontera Mèxic - Estats Units quedaria fixada pel curs del Riu Bravo, també anomenat Riu Gran del Nord.

## Vegeu també

* Destí Manifest
* Camí de Santa Fe
* Territori de Florida

## Bibliografia

* Onís, Luis, "Negociació amb els Estats Units d'Amèrica" a Memòria sobre les negociacions entre Espanya i els Estats Units d'Amèrica, pról. de Jack D.L. Holmes, Madrid, José Porrúa, 1969.

## Referències

* ↑ «Bicentenario de la venta de La Florida de España a Estados Unidos» (en castellà). Biblioteca Nacional de España, 21-02-2019. [Consulta: 28 agost 2021].

## Enllaços externs

* http://books.google.cat/books?id=ersCAAAAYAAJ&printsec=titlepage&source=gbs_summary_r&cad=0 # PPA819, M1 Text del tractat
# Tselinni

Tselinni (en rus: Целинный) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens rus del 2010 tenia 110 habitants. Pertany al districte de Zernograd.

## Referències

* ↑ «Топографическая карта Ростовской области. Генштаб Советской Армии.». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ «Почвенная карта России». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ Plantilla:Публикация
# Tròfim d'Arle

Tròfim d'Arle (Itàlia?, segle iii - Arle, Provença, ~252) va ésser el primer bisbe d'Arle, venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Vida

Era un dels set Apòstols dels gals enviats pel papa Fabià I cap al 250 per cristianitzar la Gàl·lia, en l'imperi de Deci i Herenni Etrusc. En una carta que el papa Zòsim I escriu a un bisbe gal, esmenta aquest fet i que Tròfim va ésser enviat a Arle. També una carta de Cebrià de Cartago a Antoní de Numídia, dels anys 250-254, cita la participació d'un bisbe Tròfim en alguns fets de la persecució de Deci, cap al 252.
Possiblement, el bisbe citat sigui el Tròfim d'Arle real, al qual s'ajuntà la llegenda posterior d'un llegendari Tròfim del segle i.
L'any 1152 les suposades relíquies de sant Tròfim van ser transferides dels Aliscamps a la catedral de sant Esteve, que a partir d'aleshores va passar a denominar-se de sant Tròfim
L'església de Sant Tròfim d'Arle, edifici romànic del segle xii edificat sobre una cripta del segle iii és un dels edificis més influents del romànic provençal.

## Llegenda de Sant Tròfim al segle I

A partir del segle v, però, es desenvolupa una llegenda apòcrifa que fa Tròfim deixeble de Sant Pau i enviat a la Gàl·lia per Sant Pere. Tot i que la llegenda va passar al Martirologi romà és inversemblant i no té cap fonament històric.

## Referències

* ↑ Farmer, David. The Oxford Dictionary of Saints (en anglès). 5a ed.. Oxford University Press, 2011, p. 426. ISBN 0199596603.
* ↑ Fabià va enviar-hi set missioners des de Roma: Gacià a Tours, Tròfim a Arle, Pau a Narbona, Sadurní a Tolosa, Dionís a París, Austromoni a Clarmont d'Alvèrnia i Marçal a Llemotges.
* ↑ La llegenda es basava en la menció d'un Tròfim als Fets dels apòstols i al fet que la diòcesi d'Arle volgués fer el seu primer bisbe molt més antic i company directe dels primers apòstols, com en el cas de Dionís de París.

## Enllaços externs

* Tròfim d'Arle Arxivat 2008-03-08 a Wayback Machine.
* Estàtua a la capella de St. Tròfim (a Buis-les-Baronnies)
* Imatge del s. XII al claustre de St. Tròfim d'Arle
* Catedral de St. Tròfim (Arle)
* Interior de St. Tròfim
# Ubangui-Bomu

Ubangui-Bomu (Oubangui-Mbomou) fou el territori entre els rius Ubangui i Bomu que l'Estat Lliure del Congo va disputar a França entre 1892 i 1894. El 1894 hi va renunciar i el 1895 els havia evacuat quedant integrats en la colònia de l'Alt Ubangui. El governador general de l'Estat Lliure del Congo hi va designar comandants superiors com a administradors.
Els sultans de Zemio i Mopoi que estaven a cavall del territori francès i el congolès (després belga) van ocasionar alguns conflictes.

## Comandants superiors

* Georges Le Marinel 18 de juny de 1892 - 9 d'octubre de 1892
* Georges Adolphe Balat 1893 – 15 d'abril de 1893
* Léon Charles Édouard Hanolet 1893 - novembre de 1893
* Georges Le Marinel (2a vegada) novembre de 1893 - 25 de febrer de 1895
# Uc de la Bacalaria

Uc de la Bacalaria (fl. finals del s. XII-principis del segle xiii) fou un trobador occità. Se'n conserven sis composicions.
Uc és originari de La Bacalaria (fr. La Bachélerie) (Corresa), al Llemosí; la vida afegeix, "d'allà on era Gaucelm Faidit" (que era d'Usèrcha, localitat relativament propera). També segons la vida fou un joglar, poc conegut i poc valorat; i havia compost "bones cançons", un "bon descort" (del qual no tenim constància) i "bones tensons".
La cronologia del trobador s'estableix a partir dels altres trobadors amb els quals comparteix gèneres de debat i els que menciona.

## Obra

Se'n conserven una alba, una cançó i diverses intervencions en gèneres de debat. D'aquests, un és una tensó amb un tal Bertran de San Felitz, que ens és desconegut i que podria ser el mateix Bertran amb qui té un altre debat (vegeu 449,1 i 449,4). Els altres dos són un partimen amb Gaucelm Faidit i un tornejament plantejat per Savaric de Mauleon on es discuteix si una dama afavoreix més a l'amant al qual mira als ulls, o al que dona la mà, o al que toca amb el peu. Uc defensa que és al que dona la mà.

### Alba

* (449,3) Per grazir la bona estrena

### Cançó

* (449,5) Ses totz enjans e ses fals' entendensa

### Tensons, partiment i tornejament

* (449,1) Digatz, Bertrans de San Felitz
* (167,26 = 432,2 = 449,1a) Gaucelm, tres jocs enamoratz (amb Savaric de Mauleon i Gaucelm Faidit)
* (449,2 = 167, 44) N'Uc de la Bachallaria (amb Gaucelm Faidit)
* (449,4) Senher Bertran, un cavaliers presatz

## Referències

* ↑ Text de la vida en Riquer, Los trovadores, p. 1059
* ↑ Text i traducció a Riquer, Los trovadores, p. 944-949 (capítol dedicat a Savaric de Mauleon)
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 2, p. 1059-1062 [Comentari i publicació de la vida i de l'alba, amb traducció al castellà]

### Repertoris

* Guido Favati (editor), Le biografie trovadoriche, testi provenzali dei secc. XIII e XIV, Bologna, Palmaverde, 1961, pàg. 293
* Martí de Riquer, Vidas y retratos de trovadores. Textos y miniaturas del siglo XIII, Barcelona, Círculo de Lectores, 1995 p. 106-109 [Reproducció de la vida, amb traducció a l'espanyol, i miniatures dels cançoners I i K]
* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Uc de la Bacalaria és el número PC 449]

## Vegeu també

* Llistat de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-449/449%20-%20Uc%20de%20la%20Bachellerie.htm
# Tresviso

Tresviso és un municipi situat en l'extrem occidental de la Comunitat Autònoma de Cantàbria, situat íntegrament al Parc nacional dels Picos de Europa. La seva principal activitat és la ramaderia i el turisme.

## Etimologia

El seu nom oficial castellà Tresviso, ve de la derivació muntanyesa tres-visu del llatí trans visum que voldria dir "darrere la collada des d'on es comença a veure un lloc" o bé del també llatí trans abyssum, "darrere l'abim".

## Municipis limítrofs

* Nord: El Valle Altu de Peñamellera i El Valle Baḥu de Peñamellera (Astúries).
* Sud: Cillorigo de Liébana.
* Est: Peñarrubia.
* Oest: Cabrales (Astúries).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2006 |
| 377 | 414 | 485 | 433 | 394 | 395 | 319 | 178 | 91 | 94 | 60 | 76 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 25 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PSOE | 28 | 47,46% | 1 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PSOE | 44 | 63,77% | 1 |

## Vegeu també

* Riu Urdón.
# Ugo Betti

Ugo Betti (Camerino, Marques 1892 - Roma, 1953). Dramaturg italià.

## Obra dramàtica

* La padrona (1927)
* La donna sullo scudo (1927)
* La casa sull'acqua (1929)
* Una bella giornata de settembre (1937)
* Corruzione al palazzo di giustizia (1949)

## Traduccions al català

* Corrupció al Palau de Justícia. Traducció de Bonaventura Vallespinosa. 1987

## Referències

* ↑ «Ugo Betti». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Tuña

Tuña és una parròquia del conceyu de Tinéu a Astúries. Va ser premi Príncep d'Astúries al poble exemplar l'any 2000. Al poble de Tuña, destaca les moltes cases de famílies nobles i l'església de Santa Maria de Tuña.

## Patrimoni

* Casa-torre de los Cienfuegos del segle xv.
* Palau dels Riego i Tinéu de Tuña, del segle xiii, va ser el bressol de la família del general Riego i de les famílies Valdés, Pelaez de Arganza, i Queipo de Llano.
* La Chamborra, arquitectura popular del segle xviii, on va néixer el general Riego.
* Santa María de Tuña, del segle xviii, on va ser batejat el general Riego; hi ha un retaule del temple anterior del segle xiii.
* Torre de Tuña defensiva del segle xiv.
* Palau de Cabo del Río del segle xviii, on va néixer el pare del general Riego.
* Casa de Flórez-Valdés o torre de Campomanes, amb una torre del segle xiv.
* Ponte de Carral, pont fet sobre un d'anterior d'època romana en la calçada que unia Lugo amb Astorga, per on passava l'or de les mines romanes.
* Església de Santa María de Tuña
* Palau dels Riego i Tinéu de Tuña
# Tučepi

Tučepi és un poble de Croàcia situat al comtat de Split-Dalmàcia.
# Reserva índia Uintah i Ouray

La reserva índia Uintah i Ouray es troba al nord-est de Utah, als Estats Units. És la llar de tribu ute septentrional, i la més gran de les tres reserves índies habitades per membres de la nació ameríndia dels ute. Ocupa part de set comtats; en ordre descendent per terra ocupada són: Uintah, Duchesne, Wasatch, Grand, Carbon, Utah i Emery. L'àrea total és de 17.532,078 km² i la població és de 19.182 persones vivint al territori segons el cens del 2000. És la segona reserva índia més gran en territori després de la reserva de la Nació Navajo. La seu tribal és a Fort Duchesne, al comtat de Uintah (Utah). La comunitat més gran del territori és la ciutat de Roosevelt, encara que la majoria dels seus habitants no són amerindis.

## Comunitats

* Altamont
* Ballard
* Bluebell
* Bonanza
* Duchesne
* Fort Duchesne
* Myton
* Mountain Home
* Neola
* Randlett
* Roosevelt
* Tabiona
* Whiterocks

## Vegeu també

* Reserva índia Southern Ute
* Reserva índia Ute Mountain

## Referències

* Uintah and Ouray Reservation and Off-Reservation Trust Land, Utah Arxivat 2020-02-11 at Archive.is United States Census Bureau

## Enllaços externs

* Ute Nation a Utah.com Arxivat 2015-09-05 a Wayback Machine.
# Serrat de Ciutat

El Serrat de Ciutat és un serrat del terme municipal de Tremp, antigament del de Fígols de Tremp. Pertany a la conca de la Noguera Ribagorçana malgrat que sempre ha estat lligada, com tot l'antic terme de Castissent, al Pallars Jussà. Pren el nom del Mas de Ciutat, situat en el seu extrem sud-oest.
Aquest serrat fa de redós septentrional de la carretera C-1311, del Pont de Montanyana a Tremp, entre els quilòmetres 4 i 5,5. Té el Mas de Ciutat a l'extrem de ponent, ran i al nord de la carretera, i el Mas de Faro al de llevant, també a tocar de la carretera i en el costat septentrional.
# Windows Media Player

El Windows Media Player (WMP) és un reproductor d'arxius d'àudio i vídeo desenvolupat per Microsoft. Permet als usuaris veure fotos, reproduir música d'un CD o fitxer de música i veure mitjans de vídeo. A més, Windows Media Player permet als usuaris extraure CD d'àudio i organitzar les seves col·leccions de música.
La primera versió del Windows Media Player va sorgir el 1991; estava pensat per ser utilitzat amb Windows 3.0. En aquell moment, es deia Media Player. S'ha inclòs amb totes les versions de Windows des de Windows 98 SE. La versió actual, inclosa amb Windows 7, Windows 8 i Windows 10, és la versió 12.

## Referències

* ↑ «What is Windows Media Player?» (en anglès). [Consulta: 27 febrer 2022].