OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eleccions a l'Assemblea de Hokkaidō de 2019

Les Eleccions a l'Assemblea de Hokkaidō de 2019 (2019年北海道議会議員選挙, 2019-nen Hokkaidō Gikai giin senkyo) foren unes eleccions a l'Assemblea de Hokkaidō celebrades el diumenge 7 d'abril de 2019 en el marc de les eleccions locals unificades del Japó de 2019. En elles es triaren els 100 membres de la cambra parlamentaria de Hokkaido mitjançant un sistema de vot únic no transferible i per un mandat de quatre anys.
Com que no es presentaren més candidats que els escons a repartir, no se celebraren les eleccions a les següents circumscripcions: Toyohira, Kiyota, Minami, Muroran, Abashiri, Wakkanai, Nemuro, Takikawa, Noboribetsu, Date, Hokuto, la subprefectura de Shiribeshi, la subprefectura d'Iburi, la subprefectura de Hidaka, la subprefectura d'Oshima, la subprefectura de Kamikawa, la subprefectura de Sōya, la subprefectura d'Okhotsk, la subprefectura de Tokachi i la subprefectura de Kushiro; en totes elles els candidats van ser elegits de manera automàtica.
Els guanyadors van ser els candidats del Partit Liberal Democràtic (PLD), de centre-dreta, aconseguint majoria absoluta a la cambra i millorant els seus resultats previs. Els comunistes van ser novament perjudicats pel sistema electoral, ja que aconseguint més vots que els demobudistes del Kōmeitō, el PCJ tragué menys escons. El Partit Democràtic per a la Gent, de centre reformista, no va aconseguir representació.

## Candidatures

| Candidatura | Candidats |
| Partit Liberal Democràtic (PLD) | 54 |
| Partit Democràtic Constitucional (PDC) | 30 |
| Kōmeitō (KMT) | 8 |
| Partit Comunista del Japó (PCJ) | 12 |
| Partit Democràtic per a la Gent (PDG) | 2 |
| Nippon Ishin no Kai (Ishin) | 1 |
| Partit Conservador Popular de Hokkaidō (PCPH) | 2 |
| Candidats independents | 25 |

## Resultats
### Generals

| | Partit Liberal Democràtic | 722.666 | 41,32 | 51 | 1 |
| | Partit Democràtic Constitucional | 425.549 | 24,33 | 24 | 2 |
| | Independents | 194.640 | 11,13 | 14 | 1 |
| | Kōmeitō | 157.365 | 9 | 8 | = |
| | Partit Comunista del Japó | 159.827 | 9,14 | 3 | 1 |
| | Partit Democràtic per a la Gent | 25.107 | n/a | 0 | 1 |
| | Nippon Ishin no Kai | 8.143 | n/a | 0 | = |
| | Partit Conservador Popular de Hokkaidō | 7.143 | n/a | 0 | Nou |
| Total | Total | 1.700.440 | | 100 | 0 |
| Vots vàlids | Vots vàlids | n/a | - | | |
| Vots nuls | Vots nuls | n/a | - | | |
| Participació | Participació | 1.748.886 | 56,6 | | |
| Cens | Cens | 3.088.463 | | | |
| Font: ||||||

## Referències

* 1 2 Pertanyent al Partit Democràtic del Japó
* ↑ https://www.nhk.or.jp/senkyo/database/touitsu/2019/01/14068/jyo14068.html
* ↑ http://www.pref.hokkaido.lg.jp/hs/H31chijidogi/sokuho/ippan/dogi/tokuhyo.htm
* ↑ http://www.pref.hokkaido.lg.jp/hs/H31chijidogi/sokuho/ippan/dogi/tokuhyo_uchiwake1.htm
# Eleccions a l'Assemblea de Madrid

Les eleccions a l'Assemblea de Madrid són aquelles en què els ciutadans de la Comunitat de Madrid elegeixen els seus representants al parlament de la comunitat autònoma.

## Sistema electoral

La llei electoral de la Comunitat de Madrid estableix una circumscripció única, que dona lloc a un notable nivell de proporcionalitat. En els comicis es tria un nombre de representants d'acord amb la raó d'un diputat per cada 50.000 habitants o fracció superior a 25.000, sense establir per tant cap límit màxim o mínim fix de integrants de la cambra legislativa.La barrera electoral mínima perquè les candidatures puguin aspirar a escó és del 5% de vots vàlids a la circumscripció. Igual que la resta de sistemes autonòmics i el del Congrés dels Diputats, empra la regla D'Hondt com a mètode d'atribució d'escons, i igual que tots els comicis legislatius espanyols, excepte el cas de les eleccions al Senat, llistes tancades.

## Eleccions celebrades

* 8 de maig de 1983
* 10 de juny de 1987
* 26 de maig de 1991
* 28 de maig de 1995
* 13 de juny de 1999
* 25 de maig de 2003
* 26 d'octubre de 2003
* 27 de maig de 2007
* 22 de maig de 2011
* 24 de maig de 2015
* 26 de maig de 2019
* 4 de maig de 2021
* 28 de maig de 2023

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 558. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ Oliver Araujo, 2011, p. 253 i 274.
* ↑ Oliver Araujo, 2011, p. 215.
* ↑ Oliver Araujo, 2011, p. 274.
* ↑ Oliver Araujo, 2011, p. 276-278.
* ↑ Oliver Araujo, 2011, p. 286.

## Bibliografia

* Oliver Araujo, Joan. Los sistemas electorales autonómicos. Barcelona: Departament de Governació i Relacions Institucionals de la Generalitat de Catalunya, 2011. ISBN 9788439387930.
# Elisa Quintana

Elisa Victoria Quintana (Nou Mèxic, Estats Units, 1973), coneguda com a Elisa Quintana, és una astrònoma estatunidenca de la NASA, que treballa al Centre de Recerca Ames. Ha dirigit un equip d'astrònoms que confirmaren l'exoplaneta Kepler-186f, el primer planeta descobert en òrbita dins de la zona habitable d'una estrella. La seva investigació també inclou la creació de models informàtics per estudiar la formació, l'estabilitat dinàmica i l'habitabilitat dels planetes rocosos dins i fora del nostre sistema solar.

## Vida

Quintana es graduà el 1999 en física a la Universitat de Califòrnia a San Diego. Començà a interessar-se per la recerca espacial quan treballà al California Space Institute at UCSD amb Sally Ride en el projecte KidSat, després anomenat EarthKam. Aquest programa consistia en fotografiar zones de la Terra seleccionades per escolars emprant una càmera situada als transbordadors espacials, coordinant Quintana les òrbites. Durant l'estiu del 1997 participà en un programa de la NASA al Centre de Vol Espacial Goddard on treballà amb Elihu Boldt en l'estudi de la viabilitat d'un col·lector en òrbita de raigs X inflable. El 1998 amb Ramona Kessel mesurà la magnetosfera de la Terra amb dades del satèl·lit Geotail. Entre 1999 i 2004 obtingué una beca al Centre de Recerca Ames de la NASA a Califòrnia per realitzar-hi la tesi doctoral. El 2002 completà un màster a la Universitat de Michigan en física i ciència aeroespacial. El 2004 s'hi doctorà en física. Després continuà un programa de post-doctorat al Centre de Recerca Ames fins al 2006. Entre 2006 i 2011 fou programadora a l'Institut SETI. Des del 2014 treballa en l'estudi de l'habitabilitat d'exoplanetes semblants a la Terra.

## Obra

Durant el seu doctorat treballà amb Jack Lissauer a l'Ames i amb Fred Adams de la Universitat de Michigan en la realització de programes informàtics sobre models per estudiar la formació d'exoplanetes en sistemes binaris d'estrelles, i els aplicà al sistema d'Alfa Centauri. També col·laborà amb William Borucki al Vulcan Planet Search Program de l'Observatori Lick en la recerca d'exoplanetes i en el projecte de la Missió Kepler. A l'Institut SETI desenvolupà un programari per calibrar les dades lluminoses rebudes de les estrelles i seleccionar candidats a exoplanetes. Entre 2011 i 2014 col·laborà amb Jason Rowen en l'estudi de les dades rebudes de la Missió Kepler. Contribuí en el descobriment de nombrosos exoplanetes i, especialment, en la confirmació del Kepler-186f.

## Referències

* ↑ Quintana, E. V. «An Earth-Sized Planet in the Habitable Zone of a Cool Star». Science, 344, 6181, 18-04-2014, pàg. 277–280. Arxivat de l'original el 2014-04-18. arXiv: 1404.5667. Bibcode: 2014Sci...344..277Q. DOI: 10.1126/science.1249403 [Consulta: 29 novembre 2016].
* 1 2 3 «Elisa Quintana» (en anglès). SETI Institute. Arxivat de l'original el 6 de novembre 2016. [Consulta: 28 novembre 2016].
# Empa

L'Empa (acrònim de Eidgenössische Materialprüfungs- und Forschungsanstalt, en alemany, literalment en català “laboratoris federals suïssos d'assaig i recerca en materials”) és un institut suís de recerca en ciència i tecnologia de materials. És part del Domini d'Instituts Federals Suïssos de Tecnologia (ETH Domain) i és administrat pel govern federal suís. Des de la seva fundació l'any 1880 fins a finals dels 1980s, les funcions de l'EMPA estaven limitades a l'assaig de materials clàssics. Però en les dues darreres dècades, l'institut ha evolucionat fins a esdevenir un centre de recerca i desenvolupament en l'àmbit de la ciència i tecnologia de materials. Els més de 40 grups de recerca amb els que l'institut compta en l'actualitat s'estructuren en cinc grans departaments: Materials Avançats i Superfícies, Ciències de l'Enginyeria, Materials per la Vida, Mobilitat, Energia i Mediambient, i Materials Funcionals. L'institut té la seu central a Dübendorf (Cantó de Zuric) i compta amb dos altres campus a Sankt Gallen (Cantó de Sankt Gallen) i a Thun (Cantó de Berna).

## Referències

* ↑ EMPA – Swiss Federal Laboratories for Materials Science and Technology
# Emil Anton Schennich

Emil Anton Schennich (Rattenberg, 1884 - Innsbruck, 1928) fou un compositor i director d'orquestra austríac.
Feu els seus estudis musicals al Conservatori de Leipzig. Es va distingir al seu país i a Alemanya com a autor de música de cambra i com a mestre concertador i director. L'any 1926 es va establir a Innsbruck, on va dirigir l'Escola Superior de Música, la Societat Coral i la dels concerts simfònics. Escrigú sonates per a piano i diversos instruments de corda, quartets, quintets, trios, nombrosos lieder, una sonata per a orgue i una serenata per a orquestra.

## Referències

* ↑ Herrmann-Schneider, H. «Schennich, Emil Anton». A: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (en alemany). Viena: Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, 1994, p. 84. ISBN 3-7001-2186-5.
* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana (en castellà). 54 StaCubicia - Selh. Madrid: Espasa-Calpe, 1974, p. 973. ISBN 84-239-4554-5.
# Enneapterygius clea

Enneapterygius clea és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 4-24 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Queensland (Austràlia).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Russell, B.C., 1983. Annotated checklist of the coral reef fishes in the Capricorn-Bunker Group, Great Barrier Reef, Australia. Great Barrier Reef Mar. Pk. Authority, Spec. Pub. Ser. 1:1-184.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Estació de les Aigües

Mapa TramBaix T1, T2 i T3 :
Les Aigües és una estació de les línies T1 i T2 de la xarxa del Trambaix situada sobre la carretera de Sant Joan Despí a Cornellà de Llobregat, al costat de les instal·lacions d'AGBAR de Cornellà on hi ha el Museu de les Aigües, i es va inaugurar el 3 d'abril de 2004 amb l'obertura del Trambaix.
Trambaix :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Francesc Macià | Cornellà Centre | | Fontsanta - Fatjó | Bon Viatge |
| Francesc Macià | Cornellà Centre | | Fontsanta - Fatjó | Llevant - les Planes |

## Vegeu també

* Tram
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Enric Barnosell i Saló

Enric Barnosell i Saló (Peratallada, Baix Empordà, 26 d'abril de 1891 – Barcelona, 15 d'abril de 1949) fou un destacat instru­mentista de tible i compositor de sardanes. Era cosí germà de Conrad Saló. Inicià la seva carrera com a flabiolaire, als deu anys, a la cobla de Palau-sator. Passà des­prés a La Principal de la Bisbal (1913). Accidental­ment un dia hagué de substituir un tible i se li descobriren així unes portentoses aptituds per interpretar aquest instrument, as­solint amb el temps una fama extraordinària.

## Referències

* ↑ «Barnosell i Saló, Enric». Músics per la Cobla. [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ «Enric Barnosell i Saló». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
* FOTOS DE COBLES, ORQUESTRES I CONJUNTS DE CATALUNYA: LA PRINCIPAL DE LA BISBAL (Des de 1888 fins a 1964)
# Estépar

Estépar és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Alfoz de Burgos.

## Geografia

Està situat en una plana espaiosa propera a les confluències dels rius Arlanzón i Hormaza. Té un clima fred.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1842 | 1857 | 1860 | 1877 | 1887 | 1897 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 |
| 176 | 329 | 344 | 282 | 353 | 408 | 396 | 427 | 315 | 399 | 369 |
| 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2011 | | | | |
| 346 | 339 | 335 | 1166 | 909 | 803 | 700 | | | | |
El 1981 el terme municipal va créixer amb la incorporació d'Hormaza, Mazuelo de Muñó, Medinilla de la Dehesa, Quintanilla Somuñó, Villagutiérrez i Villavieja de Muñó.

## Localitats

El municipi té un total d'11 localitats:
* Arenillas de Muñó
* Arroyo de Muñó
* Estépar
* Hormaza
* Mazuelo de Muñó
* Medinilla de la Dehesa
* Pedrosa de Muñó
* Quintanilla-Somuñó
* Vilviestre de Muñó
* Villagutiérrez
* Villavieja de Muñó

## Llocs d'interès

Les seves festes són a començaments de setembre i estan dedicades a la Mare de Déu de l'Estepa. Cada tres anys el diumenge posterior a la Pasqua de Pentecosta, els habitants fan el romiatge de les processions a aquesta verge.
Estépar i les pedanies compten amb diversos monuments com esglésies, ermites, castells i torrasses. A més, està a prop de l'alzinar de Torrepadierne, amb arbres de més 500 anys, des d'on es poden veure diferents espècies d'animals.

## Política

L'Ajuntament d'Estépar està format per 7 regidors. Actualment hi ha 5 regidors del Partit Socialista i 2 dels Partit Popular. L'alcalde és Jaime Martínez González.

## Referències

* ↑ Madoz, Pascual. Diccionario geográfico estadístico-histórico de España... (en castellà). vol. VII. Madrid: Imprenta de Pascual Madoz, 1850, p. 610.
* 1 2 «Alteraciones de los municipios de los Censos de Población desde 1842 (Estépar)» (en castellà). INE. [Consulta: 9 febrer 2021].
* 1 2 3 «Estépar» (en castellà). Guía Repsol. Repsol. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «Corporación Municipal» (en castellà). Ajuntament d'Estépar. Arxivat de l'original el 15 de febrer 2021. [Consulta: 9 febrer 2021].
# Sant Valeri

Sant Valeri és el nom dels següents personatges:
* Sant Valeri de Coserans (Gàl·lia, s. V - 504) fou un eclesiàstic gal, primer bisbe de Coserans (Arieja)
* Sant Valeri de Leuconay (Alvèrnia, ~565 - Saint-Valery-sur-Somme, 622), monjo i abat columbanià
* Sant Valeri de Saragossa (segle III-IV), bisbe de Saragossa (segle iv), mestre de Sant Vicent Màrtir i confessor de la fe cristiana
* Sant Valeri del Bierzo o d'Astorga (Astorga, ~630 - San Pedro de Montes, 695), eremita i teòleg visigot
# Llanda (desambiguació)

«Llanda» té aquests significats:
* Llanda, llanta d'una roda de vehicle.
* Llanda o llauna, producte laminat pla.
* Llanda o llauna, mena d'envàs.
# Llandaf

Llandaf (mot d'origen gal·lès: Llan església + Taf, nom del riu que el creua; en anglès, Llandaff) és un antic poble a la vora de Cardiff, Gal·les, annexionat a aquesta ciutat el 1922. També és el nom d'una diòcesi de l'Església de Gal·les que comprèn la part més poblada del sud del País. Segons el cens del 2001, el nucli de Llandaf té 8.988 habitants.

## La Catedral de Llandaf

La Catedral de Llandaf (Eglwys Gadeiriol Llandaf) és la de prestigi més gran de totes les diòcesis gal·leses. D'estil gòtic, la major part de l'edifici es remunta al segle xiii, encara que conserva restes d'un passat normand. Bombardejada durant la Segona Guerra Mundial, fou restaurat per l'arquitecte George Pace. Un dels seus principals atractius és l'escultura en alumini Crist en Majestat (1954-5), de Jacob Epstein, que penja suspesa sobre la nau. La catedral exerceix també d'església parroquial del poble de Llandaf.
A la Biblioteca Nacional de Gal·les es conserva el Liber Landavensis, conegut també com a Llyfr Llandaf (gal·lès per Llibre de Llandaf). És una compilació elaborada a la catedral a voltants del 1125, que recopila vora cinc-cents anys d'història de la diòcesi. Inclou les vides dels sants Dyfrig (Dubricius), Teilo i Oudoceus, i 149 documents de donacions a la catedral dels segles sisè a l'onzè.

## Edificis i personatges d'interès

La població acull també la Cathedral School, una escola d'educació primària, on va estudiar l'escriptor Roald Dahl, fill del poble. Altres persones famoses que han nascut a Llandaf són la cantant pop Charlotte Church i el mestre de capella i organista Sir Ivor Atkins. La població és també seu de BBC Wales. L'artista gal·lès Ivor Williams visqué i treballà a Llandaff House fins a la seva mort, el 1982.
Dos altres centres educatius són la Howell's School Llandaff (del 1860), una escola privada per a alumnes de 3 a 18 anys, situada als afores del poble, i el Saint Michel's College, actualment facultat, on estudià teologia el poeta R. S. Thomas.

## Transport

El transport públic de l'àrea està cobert pel tren, amb una estació (oberta el 1840), i per les línies d'autobús 24, 25, 33, 33A, 60, 62 i 62A.

## Referències

* ↑ Pepin, David. Cathedrals from Britain (en anglès). Oxford: Shire Publications, 2016, p. 143. ISBN 9781784420499.

## Enllaços externs

* Plana de la Catedral (anglès)
* Equip de rugbi Llandaff North RFC (anglès)
* Reproducció de l'original del Liber Landavensis (gal·lès)(anglès)
# Llancatal

Llancatal (en anglès Llancadle) és una vil·la rural situada al county borough de Bro Morgannwg, a Gal·les. Es troba al costat de l'Aeroport Internacional de Cardiff, l'únic d'aquest tipus que es troba a Gal·les. Hi ha un pub anomenat Green Dragon Inn al nord de la vil·la. Entre 1870 i 1872, el periodista John Marius Wilson va descriure Llancatal com a poblet de la parròquia de Llancarvan.

## Referències

* ↑ http://www.visionofbritain.org.uk/place/26175

## Enllaços externs

* www.geograph.co.uk : fotografies de Llancatal i voltants
* The Green Dragon Inn Arxivat 2011-02-03 a Wayback Machine.
# Linare FC

El Linare Football Club és un club de Lesotho de futbol de la ciutat de Leribe.

## Palmarès

* Lliga de Lesotho de futbol:
       1973, 1979, 1980
* Copa de Lesotho de futbol:
       1983, 1999

## Referències

* ↑ «lesotho premier». soccerway, 2014. [Consulta: 15 gener 2010].
* ↑ «Lesotho - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Lesotho - List of Cup Winners». RSSSF.
# Llengües wakash

Les Llengües wakash són un grup de Llengües ameríndies del grup algonkin-wakash segons Edward Sapir i aïllades segons Voegelin i altres. Són encara parlades al voltant de l'illa de Vancouver, a la Colúmbia Britànica.

## Divisió interna

El grup wakash consisteix en 7 llengües:
I. Wakash del nord
    1. Haisla (també xaʔislak’ala)
    2. Kwak'wala (també kwakiutl, parlat pels Southern Kwakiutl i Kwakwaka'wakw)
    A. Heiltsuk-Oowekyala (també bella bella)
       3. Heiltsuk
       4. Oowekyala
II. Wakash del sud
    5. Makah
    6. Nitinaht (també nitinat, ditidaht, nootka del sud)
    7. Nuu-chah-nulth (també nootka, nutka, aht, t'aat’aaqsapa)

## Referències

* ↑ Ethnologue:Statistical summaries
# Lliga de Radioaficionats de Letònia

La Lliga de Radioaficionats de Letònia (LRAL) (en letó:Latvijas Radio Amatieru Līga) és una organització nacional sense fins de lucre, situada la seva seu a Riga, per a radioaficionats entusiastes de Letònia. Els beneficis de ser membre de LRAL inclou el patrocini de premis per a radioaficionat i concursos, i una targeta QSL per a aquells membres que es comuniquen regularment amb els operadors de radiaficionats d'altres països. L'organització representa els interessos d'operadors de radioaficionats de Letònia, europeus i internacionals de telecomunicacions davant les autoritats reguladores. LRAL és la societat nacional membre de la representació de Letònia en la Unió Internacional de Radioaficionats.

## Referències

* ↑ Latvijas Radio Amatieru Līga (2008). Latvijas Radio Amatieru Līga Web oficial
* ↑ «Member Societies». International Amateur Radio Union, 2008. [Consulta: 2 febrer 2015].
# Lliga de Santiago Nord de futbol

La Lliga de Santiago de futbol (Nord) és la lliga regional de la zona nord de l'illa de Santiago, Cap Verd organitzada per l'Associação Regional de Futebol de Santiago Norte, ARFSN. El campió disputa la lliga capverdiana de futbol. És una competició successora de la Lliga de Santiago de futbol.

## Historial

Font:

### Campionat Regional

* 1999-00: Barcelona (Tarrafal)
* 2000-01: no es disputà
* 2001-02: Desportivo de Santa Cruz
* 2002-03: Barcelona (Tarrafal)
* 2003-04: Estrela dos Amadores
* 2004-05: Flor Jovem da Calheta
* 2005-06: no es disputà
* 2006-07: Scorpions (Santa Cruz)
* 2007-08: Scorpions (Santa Cruz)
* 2008-09: Estrela dos Amadores
* 2009-10: Scorpions (Santa Cruz)
* 2010-11: Benfica de Santa Cruz
* 2011-12: Estrela dos Amadores
* 2012-13: Scorpions (Santa Cruz)
* 2013-14: Grémio Nhágar
* 2014-15: Beira-Mar

### Primera Divisió

* 2015-16: Varandinha
* 2016-17: Benfica de Santa Cruz
* 2017-18: Scorpion Vermelho
* 2018-19: Varandinha

## Referències

* ↑ «Santiago North Zone Football (Soccer) Association at the FCF website». fcf.cv. [Consulta: 16 agost 2015].
* ↑ Santiago Island League (North Zone) (portuguès)
* ↑ Results and standings of the Santiago North Premier Division Arxivat 2017-02-03 a Wayback Machine. (portuguès)
* ↑ «Cape Verde Islands - List of Regional Tournament Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Llista d'espècies d'esparàssids

Aquesta és la llista d'espècies d'esparàssids, una família d'aranyes araneomorfes. Conté la informació recollida fins al 27 de novembre de 2006 i hi ha citats 82 gèneres i 1009 espècies; d'elles, 252 pertanyen al gènere Olios i 178 a l'Heteropoda. La seva distribució és molt extensa, trobant-se pràcticament per tot el món excepte a la zona més septentrional.
Degut a l'extensió del llistat l'article s'ha dividit en dos parts d'una mida més assequible, seguint l'ordre alfabètic:
* Llista d'espècies d'esparàssids (A-N)
* Llista d'espècies d'esparàssids (O-Z)

## Referències

* The World Spider Catalog, V7.5

## Vegeu també

* Esparàssid
* Llista de gèneres d'esparàssids
* Classificació de les aranyes
# Llengües nakh

Les llengües nakh o llengües caucàsiques nord-orientals centrals és una família de llengües que es parla majoritàriament a Rússia (Txetxènia i Ingúixia) i en alguns pobles de Geòrgia. Inclouen les següents llengües:
* Txetxè: aprox. 950.000 parlants. La diàspora txetxena està distribuïda al llarg dels països musulmans de l'Orient Mitjà i de l'Àsia central.
* Ingúix: aprox. 230.000 parlants.
* Batsi: aprox. 2.500 parlants, sobretot a Zemo-Alvani, Kakhètia i Geòrgia. No és mútuament intel·ligible amb el txetxè i l'ingúix.
La majoria d'acadèmics consideren les llengües nakh o llengües caucàsiques nord-orientals centrals com una família separada de les Llengües caucàsiques, però altres les consideren com un subgrup de les llengües caucàsiques del nord-est.

## Comparació lèxica

Els numerals en diferents llengües nakh són:
    GLOSSA Batsi Txetxè-ingúix PROTO- NAKH TxetxèIngúix '1'ʦħɑʦħɑ̰ʔʦħɑ*ʦħɑ- '2'ʃiʃiʔʃiɦ*ʃi- '3'qoqɔʔqoɦ*qo- '4'd-ʕivɦdiʔdiɦ*di- '5'pχipχiʔpχiɦ*pχi- '6'jɛtχjalχjalχ*jalχ '7'vorɬʋɔr̥vorh*vorɬ '8'bɑrɬbɑr̥bɑrh*bɑrɬ '9'isːʔisːisː*isː '10'itːʼʔitːitː*itː

## Referències

* ↑ Bernard Comrie, Bernard Comrie, B. G. Hewitt, John R. Payne, R Lass (en anglès). Cambridge University Press, 1981, p. 198. ISBN 0521232309.
* ↑ «Caucasian numerals (E. Chan)». Arxivat de l'original el 2011-05-11. [Consulta: 29 octubre 2018].