OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Margarita Tutulani

Margarita Tutulani (1925- 6 de juliol de 1943) va ser una antifeixista i heroïna d'Albània durant la Segona Guerra Mundial. La seva brutal mort va inspirar a molta gent a unir-se a la resistència contra el feixisme a Albània.

## Biografia

Tutulani va néixer a Berat, al barri de Gorica. El seu avi, Demetrius Tutulani, va ser un dels signants de la Declaració d'Independència d'Albània el 1912, i el seu pare va ser membre del Parlament d'Albània. Va assistir a l'Institut Pedagògic de la Reina Mare a Tirana.
Quan Itàlia va envair Albània a l'abril de 1939, Tutulani va tornar a Berat, on al costat de la seva família va protestar i es va manifestar contra el govern dels italians al seu país. El 1942, es va unir al Partit Comunista. Va ser també una de les principals figures en la manifestació del 28 de novembre de 1942 a Berat, una protesta antifeixista que va atreure a milers de persones. Després del novembre, el govern feixista va anar en la seva cerca.
Tutulani i el seu germà, Kristaq Tutulani, van ser arrestats a Berat el 4 de juliol de 1943. Després del seu arrest, van ser torturats mentre estaven a la presó. Més tard van ser trets de la presó i executats a Gosa prop de Kavaja, el 6 de juliol de 1943.
La ciutat de Berat va quedar fortament impressionada per la mort dels germans. Va començar a circular una "foto del seu cos mutilat". La brutalitat de la seva mort va inspirar a la gent a unir-se a la resistència contra el govern feixista.
Hi ha una estàtua de Tutulani en el Cementiri Nacional dels Màrtirs d'Albània. Tutulani va deixar diversos escrits que ara formen part dels arxius familiars dels Tutulani, que inclouen poesia, memòries i assajos. Beratasi Vehxhi Buharaja, lingüista, va escriure un poema en el seu honor, "Margarita," deu dies després que fos assassinada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Elsie, Robert. A Biographical Dictionary of Albanian History. Nova York: I.B. Tauris & Co. Ltd., 2012, p. 452. ISBN 9781780764313.
* 1 2 3 4 5 «In Memoriam/ Margarita Dhe Kristaq Tutulani» (en albanian). Lajme.gen.al, 06-07-2010. [Consulta: 18 abril 2017].
* 1 2 «Si u ekzekutuan në sy të njëri-tjetrit motër e vëlla» (en albanian). Gazeta Dita, 07-07-2014. Arxivat de l'original el 30 de maig 2019. [Consulta: 18 abril 2017].
* ↑ Gloyer, Gillian. Albania. 5th. Bradt Travel Guides Ltd, UK, 2015, p. 82-83. ISBN 9781841628554.
# Luckaitztal

Luckaitztal (baix sòrab: Lukajca Dolk) és una ciutat alemanya que pertany a l'estat de Brandenburg. Forma part de l'Amt Altdöbern.

## Nuclis habitats

* Buchwäldchen (Bukowinka)
* Gosda (Gozna) amb les parts de Weißag (Wusoka) i Zwietow (Swětow)
* Muckwar (Mukwar)
* Schöllnitz (Želnica) amb les parts de Luckaitz (Łukajca), Neudöbern (Nowa Darbnja) i Rettchensdorf (Radochlice)
# Notropis lutipinnis

Notropis lutipinnis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Josep Maria Albanès i Suñer

Josep Maria Albanès i Suñer (Reus, 15 de juliol de 1805 - Tarragona, 2 d'abril de 1873) va ser un comerciant i polític català.
Pertanyia a una família de comerciants de vi establerta a Reus a inicis del segle xviii, i amb un ric patrimoni en finques.Fill de Ramon Albanès i Clariana botiguer de teles i de Magdalena Sunyer i Nadal tots dos nascuts a Reus. El seu avi, Joan Albanès, havia estat miquelet. D'idees liberals, el 1840 era regidor a l'Ajuntament de Reus amb l'alcalde Pere Sardà i Cailà, i també ho va ser amb l'ajuntament "de consens" de Francesc de Toda el 1845 i amb el de Ramon Alba el 1846. El 1852 va ser un dels fundadors de la Societat recreativa El Círcol, a Reus. Amic personal de Francesc Subirà i de l'alcalde Josep Maria Pàmies, va fer-los-hi costat quan la Vicalvarada el 1854. Els negocis el van portar a fixar la seva residència a Tarragona, on del 1861 al 1865 en va ser alcalde. El 1863 era administrador seglar de l'Hospital Vell de Santa Tecla, i president d'una societat recreativa anomenada "Campos de Recreo" a Tarragona,i el 1868 va ser president de la Junta Revolucionaria tarragonina que després passaria a ser Junta de Govern, de majoria burgesa comercial progressista, amb ell com a alcalde, entre l'octubre i el desembre d'aquell any. Va rebre, com a primera autoritat, al general Prim, de qui era amic, quan va visitar la ciutat el 4 d'octubre de 1868, on arribà per mar. Per un acord del ple municipal, Prim va ser nomenat fill adoptiu de Tarragona i se li va dedicar una plaça, que abans s'havia dit d'Isabel II.
Josep Maria Albanès va sol·licitar el 1863 que li lloguessin el Llatzeret de Salou, a tocar de la Torre Nova, per instal·lar-hi una almadrava.
Cap al 1870 es retirà als seus negocis i va morir a Tarragona el 2 d'abril de 1873 als 67 anys vidu de Serafina Mestres. A la ciutat de Reus existeix una plaça, el Pati Albanès, que ocupa unes finques propietat de la seva família.

## Referències

* ↑ «Baptismes (1802-1806. Pàg.358. Imatge 726». A.H.A.T. Reus.Parròquia de Sant Pere Apòstol, 15-07-1805. [Consulta: 9 juny 2021].
* ↑ «Llibre d'òbits (1871-1874)». A.H.A.T., 02-04-1873. [Consulta: 9 juny 2021].
* 1 2 3 Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 8. ISBN 9788497916929.
* ↑ "Actes Municipals 1841-1846" p. 362. Arxiu Històric de Reus
* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estidi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 45. ISBN 8486387655.
# Jeannot Krecké

Jeannot Krecké (Ciutat de Luxemburg, 16 d'abril de 1950) és un polític i ex jugador de futbol luxemburguès, membre del LSAP.
Krecké fou un membre del gabinet Juncker-Asselborn I i Juncker-Asselborn II, on va tenir el càrrec de Ministre d'Economia i Comerç Exterior. Krecké va anunciar que renunciava al Consell de Ministres al febrer de 2012.

## Referències

* ↑ «Krecké to quit on february 1» (en anglès). Delano.lu. [Consulta: 10 novembre 2015].
# Josep Pintat Forné

Josep Pintat Forné (Sant Julià de Lòria, 31 d'agost de 1960) és un polític i economista andorrà. Fou candidat a cap de Govern del Principat d'Andorra a les eleccions al Consell General de l'abril de 2019. Va encapçalar l'agrupació política de Tercera Via. Fill de Josep Pintat i Solans i cosí d'Albert Pintat i Santolària de sengles caps de govern en legislatures anteriors. Està casat i té dos fills, Josep i Eric Pintat Baltà, de 30 i 26 anys respectivament.
Josep Pintat ha militat a Unió Laurediana i Liberals d'Andorra. Entre 1988 i 1991 va ésser conseller de finances al comú de Sant Julià de Lòria. Reemplaçant a en Joan Pujal Areny, d'UL, Pintat va ocupar en dues ocasions la cartera de cònsol major de Sant Julià de Lòria, entre els anys 2003 i 2011 en ser elegit successivament conseller comunal d'UL a les eleccions comunals de 2003 i a les del 2007. Fou substituït com a Cònsol Major lauredià per na Montserrat Gil Torné, també d'UL.
Després de les eleccions al Consell General de 2015 va ser elegit Conseller General com a cap de llista de la coalició electoral entre els Liberals d'Andorra i UL. L'any 2017 UL va trencar el seu acord amb els liberals i Pintat i altres consellers generals lauredians van escindir-se del grup parlamentari liberal, romanent com a consellers no adscrits. Primerament com a president del grup parlamentari liberal i posteriorment, després de la seva escissió, ha format part del grup mixt, conjuntament amb els consellers d'Unió Laurediana-Independents de la Massana, Josep Majoral Obiols, Carine Montaner Raynaud, Carles Naudi d'Areny-Plandolit Balsells i Joan Carles Camp Areny.
L'any 2019 va ser reelegit conseller general a les eleccions al Consell General de 2019 com a cap de llista de la coalició Tercera Via-Unió Laurediana-Independents, que ell mateix va crear com a plataforma electoral després del trencament amb els liberals i que presideix. Durant aquesta darrera legislatura ha estat membre també de la Comissió Legislativa de Política Exterior. De cara a les eleccions al Consell General de 2023, Pintat va rebutjar presentar-se a la reelecció i, poc després, el seu partit nacional, Tercera Via, anuncià que no es presentaria a les eleccions.

## Referències

* ↑ «Josep Pintat, un any i mig a l'oposició», 28-12-2016. [Consulta: 22 febrer 2019].
* ↑ https://www.eleccions.ad/documentacio/anteriors/EC_2003.pdf
* ↑ https://www.eleccions.ad/documentacio/anteriors/EC_2007.pdf
* ↑ https://www.eleccions.ad/documentacio/anteriors/EG_2015.pdf
* ↑ https://www.eleccions.ad/documentacio/anteriors/EG_2019.pdf
* ↑ «Josep Pintat Forné — Consell General Principat d'Andorra». [Consulta: 22 febrer 2019].
* ↑ https://lavalira.eu/josep-pintat-i-terceravia-no-concorreran-a-les-eleccions-i-xavier-espot-arracona-a-conxita-marsol-de-la-llista-nacional/
* ↑ https://www.diariandorra.ad/noticies/nacional/2023/02/12/terceravia_no_presenta_les_eleccions_215671_1125.html
# John Hanning Speke

John Hanning Speke (4 de maig de 1827 - 15 de setembre de 1864) va ser un oficial de l'exèrcit britànic de l'Índia i explorador d'Àfrica, descobridor del naixement del riu Nil i del llac Victòria.

## Biografia

De jove Speke va servir al Punjab (Raj britànic) i va explorar l'Himàlaia. Va fer tres viatges d'exploració a Àfrica. També va ser el creador de l'"hipòtesi camita", una de les principals causes sospitoses del Genocidi de Ruanda.
En el seu primer viatge el 1854, es va unir al famós Richard Francis Burton per a una expedició a Somàlia. Malgrat les dificultats, tots dos van aconseguir arribar a la 'ciutat prohibida' de Harar.
Va fer dos viatges més a Àfrica amb Richard Francis Burton a la recerca de les fonts del riu Nil (1857 i 1858)
En el segon van descobrir el Llac Tanganyika. Per malaltia de Burton, Speke va continuar fins que va descobrir el llac Victòria que va assenyalar com a origen del Nil quan va tornar a Anglaterra tot sol, abans Burton.
Arran d'una polèmica amb Burton (que no acceptava que el Llac Victòria fos la font del Nil), va tornar-hi uns anys després (l'octubre de 1860) per a demostrar que els seus càlculs eren correctes, i aleshores va descobrir les Cascades Ripon i va intuir que era en aquell lloc on naixia el Nil. Aquest cop va tornar pel costat nord, encara que no va poder fer-ho seguint tot el curs del Nil després de problemes amb les tribus veïnes, va seguir la direcció nord fins Gondokoro (Sudàn) on es va trobar a Samuel Baker amb la seva esposa que anaven riu amunt, i va acabar de travessar Egipte per retornar a Anglaterra.
La discussió amb Burton es va originar arran del fet que Burton creia que el Nil naixia al llac Tanganyika. Speke li va dir que no podia ser, perquè aquest llac es troba a sota del nivell del Llac Victòria i que l'aigua no podia pujar (va determinar l'increment de nivell -uns 360m- per la diferència de la temperatura d'ebullició de l'aigua a ambdós llocs). Uns quants anys més tard Henry Morton Stanley va demostrar que Speke tenia raó.
Speke va morir en un sospitós accident de caça a Somerset per un tret del seu propi rifle, el matí del 18 de setembre de 1864, dia senyalat pel cara a cara amb Burton per provar la seva teoria, organitzat per la secció geogràfica de l'Associació britànica de Bath. Aquest fet va fer prevaler l'errònia teoria de Burton davant l'opinió pública fins que Henry M. Stanley la va rebatre el 1877.

## Vegeu també

* Grans llacs d'Àfrica
* Richard Francis Burton
* James Augustus Grant
* Samuel White Baker
* Henry Morton Stanley
* Cascades Ripon
* Cascades Livingstone
* Gondokoro
* Johannes Rebmann
* Johann Ludwig Krapf
* Sámuel Teleki

## Referències

* ↑ http://www.ilec.or.jp/database/afr/dafr05.html Arxivat 2011-05-14 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.

## Enllaços externs

* El text complet del descobriment de la font del Nil per John Hanning Speke a Project Gutenberg.
* Després de les fonts del Nil.
# John L. Hall

John Lewis Hall (Denver, EUA 1934) és un físic i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 2005.

## Biografia

Va néixer el 21 d'agost de 1934 a la ciutat de Denver, capital de l'estat nord-americà de Colorado. Va estudiar física al Carnegie Institute of Technology, situat a la ciutat de Pittsburgh, on es va doctorar el 1961.
Actualment és professor a la Universitat de Colorado, situada a la ciutat de Boulder (Colorado), i és investigador de l'Institut d'Astrofísica de la mateixa universitat i de l'Institut Nacional d'Estàndards i Tecnologia (NIST), dependent del Departament de Comerç dels Estats Units.

## Recerca cientítifica

Les contribucions de John Hall i Theodor W. Hänsch a finals de la dècada del 1990 van fer possible amidar freqüències amb una precisió de quinze dígits. Gràcies a la seva recerca en l'espectroscòpia basada en el làser avui dia es poden construir làsers que permeten realitzar lectures precises de la llum de tots els colors. Aquesta tècnica fa possible portar a terme estudis com l'estabilitat de les constants de la naturalesa en el temps, el desenvolupament de rellotges extremadament exactes i la millora de la tecnologia GPS.
Hall fou guardonat l'any 2005 amb la meitat del Premi Nobel de Física juntament amb Theodor W. Hänsch per les seves contribucions al desenvolupament de l'espectroscòpia de precisió basada en làser. L'altra meitat del premi fou atorgada al físic Roy J. Glauber per la seva contribució a la teoria quàntica de coherència òptica.

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Física 2005 (anglès)
# John Kunkel Small

John Kunkel Small (31 de gener de 1869 – 20 de gener de 1938) va ser un botànic estatunidenc.
Nasqué a Harrisburg Pennsylvania, Kunkel estudià botànica al Franklin & Marshall College i a la Columbia University. Va ser el primer Curator de Museus al New York Botanical Garden, des de 1898 fins 1906. Des de 1906 a 1934 va ser el Head Curator and des de 1934 fins a la seva mort el Chief Research Associate and Curator. La seva dissertació doctoral es va publicar com Flora of the Southeastern United States el 1903, i revisada el 1913 i 1933, roman la millor referència florística per a gran part del Sud. Assistit pel patronatge de Charles Deering, Small viatjà exhaustivament per Florida recollint plantes i registrant formacions geològiques.

## Referències
### Notes

* ↑ Austin 1987. p. 5.
* ↑ «New York Botanical Garden - Records of John Kunkel Small». Arxivat de l'original el 2010-07-13. [Consulta: 8 agost 2009].
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* John K. Small Collection: 2,135 images of South Florida 1901-1938

### Bibliografia

* Core, Earl L. (1938), "John Kunkel Small", Castanea, 3:27-28.
* Austin, Daniel F. et al. The Florida of John Kunkel Small. Bronx, NY: The New York Botanical Garden, 1987. ISBN 0-89327-318-X.
# José María Sánchez Guerra

José María Sánchez Guerra, conegut com a Job, (Badajoz, 6 de setembre de 1959) és un exfutbolista professional extremeny de les dècades de 1980 i 1990.

## Trajectòria

Fou un lateral dret format al CD Badajoz, que l'any 1981 fitxà pel RCD Espanyol. Durant gairebé tota la dècada dels 1980 fou l'amo de la banda dreta de l'equip, amb qui va disputar 184 partits de lliga amb el club i va marcar tres gols. A més, fou un dels membres de l'equip que fou subcampió de la Copa de la UEFA 1987-1988, en la qual disputà set partits. L'any 1988, divergències amb l'entrenador Javier Clemente el portaren a abandonar el club, fitxant pel Reial Betis. Al Betis jugà dues temporades, patint un descens i assolint un ascens de categoria. Posteriorment jugà al modest club CP Cristian Lay, a Tercera Divisió. Un cop acabada la seva etapa com a futbolista fou entrenador, dirigint diversos clubs extremenys, com el CD Badajoz, Don Bosco i Sanvicenteño.

## Referències

* ↑ «Job: Llegar y firmar». Mundo Deportivo, 23-10-1981. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «José María Sánchez “JOB”». hallofameperico. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «JOB». beticopedia.blogspot.com.es. [Consulta: 20 abril 2013].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
* Perfil a soccerdatabase
# Josep Maria Vilanova

Josep Maria Vilanova és un Professor del Departament d'Urbanisme i Ordenació del Territori a la UPC, on imparteix docència a l'ETSAB, l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura del Vallès i en diversos màsters sobre paisatgisme i urbanisme. És també president de l'Agrupació d'Arquitectes Urbanistes de Catalunya. Ha rebut diversos guardons pel seu exercici professional en el planejament urbanístic, entre ells el Premi Nacional d'Urbanisme pel Pla Especial de Reforma Interior de la Barceloneta (1983) i el Premi Catalunya d'Urbanisme per la Revisió del Pla General d'Ordenació Municipal de Torroella de Montgrí (2003).

## Referències

* ↑ «Josep Maria Vilanova». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Juan Manuel Reol Tejada

Juan Manuel Reol Tejada (Burgos, 26 d'agost de 1933 - Madrid, 9 de setembre de 2008) és un farmacèutic, científic i polític castellà. Doctor en Farmàcia, va obtenir el premi extraordinari en la llicenciatura. Diplomat en Sanitat, aviat va ingressar en el Cos Farmacèutic de Sanitat Nacional on va desenvolupar bona part de la seva activitat professional, destacant les seves investigacions en la farmacopea moderna. Primer com Sotsdirector General de Farmàcia del llavors Ministeri de Sanitat, fou el primer Director General de Farmàcia en el Govern de la Unió de Centre Democràtic durant la Legislatura Constituent. Prèviament havia participat com candidat al Congrés dels Diputats encapçalant la llista de la UCD per la província de Burgos, obtenint l'escó que repetiria posteriorment en 1979.
Durant el temps que va romandre en el Congrés va ser membre de la Comissió Constitucional, de la de Sanitat i de la d'Administració Territorial Iniciat el procés preautonòmic, va ser elegit president del Consell General de Castella i Lleó en 1978, càrrec que va ocupar fins a març de 1980, quan va dimitir per a fer-se càrrec de la Secretaria de Política Territorial del seu partit, mes i mig abans de concloure el procés autonòmic. El va substituir José Manuel García-Verdugo Candón. És Acadèmic de nombre de la Real Academia Nacional de Farmacia, l'Acadèmia Iberoamericana de Farmàcia i de la Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya. És també President de l'Associació Espanyola de Farmacèutics de Lletres i Arts (AEFLA) i Conseller de l'Agència Espanyola del Medicament. Va ser Secretari General de l'Ateneu de Sevilla i membre del Club de Roma. Ha estat distingit amb la Medalla al Mèrit Constitucional, la Gran Creu de l'Ordre Civil de Sanitat i Comana amb Placa de l'Orde d'Alfons X el Savi.

## Referències

* Fitxa a la Real Academia de Farmacia Arxivat 2007-11-10 a Wayback Machine..
* Notícia de la renúncia al càrrec en el Consell General, El País, 22 de març de 1980.
* El Dr. Juan Manuel Reol Tejada nomenat acadèmic de la Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya, 18 de març de 2003.
# Josep Bellet i Falcó

Josep Bellet i Falcó (Castelldans, Les Garrigues, 1928) és un polític i escriptor català. Fou hereu d'una família de pagès arruïnada pels bombardejos de l'aviació franquista de la tarda del 24 de desembre de 1938. Anà a l'escola republicana en temps de guerra i després a la franquista de postguerra. Malgrat que als catorze anys va abandonar les classes, continuà estudiant de manera autodidacta.
Va ser alcalde de Castelldans als anys 60, període en què va inaugurar la Biblioteca municipal de Castelldans, que amb els anys va acabar batejant-se amb el nom de Biblioteca Josep Bellet i Falcó, concretament l'any 1964. Fou la primera obra realitzada durant el seu mandat com a alcalde. Als anys 70 va marxar cap a Barcelona.
Va ser president del Centre Comarcal Lleidatà situat a Barcelona alguns anys durant la dècada dels 2000, entitat que va rebre la creu de Sant de Sant Jordi per part de la Generalitat de Catalunya l'any 1993. Josep Bellet durant aquests anys encapçalà l'equip de redacció del butlletí informatiu del Centre com a director i escriví nombrosos articles d'opinió sobre política, societat, llengua, i també diverses col·laboracions literàries.
Capità Indíbil és la seva primera novel·la publicada l'any 2006 per Pagès Editors, una novel·la situada al període històric de la Guerra Civil Espanyola i protagonitzada pel capità Indíbil que fou batlle d'un poble de les Garrigues.

## Referències

* ↑ BELLET, Josep. Capità Indíbil. Lleida: Pagès, 2006
* ↑ Font-Tarrés, Albert «Per al jovent (des de fa mig segle)!». Som Garrigues, Del 19 al 31 desembre 2014, pàg. 23.
* ↑ «Butlletí informatiu». Centre Comarcal Lleidatà. [Consulta: 7 agost 2019].
# José Eusebio Soriano

José Eusebio Soriano (Chiclayo, 19 d'abril de 1917 - Buenos Aires, 22 de març de 2011) fou un futbolista peruà de la dècada de 1940.
Passà la major par de la seva carrera a l'Argentina, on fou el llegendari porter de l'equip del River Plate conegut com "la Màquina". També jugà a Atlanta.
Malgrat només disputà un partit amb la selecció del Perú, Soriano és considerat un dels millors porters de la història del futbol peruà. Va morir en una clínica de Buenos Aires el 22 e març de 2011 a 93 després de diversos dies de tractament després d'haver patit una caiguda.

## Referències

* ↑ Murió el peruano Soriano, arquero de “La Máquina” Arxivat 2012-12-03 at Archive.is (castellà)
* ↑ Argentina 1945
* ↑ La legión extranjera Arxivat 2011-10-02 a Wayback Machine. at Sentimiento Bohemio (castellà)
* ↑ (castellà) BDFA profile
* ↑ River Plate goalkeepers Arxivat 2011-08-26 a Wayback Machine. (castellà)
# Excelsior

«Excelsior» té aquests significats:
* Toponímia:
** Excelsior (Minnesota), ciutat ubicada a l'estat de Minnesota, Estats Units.
** Excelsior (Wisconsin), poble a l'estat de Wisconsin, Estats Units.
** Excelsior Estates, població de Missouri, Estats Units.
** Excelsior Springs, població de Missouri, Estats Units.
* Premsa:
** Excélsior, diari mexicà.
** Excelsior (diari), diari esportiu que es publicava a Bilbao, País Basc.
* Indústria:
** Excelsior Motor Company, fabricant anglès de motocicletes.
** Excelsior Motor Manufacturing & Supply Company, fabricant americà de motocicletes.
* Esports:
** Excelsior Athlétique Club, club haitià de futbol.
** Royal Excelsior Mouscron, club belga de futbol.
** SBV Excelsior, club neerlandès de futbol.
* Miscel·lània:
** Excelsior, lema de Stan Lee per a acomiadar-se dels fans, finalitzar entrevistes, i signar columnes.
** Excelsior (Marvel Comics), grup de personatges que apareixen al còmic Runaways.
** Excelsior (problema d'escacs), un problema d'escacs famós, creat per Sam Loyd.
** USS Excelsior, nau espacial de l'univers fictici de Star Trek.