OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isla Phillips

Isla Elizabeth Phillips (Gloucester, Anglaterra; 29 de març de 2012) és la segona filla de Peter Phillips, el net gran de la reina d'Anglaterra, i Autumn Patricia Kelly.
És la segona besneta de la reina Isabel II del Regne Unit i el seu marit el duc Felip d'Edimburg, i la segona neta de la princesa Anna, princesa real i el seu exmarit el capità Phillips. Igual que el seu pare, no té cap títol real però es troba en la línia de successió al tron britànic, ocupant el 18è lloc.

## Biografia
### Naixement

Isla Phillips va néixer al Gloucestershire Royal Hospital el dia 29 de març de 2012. Els seus pares Peter Phillips i Autumn Patricia Kelly, que es trobaven vivint a Hong Kong per motius de treball, es van traslladar a Anglaterra perquè el naixement de la petita es portés a terme allà.
En néixer, va ocupar el tretzè lloc en la línia successòria del Regne Unit, però després del naixement dels fills dels ducs de Cambridge, Isla es va veure desplaçada fins a la dissetena posició.Juntament amb la seva germana gran, Isla posseeix la doble nacionalitat britànica i canadenc.

### Bateig

Isla va ser batejada l'1 de juliol de 2012 a Avening, Gloucestershire, a l'església de Sant Nicolau, prop de la llar de la princesa Anna a Gatcombe Park. Com va passar amb la seva germana, el nom dels seus padrins de baptisme no ha estat anunciat.

### Primers anys

La seva primera aparició pública va ser al balcó del palau de Buckingham durant la celebració del Trooping de Colour en 2017. A l'octubre de 2018, va formar part del seguici nupcial del casament de la princesa Eugènia i Jack Brooksbank.

## Referències

* 1 2 Dekkers, Laura. «Who is Isla Phillips?» (en anglès), 10-01-2017. Arxivat de l'original el 12 d'octubre de 2018. [Consulta: 12 octubre 2018].
* 1 2 «La reina Isabel II, bisabuela por segunda vez» (en castellà). , 30-03-2012 [Consulta: 12 octubre 2018].
* 1 2 «The Complete British Royal Family Tree and Succession Line» (en anglès). [Consulta: 12 octubre 2018].
* ↑ Owen, Pamela «Queen becomes a great-grandmother for the second time after birth of baby Isla Phillips» (en anglès). , 31-03-2012 [Consulta: 12 octubre 2018].
* ↑ Goodenough, Tom «Zara Phillips takes time out from packed Olympic training schedule for niece's christening with husband Mike Tindall» (en anglès). , 01-07-2012 [Consulta: 12 octubre 2018].
* ↑ Hallemann, Caroline «The Queen's Great-Granddaughter Isla Phillips Will Be a Bridesmaid for Princess Eugenie» (en anglès). , 12-10-2018 [Consulta: 12 octubre 2018].
# Isla Mujeres (municipi)

Isla Mujeres és un municipi de l'estat de Quintana Roo. Isla Mujeres és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi es troba a la part sud de l'estat de Quintana Roo. Limita al nord i est amb el Carib, a l'oest amb el municipi de Lazaro Cárdenas i al sud amb el municipi de Benito Juárez.

## Vegeu també

* Municipis de Quintana Roo

## Referències

* ↑ Municipio de Isla Mujeres Arxivat 2018-04-21 a Wayback Machine. INAFED, 2015.
# Jan Suchopárek

Jan Suchopárek (Kladno, 23 de setembre de 1969) és un exfutbolista txec de la dècada de 1910.
Fou 13 cops internacional amb la selecció txecoslovaca i 48 cops més amb la República Txeca.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Dukla i Slavia al seu país natal, i RC Strasbourg a França.

## Palmarès
### Dukla Praga

* Copa txecoslovaca de futbol:
** 1989-90

### Slavia Praga

* Lliga txecoslovaca de futbol:
** 1995-96
* Copa txecoslovaca de futbol:
** 2001-02

### Strasbourg

* Copa de la Lliga francesa de futbol:
** 1997

## Referències

* ↑ «Jan Suchoparek - International Appearances». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ Perfil a FACR
* ↑ Novák, Jaromír «Když je čas, pořád ještě hraju. Práce všeho druhu, usmívá se Suchopárek» (en czech). Mladá fronta DNES [Czech Republic], 14-07-2009 [Consulta: 21 abril 2012].
* ↑ Novák, Jaromír «Suchopárkovi vadí, že zatím moc nehrál» (en czech). Mladá fronta DNES [Czech Republic], 20-09-2001 [Consulta: 17 abril 2012].
* ↑ Jan Suchopárek a worldfootball.net
# Jaume Curbet Boj

Jaume Curbet Boj (Girona, 13 de setembre de 1927 - Girona, 5 de novembre de 2015) va ser un futbolista, impressor i editor.
Va néixer a Girona el 13 de setembre de 1927. Es va casar amb Maria Hereu Llover, amb la qual va tenir tres fills, Jaume Curbet i Hereu, que fou tinent d'alcalde a l'Ajuntament de Girona durant el primer mandat de l'alcalde Joaquim Nadal, Joaquim Curbet i Hereu, fotògraf i editor, fundador de l'editorial Curbet Edicions i Jordi Curbet i Hereu, filòleg i escriptor.
L'any 1941, amb només catorze anys, va entrar a treballar a la impremta la Ràpida del carrer de la Rutlla, i als vint-i-set va muntar amb els seus germans Gràfiques Curbet, on treballaria fins a la seva jubilació el 1992. En la seva tasca d'impressor i editor destaca per haver estat promotor i impressor de la revista Presència.
Va ser un destacat jugador del Girona Futbol Club, amb el qual va jugar des de la temporada 1945-46 fins a la 1956-57. Com a capità de l'equip va aconseguir l'ascens a la 2a Divisió Nacional l'any 1956. Un cop retirat, va passar a formar de la directiva i va tenir cura dels equips juvenil i amateur. El 1968 va ser un dels fundadors de l'Agrupació de Futbolistes Veterans de Girona i va ocupar el càrrec de vicepresident d'aquesta entitat des de la seva creació fins als últims anys de la seva vida.
Va tenir una vida associativa activa, lligada al món de l'esport, en entitats com el Grup Excursionista i Esportiu Gironí, la Penya Doble Set o la Penya Bons Aires i fou un dels impulsors de les Medalles de l'Esport de les Comarques Gironines, guardó que reconeix la trajectòria d'aquelles persones de més de seixanta anys que han dedicat el seu esforç a la pràctica, la difusió i la projecció de l'esport a les comarques gironines. Ell mateix va rebre aquesta distinció l'any 1994.

## Obra

Ha publicat diversos llibres sobre la història del futbol a Girona.
* Història del futbol a Girona. I part, 1904-1957 (1992)
* Fèlix Farró i Martí: crònica de la vida d'un gironí (1997)
* Història del futbol a Girona. II part, 1957-2000 (2001)
* 75 anys del Girona FC: història gràfica (2006)

## Fons fotogràfic i audiovisual

L'any 2013, el seu fill Joaquim Curbet i Hereu va fer donació a l'Arxiu Municipal de Girona d'un fons documental format 1,8 metres lineals de documentació textual i hemerogràfica; 3.500 fotografies aproximadament i 42 pel·lícules, principalment de temàtica familiar, i d'activitats de l'Agrupació de Futbolistes Veterans.

## Referències

* ↑ Verdaguer, Marc «Jaume Curbet: Mor la memòria del Girona FC». Diari de Girona, 06-11-2015.
* 1 2 Pujols Romeu, Josep «Jaume Curbet i Boj, un referent de l'esport Gironí». Diari de Girona, 13-11-2015.
* ↑ «Servei de Gestió Documental, Arxius i Publicacions. Guia de fons. Jaume Curbet Boj». [Consulta: 7 abril 2020].
# Jaume Cullell i Giró

Jaume Cullell i Giró (Campins, 1956 - 14 de desembre del 2009) va ser restaurador i alcalde de Fogars de Montclús des del 1987 fins al 2009.
Fill de Josep Cullell i Abril (alcalde de Campins 1965-1978 i regidor de Fogars 1943-1953), vivia a la Font de Cal Guardià (el Pertegàs (Fogars de Montclús)), on tenia un negoci familiar d'hostaleria. Va ser elegit alcalde de Fogars de Montclús el 30 de juny del 1987, quan militava en CDC, i va ser reelegit dues vegades més en la mateixa llista. En les eleccions del 2003 es presentà per la candidatura Acció Municipal Democràtica (AMD-PM), vinculada al PSC, amb el suport d'Estat Català, amb què aconseguí la majoria absoluta i renovà el càrrec dos cops. Entre altres realitzacions, en els seus mandats s'urbanitzaren els carrers i les places dels nuclis de Mosqueroles i de la Costa de Montseny, i es construí el pou per a l'abastiment d'aigua al nucli de la Costa. Morí el 14 de desembre de 2009.

## Referències

* ↑ «Mor Jaume Cullell, l'alcalde de Fogars de Montclús, als 53 anys». El Punt Avui, 15-12-2009. [Consulta: 14 gener 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa biogràfica
# Jaume Curell i Sampera

Jaume Curell i Sampera (el Masnou, Maresme, ? - el Masnou, Maresme, juliol de 1927) fou un metge i polític català.
Estudià medicina i cirurgia a la Facultat de Medicina de la Universitat de Madrid, on aconseguí el grau de doctor l'any 1899 amb la tesi doctoral Estudio clínico del segundo ruido del corazón. La tesi es publicà l'any 1900 a Barcelona per la impremta Vidal Hermanos.
Fou metge municipal del Masnou. L'any 1919 l'Ajuntament del Masnou feu un homenatge als dos metges de la vila, ell i Josep Botey Puig, per llurs serveis professionals durant l'epidèmia de grip de 1918.
Es presentà a les eleccions municipals del 5 de febrer de 1922 al municipi del Masnou amb el partit de la Lliga Regionalista. Guanyà i fou elegit alcalde del Masnou l'abril de 1922. Fou alcalde fins a octubre de 1923, quan la Dictadura de Primo de Rivera ordenà dissoldre els ajuntaments constituïts a les darreres eleccions de 1922.
El novembre de 1934, l'Ajuntament del Masnou decidí posar el seu nom al carrer on havia nascut i tingut consulta, que s'havia anomenat carrer de la Ginesta fins a l'any 1931 i carrer d'Ignasi Iglésias de 1931 a 1934. Durant la Festa Major de 1935 se li feu un homenatge i es posà la placa amb el nom del carrer (carrer del Doctor Jaume Curell). L'acte estigué presidit per Rossend Pich i Pon, en representació del seu germà Joan Pich i Pon, governador general de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Obituari: funerals». La Veu de Catalunya, 16-07-1927.
* ↑ Curell Sampera, Jaime. Estudio clínico del segundo ruido del corazón : tesis que para el grado de Doctor en Medicina y Cirugía presenta Jaime Curell Sampera. Barcelona: Impr. Vidal Hermanos, 1900.
* 1 2 Toran, Rosa. Història Contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2017, p. 399 i 426-427.
* ↑ Toran, Rosa. Atles electoral: els consistoris del Masnou 1812-1979. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2013, p. 103-106.
# Joan Aubert i Camps

Joan Aubert i Camps (Olot, 2 de maig de 1902-ibidem, 24 d'agost de 2004) va ser un arquitecte català.

## Biografia

Va estudiar a l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona, on va ser alumne de Josep Maria Jujol, titulant-se el 1926. Sent estudiant va conèixer a Antoni Gaudí i va ser un dels portadors del seu fèretre en el seu funeral. Va passar pel modernisme i el noucentisme fins a desembocar en el racionalisme. Va treballar un temps en el despatx d'Eusebi Bona, i va ser arquitecte municipal d'Olot des de 1927 fins a 1972.
Va ser autor a Olot de la casa Aubert o El Cafetín (1936, carrer de Sant Cristòfol 3), un edifici en xamfrà de quatre plantes en el qual destaquen els balcons dels tres pisos superiors situats a la cantonada, seguint l'esquema de casa-vaixell típic del racionalisme. En la mateixa localitat va construir la fàbrica Artur Simon (1940, carrer de Josep Ayats 10), un edifici en forma d'U amb planta baixa i un pis, amb entrada en la part del xamfrà, de forma cilíndrica i amb un vitrall de doble altura.
El 1941 va construir el Monument als Caiguts al cementiri d'Olot, de 6 metres d'ample per 10 de llarg i 5 d'alt, format per unes escales i una plataforma amb un altar i una paret decorada amb l'àguila i l'escut franquista, i coronat per una creu.
Altres obres seves són: la plaça de toros i l'hospital de Sant Jaume, a Olot, l'Hotel Monsacopa, la clínica del Doctor Fàbregas, les fàbriques d'embotits Espuña, Monverdi, Turón, Gou Terrades i Puigcert, les empreses tèxtils Fills de F. Aubert i Manuel i Joaquim Rossell, i la fàbrica de material elèctric Simon (1940).
El 2002 va ser distingit amb la insígnia d'Or del Col·legi d'Arquitectes de Catalunya. Aquest any, amb motiu del seu centenari, es va celebrar a Olot l'exposició 100 anys de Joan Aubert, arquitecte.

## Referències

* 1 2 «Joan Aubert, el arquitecto más veterano de España». El Mundo [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ Pla, 2007, p. 376-377.
* ↑ «Monuments». Arxivat de l'original el 2018-12-15. [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ «Mor als 102 anys Joan Aubert i Camps, degà dels arquitectes d'Espanya». ccma.cat [Consulta: 14 desembre 2018].

## Bibliografia

* Pla, Maurici. Catalunya. Guia d'arquitectura moderna 1880-2007. Sant Lluís (Menorca): Triangle, 2007. ISBN 978-84-8478-007-6.
# Joan Vilà i Moncau

Joan Vila i Moncau (Vic, Osona 1924-Olot, setembre de 2013) fou un pintor català.

## Biografia

Estudià primer a Vic, després a l'Escola de la Llotja de Barcelona i finalment a l'École du Louvre, de París el 1954. Especialitzat en la pintura mural, va fer obres d'aquesta mena a Vic, Olot, la Seu d'Urgell, Ripoll. Participà en els Salons d'Octubre de Barcelona i al Saló de maig. Exposà sovint integrat a Els Vuit de Vic, i individualment, a Sabadell (1957), Madrid (1962), Vic (1962 i 1964), Barcelona (1967 i 1975) i Figueres (1974). Des del 1970 fou director de l'Escola de Belles Arts d'Olot. El seu estil és una modernització del realisme més fidel, especialment centrat en paisatges urbans, però també ha assajat el surrealisme. El 1991 va rebre la Creu de Sant Jordi. Va morir el setembre de 2013.

## Referències

* ↑ Tharrats, Joan Josep. Cent Anys de Pintura a Cadaqués. Barcelona: Parsifal Edicions, 2007, p. 232. ISBN 84-95554-27-5.

## Enllaços externs

* Gravats de Joan Vila Arxivat 2007-06-19 at Archive.is
# Joan Cucuzeles

Joan Cucuzeles (Durrës, c. 1280 - Atos, 1360) (Joannes Cucuzeles, Ιωάννης Κουκουζέλης o Κουκουζέλη) fou un compositor musical del darrer període romà d'Orient i la figura més important de la música del renaixement paleòleg. Fabricius pensa que era bisbe d'Eucaita, però probablement està confós. Sovint se'l designa com a μαΐστωρ o mestre.
Una de les seves peces porta per títol De Cantu et Musica Sacra. Va ser més important que Joasap Cucuzeles, un altre músic grec amb el mateix cognom.

## Referències

* ↑ Jeffreys, Haldon i Cormack, 2008, «Music» (A. Lingas).
* ↑ Kajdan, 1991, «Koukouzeles, John» (D. E. Conomos).

## Bibliografia

* Jeffreys, E.; Haldon, J.; Cormack, R. The Oxford Handbook of Byzantine Studies (en anglès). Oxford University Press, 2008. ISBN 978-0-19-925246-6.
* Kajdan, A. The Oxford Dictionary of Byzantium (en anglès). Oxford University Press, 1991. ISBN 0-19-504652-8.
# Johann Georg Theodor Graesse

Johann Georg Theodor Graesse (Grimma, Saxònia, 31 de gener de 1814 - Radebeul, Saxònia, 27 d'agost de 1885) va ser un bibliotecari i historiador de la literatura alemany.
Va estudiar filologia i es va doctorar a la Universitat de Leipzig en 1834. Entre el 1843 i el 1854 va esdevenir bibliotecari privat de Frederic August II de Saxònia. Fou també director del gabinet numismàtic, responsabilitzant-se de la col·lecció de monedes reals, i del museu de la porcellana de Dresden. Entre el 1837 i el 1860 publicà Lehrbuch einer allgemeinen Literärgeschichte aller bekannten Völker der Welt (‘Tractat d'història de la literatura universal de tots els pobles coneguts del món’), i el 1861, Orbis latinus, oder Verzeichnis der lateinischen Benennungen der bekanntesten Städte etc. (‘Orbis latinus, o inventari dels noms llatins de les ciutats més conegudes, etc.’). Va continuar treballant fins al 1982, en què es va jubilar.

## Referències

* 1 2 Pons i Serra, Amadeu «Johann Georg Theodor Graesse». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 25 maig 2018].
* 1 2 Martin, Frederick. Handbook of Contemporary Biography. Macmillan, 1870, p. 121 [Consulta: 25 maig 2018].
* ↑ Geldner, Ferdinand «Graesse, Johann Georg Theodor». Neue Deutsche Biographie 6, [Online-Version] S. 716, 1964 [Consulta: 25 maig 2018].
# Joan IV

Joan IV és el nom dels següents personatges:
* Joan IV de Constantinoble, patriarca de Constantinoble venerat com a sant per diverses confessions cristianes
* Papa Joan IV (?-642), Papa
* Joan IV Ducas Làscaris (1250-1305), emperador romà d'Orient
* Joan IV de Bretanya (1295-1345), duc de Bretanya
* Joan IV Crispo (1517-1564), duc de Naxos
* Joan IV de Portugal (1603-1656), rei de Portugal
* Joan IV de Bragança (1760-1826), duc de Bragança i rei de Portugal
# Jordi Mir i Parache

Jordi Mir i Parache (Tremp, 3 de maig de 1935) és un lingüista, escriptor i activista cultural català.
El 1950 es traslladà a Barcelona amb la família. Ha exercit de professor de català i ha publicat nombrosos llibres de viatges i excursionisme. Antic membre de la Societat Catalana de Geografia, el 1966 va obtenir el Premi Eduard Brossa amb el treball El noms de lloc de Tremp i els seus agregats. Ha col·laborat en publicacions de l'Institut d'Estudis Catalans i del Centre d'Agermanament Occitano-Català, així com a les revistes Cavall Fort i Tretzevents. Des del 1984 forma part de la directiva d'Òmnium Cultural. Estudiós de la vida i l'obra de Pompeu Fabra, ha dirigit, amb Joan Solà i Cortassa, l'edició de l'obra completa de Pompeu Fabra. Fou un dels guionistes del programa de TV3 L'indret de la memòria, entre 1996 i 1997. Des de 2016 és membre corresponent de la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans.

## Obres

* Els noms de lloc de Tremp i els seus agregats.
* Indrets de Catalunya / 1 (1978). ISBN 978-847202-315-4.
* Indrets de Catalunya / 2 (1981). ISBN 978-84-7202-354-3.
* Montserrat: itineraris des del santuari (1999).
* Setanta-cinc postals trempolines (1991).
* Diccionari d'esports de muntanya (1998) amb Carles Albesa Riba.
* Memòria de Pompeu Fabra: 50 testimonis contemporanis (1999).
* Apunts d'un ciutadà (1998).

## Premis i reconeixements

* 1966 - Premi Eduard Brossa de la Societat Catalana de Geografia, amb Els noms de lloc de Tremp i els seus agregats
* 1985 - Premi d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla.
* 2018 - Premi Pompeu Fabra a la trajectòria professional, científica o cívica.
* 2000 - Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ «Jordi Mir i Parache | enciclopedia.cat». [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ «La consellera de Cultura presideix la cerimònia de lliurament dels VII premis Pompeu Fabra i del V Premi Robèrt Lafont - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya», 24-10-2018. Arxivat de l'original el 2018-10-24. [Consulta: 30 abril 2023].
* ↑ «El Govern acorda de concedir la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya a les següents persones i entitats». Gencat.cat, 27-07-2000. [Consulta: 28 maig 2013].

## Enllaços externs

* Entrevista de Jordi Mir a Nació Digital
# Johnathan Nieves

Johnathan Nieves és un actor estatunidenc conegut pel seu paper de Mateo Vega, germà petit de la família Vega a Penny Dreadful: City of Angels.
Va néixer a Chicago i va començar a practicar el teatre i la dansa des dels 7 anys. Les seves primeres aparicions televisives van ser en un episodi d'Empire, de Chicago Fire (2015) i en un altre de Shameless (2016). El 2017 va participar en la seva primera pel·lícula encara que amb un paper no protagonista. No va ser fins al 2019, amb la pel·lícula de ciència-ficció See You Yesterday que formaria part del repartiment principal. També ha participat en episodis de Better Call Saul (2018) i Grey's Anatomy (2019). El 2020 ha interpretat Mateo Vega a la sèrie de Showtime Penny Dreadful: City of Angels.
És un dels fundadors de Visión Latino, una companyia de teatre creada l'agost de 2014 a Chicago amb especial èmfasi en explicar històries del passat, present i futur dels "latinos". També ha participat en nombroses obres de teatre.

## Filmografia

Televisió :
| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2015 | Empire | Ballarí principal | |
| 2015 | Chicago Fire | Bloody Nose | |
| 2016 | Shameless | Miguel | |
| 2018 | Better Call Saul | David | |
| 2018 | New Amsterdam | Javier Pagan | |
| 2019 | Grey's Anatomy | Hunter Martinez | |
| 2020 | Penny Dreadful: City of Angels | Mateo Vega | Paper principal |
Cinema :
| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2017 | Neighborhood Food Drive | Ciclista | |
| 2017 | Portrait of a Young Woman | Oscar | Curtmetratge |
| 2019 | See You Yesterday | Eduardo | |

## Referències

* ↑ «Johnathan Nieves» (en anglès). Gray Talent Group. Arxivat de l'original el 2020-05-24. [Consulta: 10 maig 2020].
* ↑ «Johnathan Nieves» (PDF) (en anglès). Gray Talent Group. Arxivat de l'original el 2019-08-28. [Consulta: 10 maig 2020].
* ↑ Solzman, Danielle. «Neighborhood Food Drive is A Unique Dark Comedy» (en anglès). Solzy at the movies, 25-06-2017. [Consulta: 10 maig 2020].
* ↑ Schager, Nick. «Tribeca Film Review: ‘See You Yesterday’» (en anglès). Variety, 09-05-2019. [Consulta: 10 maig 2020].
* ↑ Nieves, Johnathan. «Eeeyyy!!!! So grateful I got to do this!!! Michael Morris, @rheaseehorn and the entire crew were so cool and caring. I really had a blast that day. THIS IS SO AWESOME!!!https://twitter.com/GrayTalentGroup/status/1037031562125008896 …» (en anglès). Twitter, 04-09-2018. [Consulta: 10 maig 2020].
* ↑ «Showtime's 'Penny Dreadful' Revival Casts Two Regulars» (en anglès). The Hollywood Reporter, 15-02-2019. [Consulta: 10 maig 2020].
* 1 2 3 «Mission & Vision» (en anglès). Visión Latino. [Consulta: 10 maig 2020].
* ↑ «Johnathan Nieves» (en anglès). IMDb. [Consulta: 10 maig 2020].
# Josep Maria Abarca

Josep Maria Abarca Plotas (Barcelona, 19 de juny de 1974) és un jugador de waterpolo català. Fou membre de l'equip espanyol que va guanyar la medalla d'or als Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 d'Atlanta, Geòrgia.

## Referències

* ↑ «José Abarca». databaseOlympics. [Consulta: 13 agost 2006].
* ↑ «Espagñoles». Juegos Olímpicos ::: elmundodeporte.com. [Consulta: 13 agost 2006].
# Jeannie Ebner

Jeannie Ebner (Sydney, Austràlia, 17 de novembre del 1918 - Viena, 16 de març del 2004) va ser una escriptora, traductora i redactora austríaca. El crític Hans Weigel va suportar la seva carrera literària després de la Segona Guerra Mundial. Des del 1950, Jeannie Ebner treballà com a traductora de l'anglès i autora. Entre el 1968 i el 1978 fou editora en cap de la revista literària Literatur und Kritik. Escriví poesia i prosa narrativa i va ser membre de les associacions d'escriptors austríaques IG Autorinnen Autoren i P.E.N.

## Premis

* 1955 Förderpreis des Theodor-Körner-Stiftungsfonds
* 1961 Literaturförderpreis der Stadt Wien
* 1962 Robert-Musil-Preis
* 1962 Willibald-Pirckheimer-Medaille
* 1970 Adalbert-Stifter-Medaille
* 1971 Literaturpreis der Stadt Wien
* 1972 Kulturpreis des Landes Niederösterreich für Literatur
* 1993 Österreichischer Würdigungspreis für Literatur
* 1994 Großes Goldenes Ehrenzeichen für Verdienste um das Bundesland Niederösterreich

## Obra

* Gesang an das Heute, Viena 1952
* Sie warten auf Antwort, Viena [u. a.] 1954
* Die Wildnis früher Sommer, Viena [u. a.] 1958
* Der Königstiger, Gütersloh 1959
* Die Götter reden nicht, Gütersloh 1961
* Im Schatten der Göttin, Graz [u. a.] 1963
* Figuren in Schwarz und Weiß, Gütersloh 1964
* Gedichte, Gütersloh 1965
* Prosadichtungen, Salzburg 1973
* Protokoll aus einem Zwischenreich, Graz [u. a.] 1975
* Gedichte und Meditationen, Baden bei Wien
** 1 (1978)
** 2 (1987)
* Sag ich, Köln 1978
* Erfrorene Rosen, Graz [u. a.] 1979
* Drei Flötentöne, Graz [u. a.] 1981
* Aktäon, Graz [u. a.] 1983
* Das Bild der beiden Schwestern, Leipzig 1984
* Papierschiffchen treiben, Graz [u. a.] 1987
* Gesammelte Gedichte, Wiener Neustadt 1988
* … und hat sein Geheimnis bewahrt, Graz [u. a.] 1991
* Zauberer und Verzauberte, Graz [u. a.] 1992
* Der Genauigkeit zuliebe, Graz [u. a.] 1993
* Leichtfüßig, Viena 1993
* Sämtliche Gedichte, Wiener Neustadt 1993
* Flucht- und Wanderwege, St. Pölten 1998
* Die neue Penelope, Graz [u. a.] 1998
* Jeannie Ebner, St. Pölten 2005

## Enllaços externs

* (alemany) Biografia de la revista literària Podium Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* (alemany) Article de la Casa de Literatura/Literaturhaus de Viena Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
* «Bibliografia relacionada amb Jeannie Ebner» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.