OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hurst (Texas)

Hurst és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 36.273 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hurst tenia 36.273 habitants, 14.076 habitatges, i 10.261 famílies. La densitat de població era de 1.414,7 habitants/km².
Dels 14.076 habitatges en un 33,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,2% hi vivien parelles casades, en un 11,6% dones solteres, i en un 27,1% no eren unitats familiars. En el 22,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,2 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 50.369$ i la renda mitjana per família de 57.955$. Els homes tenien una renda mitjana de 40.734$ mentre que les dones 29.551$. La renda per capita de la població era de 23.247$. Aproximadament el 4,5% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hurst». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hurst». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Hurt (Virgínia)

Hurt és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 1.276 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hurt tenia 1.276 habitants, 541 habitatges, i 385 famílies. La densitat de població era de 188 habitants per km².
Dels 541 habitatges en un 29,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,4% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 28,7% no eren unitats familiars. En el 24,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.467 $ i la renda mediana per família de 40.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.219 $ mentre que les dones 21.675 $. La renda per capita de la població era de 16.875 $. Entorn del 9,3% de les famílies i el 10,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hurt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hurt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Ismael Zapater y Zapater

Ismael Zapater y Zapater (Vilella de Cinca, 22 de febrer de 1949) és un geògraf, professor i polític lleidatà.
Es llicencià en Magisteri a Lleida l'any 1966. L'any 1972 es llicencià en Filosofia i Lletres, secció de Geografia i Història, per la Universitat de Saragossa, obtenint la qualificació d'excel·lent per la seua tesi "La evolución demográfica de la Ribera Baja del Cinca". El 1976 guanyà les oposicions al cos de catedràtics de batxillerat i ocupà el càrrec de director dels instituts nacionals d'ensenyança mitjana de Bellpuig i Agramunt. Actualment és catedràtic de Geografia i Història a l'IES Màrius Torres de Lleida.
D'altra banda, fou militant del Partit Popular fins al febrer de 2009, partit del qual fou cap de llista per la Paeria de Lleida a les eleccions locals de 2007. Abandonà la formació per desavinences amb la direcció del partit, tot i que roman com a conseller al grup mixt. El 2009 votà en contra, igual que els regidors del PP i del PSC, que la Paeria de Lleida donés suport a una consulta popular per la independència de Catalunya.

## Referències

* ↑ Ismael Zapater deixa el PP i passa al grup mixt de l'Ajuntament de Lleida 3cat24.cat
# Ismael Saz Campos

Ismael Saz Campos (1952) és un historiador espanyol, catedràtic d'història contemporània de la Universitat de València, especialitzat en el falangisme i la dictadura franquista. Ha conceptualitzat al franquisme com una «dictadura feixistitzada».
És autor de títols com Mussolini contra la II República: hostilidad, conspiraciones, intervención (1931-1936) (1986); España contra España: los nacionalismos franquistas (Marcial Pons, 2003), un estudi en el qual analitza el conflicte entre el nacionalisme falangista i el nacionalcatolicisme durant el règim franquista; Fascismo y franquismo (Universitat de València, 2004) i Las caras del franquismo (Comares, 2013).

## Referències

* 1 2 «Saz analiza la pugna en el franquismo de los diferentes nacionalismos españoles» (en castellà). El País, 07-06-2003.
* ↑ Sanz Hoya, 2013, p. 44.
* ↑ Campos, 2011, p. 125; 140.
* ↑ Pérez Ledesma, 2005.
* ↑ Rúa Fernández, 2013.

## Bibliografia

* Campos, Miguel I. «La historiografía alemana en torno a la internacionalización de la Guerra Civil española (1936-1939)». Ab Initio, 3, 2011, pàg. 155-179. Arxivat de l'original el 2016-08-08. ISSN: 2172-671X [Consulta: 27 setembre 2016].
* Pérez Ledesma, Manuel «Grandes relatos sobre las dos Españas». Revista de Libros, 01-04-2005.
* Rúa Fernández, José Manuel «SAZ CAMPOS, Ismael. Las caras del franquismo. Granada: Editorial Comares, 2013. 188 págs. [17 x 24.]». Índice Histórico Español. Publicacions i Edicions de la Universitat de Barcelona [Barcelona], maigo 2013. ISSN: 0537-3522.
* Sanz Hoya, Julián «Falangismo y dictadura. Una revisión de la historiografía sobre el fascismo español"». Falange. Las culturas políticas del fascismo en la España de Franco (1936-1975). Institución Fernando el Católico [Saragossa], 2013, pàg. 25-60.
# Iuliu Baratky

Gyula Barátky o Iuliu Baratky (Nagyvárad, 4 de maig de 1910 - Bucureşti, 14 d'abril de 1962) fou un futbolista romano-hongarès de les dècades de 1930 i 1940 i entrenador.
Disputà 20 partits amb la selecció de futbol de Romania, amb la qual participà en els Mundials de 1934 i 1938, a més de 9 partits amb la selecció d'Hongria. Pel que fa a clubs, defensà els colors de clubs com el CA Oradea, Hungária o Rapid București.

## Referències

* ↑ «Iuliu Baratky - Goals in International Matches». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ Perfil a romaniansoccer.ro
# Indianapolis Olympians

Els Indianapolis Olympians varen ser un antic equip de bàsquet de l'NBA amb seu a Indianapolis, Indiana. Varen substituir els Indianapolis Jets.

## Trajectòria

Notes: G = Guanyats, P = Perduts, % = Porcentatge de partits guanyats
| Any | G | P | % | Playoffs | Resultats |
| Indianapolis Olympians (NBA) ||||||
| 1949-50 | 39 | 25 | 0.609 | 3-3 | Perd a les finals de la Divisió oest |
| 1950-51 | 31 | 37 | 0.456 | 1-2 | Perd a les semifinals de la Divisió oest |
| 1951-52 | 34 | 32 | 0.515 | 0-2 | Perd a les semifinals de la Divisió oest |
| 1952-53 | 28 | 43 | 0.394 | 0-2 | Perd a les semifinals de la Divisió oest |

## Jugadors importants
### Membres del Basketball Hall of Fame

Cap

### Per a no oblidar

* Ralph Beard
* Alex Groza
* Wallace Jones
* Paul Walther
# Indalecio Armesto

Indalecio Armesto y Cobián (1838, Pontevedra - † 22 de febrer de 1890, ibíd.) fou un periodista, filòsof i polític espanyol, diputat a Corts durant la Primera República Espanyola.

## Biografia

D'ideologia republicana i pertanyent a la maçoneria, cultivà també la filosofia, està lligat tant a Menéndez Pelayo com a Gonzalo Díaz Díaz a l'hegelianisme i publicà envers el 1878 unes Discussions sobre la metafísica.
En els seus inicis participà en el diari madrileny La Discusión quan era dirigit per Nicolás María Rivero. Escrigué també a Las Antillas (1861) i més endavant prengué part en La Tutelar, El Crédito i El Progreso (1865), La Voz del Pueblo (1868), El Derecho (1870), La Crónica (1872-1873), La República (1873), El Orden (1884), El Anunciador i La Justicia, que dirigí des del 1880 fins a la seva mort.
Com a polític arribà a obtenir un escó de diputat pel districte de Pontevedra durant la Primera República Espanyola a les eleccions de 1873.

## Referències

* ↑ Menéndez y Pelayo, 1978, III. Principales apologistas católicos durante este período: Balmes, Donoso Cortés, etc.
* ↑ Revilla, 1878, p. 239-247.
* ↑ Ossorio y Bernard, 1903, p. 24.

## Bibliografia

* Barreiro Barreiro, Xosé Luis. Indalecio Armesto: filósofo, republicano, masón (en gallego). Universidade de Santiago de Compostela, 1991. ISBN 84-7191-708-4.
* Barreiro Barreiro, Xosé Luis. «O evolucionismo en Pontevedra. Octavio Lois e Indalecio Armesto». A: Francisco Díaz-Fierros Viqueira. O Darwinismo E Galicia. Universidade de Santiago de Compostela, 2013, p. 79-104. ISBN 978-84-9887-265-1.
* Díaz Díaz, Gonzalo. «Armesto, Indalecio». A: Hombres y documentos de la filosofía española. 1. CSIC, 1980, p. 376-377. ISBN 8400047265, 9788400047269.
* Menéndez y Pelayo, Marcelino. Historia de los heterodoxos españoles. VIII. Madrid: La Editorial Católica, 1978.
* Ossorio y Bernard, Manuel. «Armesto (Indalecio)». A: Ensayo de un catálogo de periodistas españoles del siglo XIX. Madrid: Imprenta y litografía de J. Palacios, 1903.
* Revilla, Manuel de la «Discusiones sobre la metafísica, por D. Indalecio Armesto.—Pontevedra, 1877. Un volumen en 4.º de 352-VIII páginas». Revista Contemporánea [Madrid], 15, 01-05-1878, pàg. 239-247. ISSN: 0213-8654.
* Vilanova Rodríguez, Alberto. Los días históricos de Galicia (en gallego). Ediciós do Castro, 2002. ISBN 9788484850687.
# Irixoa

Irixoa és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la Comarca de Betanzos.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 3.561 | 3.819 | 3.548 | 2.138 | 1.619 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Ambroa (San Tirso)
* Churío (San Martiño)
* Coruxou (San Salvador)
* Irixoa (San Lourenzo)
* Mántaras (Santa María)
* Verís (Santa María)
* A Viña (Santaia)
# Irkir

Irkir (en rus: Иркир) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a Rússia, el 2013 tenia 86 habitants. Pertany al districte municipal de Tímovskoie.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19.
# Institucions polítiques de Roma

Les institucions polítiques de la Roma Antiga estaven essencialment fonamentades en el dret romà. Aquí es presenta una llista incompleta d'institucions polítiques que recull, però, les més representatives:

## Lleis

* Dret romà
* Llista de lleis romanes
* Lleis de les dotze taules
* Digest
* Corpus Juris Civilis

## Governants de Roma

* Cònsol de Roma (vegeu la llista de cònsols romans de la República)
* Emperador romà (establert després de la mort de Juli Cèsar) (vegeu la llista d'emperadors romans)
* Censor romà
* Princeps

## Òrgans polítics

* Comicis romans
* Assemblea romana
* Senat romà
* Cúria romana

## Classes socials

* Optimates
* Populares
* Nobiles
* Patricis
* Equites
* Plebs
* Proletaris
* Esclaus

## Oficis públics

* Edil romà
* Censor
* Comes
* Cònsol
* Dictador romà
* Magistrat romà
* Legat
* Pretor
** Pretor peregrí
* Princeps senatus
* Procurator
* Promagistrat
* Rex sacrorum
* Governador romà
* Qüestor
* Tribú de la plebs
* Tribú

## Miscel·lània

* Cursus honorum
* Decemvir - vigintisexviri
* Pontífex màxim
* Imperator
* Imperium
* Magister equitum
* Lictor
* Roca Tarpeia
* Triumvirats
** Primer Triumvirat
** Segon Triumvirat

## Referències

* ↑ Berger, Adolf. Encyclopedic Dictionary of Roman Law. Philadelphia, Pa.: American philosophical Society, 1953, p. 1-478.
# Institució Albert Einstein

La Institució Albert Einstein és una organització sense ànim de lucre especialitzada en mètodes de resistència no violents i la seva aplicació per a solucionar conflictes, també en fa difusió mitjançant articles, conferències, traduccions i tallers. El fundador, Gene Sharp, és conegut pels seus escrits sobre estratègies de lluita no-violenta.
La Institució Albert Einstein va ser fundada l'any 1983 i la seva seu és una petita oficina a l'est de Boston, Massachusetts (EUA). L'actual directora és Jamila Raqib.

## Referències

* ↑ Network, Thierry Meyssan,Voltaire. «The Albert Einstein Institution: non-violence according to the CIA, by Thierry Meyssan» (en anglès). https://www.voltairenet.org,+09-07-2019.+[Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ «Albert Einstein Institution» (en anglès). https://www.linkedin.com,+09-07-2019.+[Consulta: https://www.linkedin.com/company/albert-einstein-institution].
* ↑ «albert einstein institution» (en anglès). https://www.idealist.org,+09-07-2019.+[Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ Raqib, Jamila. «Jamila Raqib | Speaker | TED» (en anglès). https://www.ted.com,+09-07-2019.+[Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ «Activist Education at the Albert Einstein Institution: A Critical Examination of Elite Co-option of Civil Disobedience» (en anglès). https://www.indymedia.ie,+09-07-2019.+[Consulta: https://www.indymedia.ie/article/102162].
# István Csizmadia

István Csizmadia (Budapest, 16 de desembre de 1944) és un piragüista hongarès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del K-4 1.000 metres del programa de piragüisme. Formà equip amb Csaba Giczi, Imre Szöllősi i István Timár.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata i una de bronze al Campionat del Món en aigües tranquil·les i una de bronze al Campionat d'Europa.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – István Csizmadia». [Consulta: 28 agost 2022].
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 29 agost 2022].
# Izu

«Izu» té aquests significats:
* Biografies: Miguel Izu, polític i jurista navarrès.
* Geografia:
** Izu (ciutat), ciutat que es troba a la prefectura de Shizuoka, Japó.
** Península d'Izu, situada a prop de Tòquio (Japó).
** Illes Izu, localitzades més enllà de la península d'Izu.
** Província d'Izu, divisió administrativa del Japó dins de la prefectura de Shizuoka.
** Izu (Navarra), poble pertanyent al municipi d'Oltza Zendea, a Navarra, Espanya.
# Jean Dubuffet

Jean Philippe Arthur Dubuffet (31 de juliol del 1901 a Le Havre - 12 de maig del 1985 a París) va ser un pintor i escultor francès.

## Biografia

Dubuffet va néixer a Le Havre. Es va mudar a París el 1918 per estudiar pintura a l'Académie Julian, però després de sis mesos va deixar-la per estudiar de manera independent. El 1924, dubtant del valor de l'art, va deixar de pintar i es va fer càrrec del negoci del seu pare i va vendre vins. Va reprendre la pintura novament en la dècada del 1930, però es va detenir novament, només hi tornà el 1942.
La seva primera mostra individual es va produir el 1944. Es va aproximar al surrealisme el 1948, després a la patafísica el 1954. Influenciat pel llibre de Hans Prinzhorn, Artistry of the Mentally Ill, Dubuffet va encunyar el terme art brut (art cru) per a l'art produït per no professionals que treballen fora de les normes estètiques, tals com l'art dels pacients mentals, presoners i nens.
Va formar la seva pròpia col·lecció d'eixa forma d'art, incloent-hi artistes com Aloïse Corbaz i Alfredo Pirucha. Dubuffet pretenia crear un art lliure de les preocupacions intel·lectuals i, de vegades, l'obra sembla primitiva o infantil. Molts dels treballs de Dubuffet es van realitzar amb olis, utilitzant un llenç reforçat amb materials com sorra, quitrà i palla, atorgant al treball una inusual superfície texturada.
Des del 1962, va produir una sèrie d'obres en què es limitava a si mateix amb els colors vermell, negre, blanc i blau. Cap a finals de la dècada del 1960 es va bolcar més en la realització d'escultures, i produí treballs en poliestirè, que pintava amb vinílic.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.180. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
# Jacob Tamarkin

Jacob Tamarkin (rus: Яков Давидович Тамаркин) (Txerníhiv, 11 de juliol de 1888 - Bethesda, 18 de novembre de 1945) va ser un matemàtic rus, nacionalitzat nord-americà.

## Vida i Obra

Tamarkin va néixer en una família benestant (el pare era metge i la mare terratinent) que es va traslladar a Sant Petersburg on ell va fer els estudis secundaris coincidint amb Aleksandr Frídman amb qui el va unir una forta amistat fins a la mort prematura d'aquest. Ja en aquest temps i abans d'entrar a la universitat, van escriure el seu primer article conjuntament sobre els nombres de Bernoulli (1905). Smirnov també va coincidir a la mateixa escola, però era un any més gran.
El 1906 van ingressar tots dos a la universitat de Sant Petersburg. Tamarkin es va graduar el 1910 i va romandre a Sant Petersburg per estudiar pels exàmens de professor de matemàtiques, mentre donava algunes classes a escoles tècniques de la ciutat. La guerra va retardar la presentació de la seva tesi doctoral (1917), dirigida per Andrei Màrkov, i que no es va publicar fins al 1928.
El 1919 va ser enviat com a professor de matemàtiques a la universitat de Perm, en la qual va ser degà de la facultat de ciències, càrrec que va abandonar en marxar de viatge sense retornar. El 1922 va tornar a Sant Petersburg on va tornar a fer de professor de diverses escoles tècniques fins que el 1925 es va decidir a emigrar als Estats Units.
Els dos primers cursos a USA va ser professor al Dartmouth College i a partir de 1927 ho va ser de la universitat de Brown. El 1934 va morir sobtadament la seva esposa i ja no es va recuperar d'aquesta pèrdua. La seva producció científica va disminuir de forma notable i anar a les classes li representava un esforç insuperable. Va començar a tenir febles atacs de cor que van anar creixent, fins que el 1945 va morir d'un d'ells mentre estava a Washington DC.
Tamarkin va publicar una setantena d'articles científics i cinc llibres de text. El seu àmbit de treball van ser les matemàtiques aplicades i tres dels seus llibres son matemàtiques per enginyers.

## Referències

* ↑ Hille, 1947, p. 440.
* ↑ Chang, 2011, p. 153.
* ↑ Hille, 1947, p. 441.
* ↑ Chang, 2011, p. 154.
* ↑ Яковлев, 2010, p. 7.
* ↑ Hille, 1947, p. 442.
* ↑ Hille, 1947, p. 444.
* ↑ Hille, 1947, p. 454-456.

## Bibliografia

* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en anglès). World Scientific Publishing, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Hille, Einar «Jacob David Tamarkin—His life and work» (en anglès). Bulletin of the American Mathematical Society, Vol. 53, Num. 5, 1947, pàg. 440-457. DOI: 10.1090/S0002-9904-1947-08789-9. ISSN: 0273-0979.
* Яковлев, В. И. «Из истории физико-математического факультета ПГУ (1916–1960)» (en rus). Вестник Пермского университета. Математика. Механика. Информатика, Vol. 3, Num. 3, 2010, pàg. 4-15. ISSN: 1993-0550.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Jacob Tamarkin» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Ixtan

Ixtan (en rus: Иштан) és un poble de l'óblast de Tomsk, a Rússia, que el 2015 tenia 344 habitants.

## Referències

* ↑ Реестр административно-территориальных единиц Томской области (по состоянию на 1 января 2015 года) (en rus).
# Jean de Beaugrand

Jean de Beaugrand (París, c. 1595 - París, 22 de desembre de 1640) va ser un matemàtic francès.

## Vida i obra

Es creu que era fill d'un altre Jean Beaugrand, que va ser professor de cal·ligrafia a la cort del rei, però res del cert es coneix de la seva vida. També es diu que va ser deixeble de François Viète, però com que Viète va morir el 1603, no ho va poder ser gaire temps quan era molt jove. Va ser secretari de la corona encarregat d'emetre les autoritzacions de publicació dels llibres.
El 1624 va publicar una edició del In Artem Analyticem Isagoge de Viète, amb alguna reformulació de la notació. El 1635 va estar un any sencer a Itàlia, on va estar en contacte amb Bonaventura Cavalieri.
Ès recordat pels seus enfrontaments amb Descartes i amb Desargues. Amb el primer va ser arrel de la publicació del seu llibre titulat Geostatique (1636) que Descartes va criticar de forma molt dura dient que el seu contingut erairrellevat, ridícul i equivocat. A Desargues el va atacar ell, en un imprès publicat de forma pòstuma el 1642, titulat Advis charitables, que demostra que no es va llegir amb atenció l'obra de Desargues.

## Referències

* ↑ Humbert, 1942, p. 21.
* ↑ Anglade i Briend, 2017, p. 583.
* ↑ Whiteside, 1985, p. 98.
* ↑ Massa Esteve, 2015, p. 288.
* ↑ Blank i Krantz, 2006, p. 343.
* ↑ Anglade i Briend, 2017, p. 584 i ss.

## Bibliografia

* Anglade, Marie; Briend, Jean-Yves «La notion d’involution dans le Brouillon Project de Girard Desargues» (en anglès). Archive for History of Exact Sciences, Vol. 71, Num. 6, 2017, pàg. 543-588. DOI: 10.1007/s00407-017-0196-5. ISSN: 0003-9519.
* Blank, Brian E.; Krantz, Steven G. Calculus: Single Variable (en anglès). Key College Publishing, 2006. ISBN 1-931914-59-1.
* Humbert, Pierre «Les astronomes français de 1610 a 1667» (en francès). Memoires de la Société d'études scientifiques et archéologiques de Draguignan, Vol. 63, 1942, pàg. 1-72.
* Massa Esteve, Maria Rosa. «The Role of Indivisibles in Mengoli's Quadratures». A: Vincent Jullien (ed.). Seventeenth-Century Indivisibles Revisited (en anglès). Birkhäuser, 2015, p. 285-306. ISBN 978-3-319-00130-2.
* Whiteside, D.T. «François Viete: The Analytic Art. Nine Studies in Algebra, Geometry and Trigonometry from ...» (en anglès). The British Journal for the History of Science, Vol. 18, Num. 1, 1985, pàg. 98-100. ISSN: 0007-0874.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Jean de Beaugrand» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Nathanl, Henry. «Beaugrand, Jean» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 25 agost 2024].
* Westfall, Richard S. «Beaugrand, Jean» (en anglès). The Galileo Project, 1995. [Consulta: 25 agost 2024].
# Sara van Baalbergen

Sara van Baalbergen (Haarlem, 1607 - després de 1638), va ser una pintora de l'edat d'Or neerlandesa.
Segons el Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie va ser la primera dona membre del Gremi de Sant Lucas de Haarlem i va estar documentada com a membre als anys 1631, 1634 i 1638. Va contreure matrimoni amb el pintor Barent van Eysen, seguidor de Vincent van der Vinne, el 1634. No es coneixen treballs que li hagin sobreviscut.

## Referències

* 1 2 «Sara Baalbergen» (en neerlandés). Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD). [Consulta: 13 abril 2016].