OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quintanilla del Agua y Tordueles

Quintanilla del Agua y Tordueles és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de l'Arlanza.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 663 | 620 | 608 | 582 |
# Ramon Duran Font

Ramon Duran Font (les Preses, 1939) és un pintor català, mestre artesà, pintor de sants i figures de pessebre i també talles, gegants i capgrossos. Va treballar pràcticament tota la vida al primer taller artesà d'imatgeria religiosa d'Olot, fundat el 1880 pels reconeguts paisatgistes Joaquim i Marià Vayreda.
De pare fuster i mare mestressa de casa, vivien a pagès. El pintor, de ben petit va mostrar un gran interès en la pintura i als tretze anys va entrar com aprenent al taller El Arte Cristiano d'Olot dels germans Vayreda, on hi va treballar durant molts anys. Ramon Duran hi va començar fent d'aprenent i s'hi va passar cinquanta anys. Es va especialitzar en policromats, daurats i envelliment de talles. Amb els anys, es va anar formant i fou reconegut el 2010 amb el Diploma de Mestre artesà gràcies a la seva tècnica del daurat, la policromia i la utilització del mixtió, a proposta del Museu dels Sants d'Olot. Fins la Guia Mestres Artesans/anes de Catalunya de 2023, Duran és un dels 4 mestres artesans en imatgeria distingits fins a aquest moment.
Ramon Duran ha pintat tota la vida quadres de paisatges, flors i escenes quotidianes. Després de jubilar-se el 1999, ha continuat pintant sants i obres a l'oli i de caràcter impressionista, al seu taller d'Olot. Ha participat en fires i mostres de pintura i ha col·laborat amb diferents museus. Exerceix també de professor, ensenyant la seva tècnica a iniciàtics del món de la pintura, tant a l'ajuntament, al Museu dels Sants d'Olot, així com a alumnes de l'Escola d'Art d'Olot.

## Referències

* 1 2 Valeri, Xavier «L'ofici de fer sants». Diari de Girona, 06-04-2017.
* ↑ Morros, Jordi «La Fira d'Artistes i Artesans del Passeig dobla les parades en el 40è aniversari». Regió7, 22-09-2019.
* ↑ Merino, Olga «He pintat tant que tinc aiguarràs a la sang». El Periódico, 29-12-2013 [Consulta: 28 setembre 2022].
* 1 2 3 4 «Ramon Duran rep de mans del conseller Huguet el diploma de Mestre Artesà en l’ofici d’imatger». Ajuntament l'Olot. Arxivat de l'original el 2023-02-28. [Consulta: 28 febrer 2023].
* ↑ «El Departament d'Innovació, Universitats i Empresa premia la trajectòria de 37 artesans catalans amb el Diploma de Mestre Artesà». Generalitat de Catalunya, 10-07-2010. [Consulta: 27 febrer 2023].
* ↑ «Mestres Artesans/anes de Catalunya» (PDF). CCAM - Generalitat de Catalunya, 02-03-2023. [Consulta: 28 febrer 2023].
* ↑ «Monogràfic de Policromats i Daurats». Escola d'Art d'Olot, 24-04-2014. [Consulta: 28 febrer 2023].
# Prunus fasciculata

Prunus fasciculata és una espècie de planta de la família de les Rosàcies. És un arbust caduc o perenne natiu dels deserts d'Arizona, Califòrnia, Nevada i Utah. Prefereix terrenys rocosos o sorrencs fins a una altitud de 2200 msnm.
Arriba a mesurar fins a 2 m d'alçada, podent ser excepcionalment majors, amb gran ramificació i espinós. La seva escorça és de color gris i glabre.
Les fulles tenen 5-10 mm de longitud, lanceolades, linears amb pecíol curt. Les flors són petites de 3 mm de color blanc i creixen des de les fulles axil·lars. El fruit és una drupa d'un centímetre de longitud, ovoide, de color marró pàl·lid i pubescent.

## Taxonomia

Prunus fasciculata va ser descrita per Asa Gray i publicada a Proceedings of the American Academy of Arts and Sciences 10: 70, l'any 1874.

### Varietats

* Prunus fasciculata var. punctata Jeps.

### Sinonímia

* Amygdalus fasciculata (Torr.) Greene
* Emplectocladus fasciculatus Torr.
* Prunus fasciculata var. fasciculata

## Referències

* ↑ U. S. Department of Agriculture (USDA). «Prunus fasciculata (Torr.) A. Gray». Germplasm Resources Information Network (GRIN) Taxonomy for Plants. Arxivat de l'original el 2011-06-05. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ U. S. Department of Agriculture (USDA). «Emplectocladus fasciculata Torr.». Germplasm Resources Information Network (GRIN) Taxonomy for Plants. Arxivat de l'original el 2011-06-05. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ Jepson, Willis Linn. A Flora of California, Volume 2. University of California, 1936, p. 229-230.
* ↑ «blackturtle.us: Death Valley Area Plants: Desert Almond».
* ↑ Geological Survey of California. Botany of California: Volume I: 2nd (Revised) Edition. Little, Brown, and Company, 1880, p. 168.
* ↑ Rydberg, Per Axel. Flora of the Rocky Mountains and Adjacent Plains: Colorado, Utah, Wyoming, Idaho, Montana, Saskatchewan, Alberta and Neighboring Parts of Nebraska, South Dakota, North Dakota and British Columbia. Published by the Author, 1917, p. 452.
* ↑ Prunus fasciculata a Trópicos.
* 1 2 «Prunus fasciculata a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 22 juliol 2014].

## Bibliografia

* «CalPhotos. University of California, Berkeley».
* Anonymous. 1986. List-Based Rec., Soil Conserv. Serv., U.S.D.A. Database of the U.S.D.A., Beltsville.
* Cronquist, A. J., N. H. Holmgren & P. K. Holmgren. 1997. Vascular Plants of the Intermountain West, U.S.A., subclass Rosidae (except Fabales). 3A: 1–446. In A. J. Cronquist, A. H. Holmgren, N. H. Holmgren, J. L. Reveal & P. K. Holmgren (editors) Intermount. Fl.. Hafner Pub. Co., New York.
* Hickman, J. C. 1993. Jepson Man.: Higher Pl. Calif. i–xvii, 1–1400. University of California Press, Berkeley.
* Kearney, T. H. & R. H. Peebles. 1960. Arizona Fl. (ed. 2) 1032 pp.
* Munz, P. A. 1974. Fl. S. Calif. 1–1086. University of California Press, Berkeley.
* Shreve, F. & I. L. Wiggins. 1964. Veg. Fl. Sonoran Des. 2 vols. Stanford University Press, Stanford.
* Villarreal, Q. 1989. A new species of Prunus subgenus Amygdalus (Rosaceae) from Coahuila, México. Sida 13(3): 273–275.
# Prunus japonica

Prunus japonica (també dit Cerasus japonica) o cirerer arbustiu japonès és una espècie d'arbiust del gènere Prunus, molt cultivada com planta ornamental. Està distribuït des de la Xina central a Corea. P. maximowiczii, o cirerer Miyama, sovint també s'anomena cirerer arbustiu japonès.
Floreix al maig. Els seus fruits fan 14 mm i tenen un flaire dolç agradable. Se'n fan pastissos però el seu sabor és bastant agre.

## Interès medicinal

Es creu que els fruits contenen amigdalina i prunasina, com altres espècies del mateix gènere. Làcid hidrociànic que formen és verinós però en petites dosis poden estimular la respiració i millorar la digestió.
El pinyol de Prunus japonica és desobstructor, aperitiu, demulcent, carminatiu, diurètic, laxant, hipotensor, oftàlmic i lenitiu.

## Varietats

* P. japonica eujaponica
* P. japonica gracillima
* P. kerii
* P. japonica nakaii, originada a Manxúria

## Referències

* ↑ USDA PLANTS database, United States Department of Agriculture
# Rahibai Soma Popere

Rahibai Soma Popere (marathi: राहीबाई सोमा पोपेरे) (Akole, 1964) és una grangera índia, que ajuda els grangers a recuperar cultius nadius, treballant sobretot amb la mongeta egípcia. El 2018 va ser una de les 100 Women de la BBC.

## Biografia

Va néixer a Ahmednagar, no va estudiar i ha treballat a granges tota la seva vida i té un gran coneixement de la diversitat de cultius.

## Carrera

Es va centrar en l'agro-diversitat liderada per dones. Conserva uns 20 hectàrees (50 acres) de camps originals on cultiva fins a 17 espècies. La BAIF Development Research Foundation, en una visita el 2017 va afirmar que els jardins que estava promovent produïen aliment suficient per una família durant un any sencer.
Va desenvolupar un tipus de mongetes jacint per grups i families de pobles propers. El Council of Scientific and Industrial Research de l'Índia la va descriure com la "mare llavor" i és un membre actiu del grup Kalsubai Parisar Biyanee Savrdhan Samiti.
Va crear un mètode propi de recollir aigua per aprofitar-la pel reg a granges, poden aprofitar terres perdudes i treure'n rendiment. Forma grangers i estudiants a seleccionar llavors, mantenir el sol fèrtil i combatre les plagues. També és experta en cultiu de l'arròs.
El 2018 la BBC la va incloure a la seva llista de dones notables 100 Women BBC.

## Referències

* ↑ «Srimati Rahibai Soma Popere» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-11-23. [Consulta: 3 gener 2019].
* ↑ «Maharashtra’s tribal farmers revive traditional crops» (en anglès), 25-08-2017. [Consulta: 3 gener 2019].
* ↑ «Maharashtra Gene Bank Programme for Conservation». BAIF. Arxivat de l'original el 2018-03-28. [Consulta: 3 gener 2019].
* ↑ Katariya, Meenu. «Meet The 3 Indian Women Who’ve Made It To BBC’s List Of Most Influential & Inspiring Women Of 2018» (en anglès), 20-11-2018. [Consulta: 3 gener 2019].
* ↑ «'Seed Mother' Rahibai's Story: How She Saved Over 80 Varieties of Native Seeds!» (en anglès), 23-09-2017. [Consulta: 3 gener 2019].
* ↑ «The woman protecting India's indigenous crops» (en anglès). [Consulta: 3 gener 2019].
# Pteraclis carolinus

Pteraclis carolinus és una espècie de peix de la família dels bràmids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 50 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar dels Sargassos i a les costes africanes de l'Atlàntic.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ptelèon (Èlida)

* Per a altres significats, vegeu «Pteleon».
Ptelèon (en grec antic Πτελεόν) era una ciutat de Trifília, a l'Èlida que pertanyia als dominis de Nèstor, i que Homer menciona al "Catàleg de les naus" a la Ilíada.
Segons diu Estrabó, va ser una colònia de la ciutat de Pteleon a Tessàlia. Ptelèon, diu també Estrabó, al seu temps (segle i aC) ja havia desaparegut, però hi quedava un immens bosc que encara es deia Pteleasion.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «2. Pteleum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 28 gener 2021].
# Rafael Barceló i Roig

Fra Rafael Barceló i Roig (Llucmajor, Mallorca, l'1 de juliol de 1648 - Menorca, el 2 de juny de 1717, fou un doctor i teòleg franciscà lul·lista mallorquí.

## Bibliografia

Rafael Barceló nasqué el 1648 al si d'una família benestant de Llucmajor, fill del doctor en medicina Rafael Barceló i de Joana Anna Roig. Feu els seus estudis a Palma abans d'ingressar al convent franciscà quan tingué 23 anys. Dins aquest orde ocupà el càrrec de visitador, examinador sinodal del bisbat. Fou elegit ministre provincial el 26 d'agost de 1702. Fou professor de teologia lul·liana a l'Estudi General de Palma. Fou col·laborador d'Ivo Salzinger, l'editor alemany de les obres de Ramon Llull que intentà de dissuadir de la tendència de considerar Llull com a alquimista enviant-li la seva obra (manuscrita) amb proves Rationalis astreae Raymundisticam et Alchimisticam ad diologeticum convocantis Iuctament, ut juxta allegata et utriusque probata exactiori lance trutinas incluctabilem ferat crisim. Aquesta fou inclosa per Salzinger al darrer capítol dels Perpicilia lulliana. Se'l coneix sobretot pel seu catàleg dels manuscrits lul·lians que redactà el 1715 i que es conserva a la biblioteca dels franciscans de Palma. Va morir el 2 de juny de 1717 en un convent d'observants de Menorca.

## Obres

* Rationalis astreae Raymundisticam et Alchimisticam ad diologeticum convocantis Iuctament, ut juxta allegata et utriusque probata exactiori lance trutinas incluctabilem ferat crisim
* 1688: Deus cum tua divina gratia et amore, incipit brevis succintaque (tractatus) de sacramentis in genere evisceratio juxta inconcussam venerabilis magistri Doctoris Ill. Christique invictissimi martiris Raymundi Lulli mentem. Per fratrem Raphaelem Barceló, ordinis minorum Seraphici patris nostri Sancti Francisci regularis observantiae, sacre theologiae lectorem, et in Baleari universitate doctrinae Lulliane professorem elaborata. Primam imponit manum die 10 mensis novembris anno à virgineo partu
* 1691: De matrimonii sacrojuxta venerabilis magistri Doris. illuminati B. Raymundi Lulli mentem. Per Fratrem &.c. elaborata
* 1693: Deus cum tua divina gratia, sapientia, et amore, incipit brevis de Baptismo enodatio juxta inconcussam Ill. Ds. Raymundi Lulli meritem. Per Fratrem &lc. Primam imponit manum die 19 mensis octobris, anno á Virgineo partu

## Referències

* ↑ «Rafael Barceló i Roig». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Biblioteca de escritores baleares, 1865, vol. 1, p. 61
# Ratpenats de nas tubular

Els ratpenats de nas tubular (Nyctimeninae) són una subfamília de ratpenats de la família dels pteropòdids. Viuen al sud-est asiàtic, on habiten al centre de les Filipines, l'est d'Indonèsia, Papua Nova Guinea i al nord-est de Queensland (Austràlia).
Els ratpenats de nas tubular són una de les dues branques principals de megaquiròpters. Es creu que se separaren de l'altra gran branca (les guineus voladores) a principis del Miocè.

## Referències

* ↑ Subfamily Nyctimeninae (anglès)
* ↑ JAW Kirsch; TF Flannery; MS Springer; FJ Lapointe «Phylogeny of the Pteropodidae (Mammalia, Chiroptera) Based on Dna Hybridization, With Evidence for Bat Monophyly» (resum) (en anglès). Australian Journal of Zoology, 43, 4, 1995, pàg. 395-428.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Relació gruix-corda

En aeronàutica, la relació gruix-corda és la ràtio entre el gruix vertical màxim d'una ala i la seva corda. És una mesura clau del rendiment d'una planta alar a velocitats transsòniques.
A velocitats properes a la velocitat del so, els efectes del principi de Bernoulli sobre les corbes de les ales i el fuselatge poden accelerar el flux local a velocitats supersòniques. L'ona de xoc resultant genera una forta resistència que fa que existeixi la barrera del so. La velocitat a la qual es formen aquests xocs, el Mach crític, és una funció de la curvatura. A fi de reduir la resistència per ones de xoc, les ales han de ser el menys corbes possibles tot oferint una sustentació adequada.
El resultat natural d'aquest requisit és un disseny alar prim i ample, amb una relació gruix-corda baixa. A velocitats més baixes, la resistència paràsita és, en gran manera, una funció de la superfície total, cosa que fa desitjable una ala amb molt poca corda i, per tant, les altes relacions d'aspecte de les avionetes i els avions de passatgers regionals. Aquests dissenys tendeixen naturalment a tenir una relació gruix-corda alta. Així doncs, per dissenyar una aeronau que funcioni a una gran varietat de velocitats, com ara un avió de passatgers modern, cal trobar l'equilibri just entre aquestes necessitats concurrents.

## Referències

* ↑ «Relació gruix-corda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Pont d'en Xandre

El Pont d'en Xandre és un pont sobre el riu Bulès de les comunes rosselloneses de Bula d'Amunt en el seu costat occidental, i de Prunet i Bellpuig a l'oriental.
És al nord del poble de Bula d'Amunt, al costat mateix del Molí d'en Xandre.
És un dels pocs ponts romànics que queden dempeus al Rosselló. És d'una sola arcada, de 12 metres d'ull; l'estrep de la riba esquerra té uns 7 metres de llargària, i 3 a la riba dreta, on enllaça amb un tros de pont força més modern. L'amplada és de 3,2, però les baranes fan mig metre cadascuna, cosa que fa que el pas sigui de 2,2. L'alçada de l'arc arriba a 6 metres. Les dovelles que formen l'arc són de llicorella.

## Bibliografia

* Ponsich, Pere. «Bula d'Amunt: Pont d'en Xandre». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «El Pont d'en Xandre en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-12. [Consulta: 8 juliol 2016].
# Préssec (color)

* Aquest article tracta sobre préssec (color). Vegeu-ne altres significats a «préssec».
Préssec és un color que combina els colors rosa i taronja. Pren el nom del color pàl·lid de la fruita préssec. Així com el color albercoc, el color préssec és més pàl·lid que molts dels préssecs actuals i sembla que hagi estat formulat (com el color albercoc) primàriament per crear una paleta de colors pastel per a disseny interior. El préssec pot ser descrit també com taronja pàl·lid.
Una mostra del color Préssec:
Aquest mostra de préssec s'assembla al color de la polpa interior de la varietat de préssec anomenat préssec blanc.

## Etimologia

El mot préssec, fruita i color, ve del llatí persica, en el sentit de fruit de Pèrsia.

## Localització

* El préssec és un color que tenen al cap alguns ocells.

## Vegeu també

* Llista de colors
Viccionari
# Portapalets

Un portapalets, portapaletes, transpalet, transpaleta o toro (manual o amb motor) (ang. pallet truck) és un carretó elevador que permet d'aixecar i transportar palets i la seva càrrega.

## Referències

* 1 2 «Portapalets». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# McKinnon

«McKinnon» té aquests significats:
* McKinnon (Wyoming), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming.
* Gary McKinnon (1966, Glasgow), furoner escocès.
* Angus Young o Angus McKinnon Young (1955, Glasgow), guitarrista i compositor de música rock.
* Donald Charles McKinnon (1939, Londres), diplomàtic i polític neozelandès.
# Misawa

«Misawa» té aquests significats:
* Astronomia:
** 7128 Misawa, asteroide descobert per K. Endate, K. Watanabe.
* Esport:
** Misawa Mitsuharu, lluitador japonès.
** Koichi Misawa, jugador de beisbol japonès.
# Mercedes de la Merced Monge

Mercedes de la Merced Monge (Sòria, 31 d'octubre de 1960 - Madrid, 5 de maig de 2013) fou una política espanyola del Partit Popular.

## Biografia

Molt vinculada al món de la política des de la seva primera joventut, el 1976, amb tan sols 15 anys accedeix al lloc de secretària provincial de Joventuts d'Unió de Centre Democràtic a la seva terra natal, arribant a figurar en les llistes d'aquest partit a les eleccions generals espanyoles de 1979.
Després de llicenciar-se en Filosofia i Lletres per la Universitat de Saragossa el 1982, començà la seva carrera administrativa, després d'aprovar les oportunes oposicions el 1983, al Consell General de Castella i Lleó. Després de passar per diversos llocs en l'Administració autonòmica castellanolleonesa – on coincidí amb el llavors President José María Aznar–, el 1990 es traslladà a Madrid per iniciar la seva carrera política en el Partit Popular.
Llavors fou nomenada secretària nacional de Política Municipal i Autonòmica del Partit i un any més tard escollida regidora de l'Ajuntament de Madrid. Fou escollida diputada a les eleccions al Parlament Europeu de 1994, però el 1995 deixà l'escó i fou nomenada tercer tinent d'alcalde a Madrid.
En 1999 la nomenaren coordinadora nacional de formació i programes del PP. Al maig de 2000 passà a ser primer tinent d'alcalde en l'equip de govern de l'alcalde de Madrid José María Álvarez del Manzano, ocupant el lloc fins a les eleccions de 2003.
Des de 1996 fou Secretària General de la Unió de Ciutats Capitals Iberoamericanes (UCCI). Fou escollida diputada a les eleccions generals espanyoles de 2004, però renuncià al seu escó. Des del 2007 fou Presidenta de Dones en Igualtat.
Fou imputada a l'escàndol de les participacions preferents de Bankia en haver estat membre del Consell d'Administració de Bankia i consellera de la seva matriu, el Banco Financiero y de Ahorros (BFA). També va estar implicada a l'escàndol de les targetes opaques de la mateixa entitat. Entre el 3 de gener de 2004 i el 20 de desembre de 2011 va fer un total de 1618 compres amb càrrec a la caixa, per una quantitat total de 284.404 €. Entre les despeses més habituals de la consellera hi ha les realitzades en joieries i restaurants de luxe, així com botigues de roba, cosmètica, o joguines.
Va morir a Madrid el 5 de maig de 2013, després que se li hagués detectat un càncer poc abans.

## Referències

* ↑ «Mercedes de la Merced se gastó 3.800 euros en zapatos de Manolo Blahnik con las tarjetas black de Caja Madrid» (en castellà). eldiario.es, 10-10-2014. [Consulta: 13 octubre 2014].
* ↑ «Relació de despeses de Mercedes de la Merced Monge». El País. [Consulta: 13 octubre 2014].
* ↑ «Fallece Mercedes de la Merced, antigua primera teniente de alcalde de Madrid» (en castellà). diari El Mundo consulta= 13 d'octubre de 2014, 05-05-2013.

## Enllaços externs

* Biografia al Diari ABC
* Fitxa del Parlament Europeu
# Mercè Plantada i Vicente

Mercè Plantada i Vicente (Sant Gervasi de Cassoles, Barcelona, 4 de febrer de 1892 — Vilafranca del Penedès, 2 de maig de 1976) fou una soprano espanyola, especialitzada en el lied.

## Biografia

Mercè Plantada va néixer al poble de Sant Gervasi de Cassoles, cinc anys abans que aquesta població s'agregués a Barcelona. Fou filla de Francesc Plantada i Arís, de Rubí, i de Francesca Vicente. Va estudiar amb Antoni Colomé i Bosomba (1871-1952), del Centre de Cultura Musical, i debutà el 1913 a l'Associació de Música Da Camera de Barcelona, en un recital de lieder al Palau de la Música Catalana. Col·laborà amb Gaspar Cassadó, Frederic Longàs i Blai Net. Participà en nombrosos concerts simfònics vocals i actuà amb totes les orquestres importants del moment, incloent la Simfònica, Filharmònica, del Liceu, i Pau Casals i amb els Orfeons Català i Gracienc. Fou la primera dona que cantà amb la Banda Municipal de Barcelona i la primera intèrpret de cant de Catalunya amb acompanyament exclusiu d'instruments de vent. També col·laborà amb l'Associació Wagneriana de Barcelona. Actuà a París, altres capitals europees i al nord d'Àfrica, i fou professora de cant al conservatori del Liceu.
A Barcelona estrenà El amor brujo, de Manuel de Falla, amb aquest com a director. Compositors com Stravinsky, Samper, Pittaluga, Strauss, Manén, Toldrà, Montsalvatge i Lamote de Grignon, li encomanaren la interpretació d'obres seves. L'any 1925 va cantar composicions de Richard Strauss acompanyada al piano pel mateix compositor, i també cantà acompanyada per Ígor Stravinski.
Es va casar amb el seu professor, Antoni Colomé, amb qui va tenir un fill, Antoni Colomé i Plantada. En separar-se, quan el fill era encara petit, Mercè va anar a viure a Rubí.
Va viure els darrers anys de la seva vida al carrer de les Moles, 22, al barri Gòtic de Barcelona. En aquest carrer l'any 1992 s'instal·là una placa en honor seu.

## Premis i distincions

* 1967: Medalla del Mèrit Artístic, concedida per la Diputació Provincial de Barcelona
* Medalla de la Ciutat, concedida per l'Ajuntament de Barcelona
* La ciutat de Barcelona anomenà en honor seu els Jardins de Mercè Plantada, situats a la Vila Olímpica del Poblenou.

## Bibliografia

* Rusiñol i Turu, Josep. XXXII Assemblea Intercomarcal d'Estudiosos. Rubí 18-19 d'octubre del 1986 (PDF). Vol. I, 1989, p. 39-59.

## Referències

* 1 2 «Plantada i Vicente, Mercè». Arxiu Musical Massagué. [Consulta: 23 març 2019].
* 1 2 3 4 5 «Mercè Plantada i Vicente». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Necrológicas». La Vanguardia, 03-06-1952, pàg. 16.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 dbd.cat, Mercè Plantada Vicente Arxivat 2011-09-22 a Wayback Machine.
* 1 2 3 4 5 6 Placa al carrer de les Moles
* ↑ guia.bcn.cat, Jardins Mercè Plantada