OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Major (grau militar)

Major és el grau militar immediatament superior al de capità i immediatament inferior al de tinent coronel. Constitueix el grau inferior de l'escala d'oficial superior. El major comanda, segons les armes i cossos, una companyia o esquadró, o un batalló o grup; entre cent i cinc-cents homes. En alguns exèrcits, com el francès i l'espanyol, el grau de major rep el nom de comandant (de fet, existeix un grau de major a l'Exèrcit francès, però es tracta del grau superior de l'escala de sotsoficials, equivalent a una mena de brigada de primera classe).
A l'armada el grau equivalent al de major és el de capità de corbeta.
El grau de major existeix també en cossos policials; per exemple, als Mossos d'Esquadra.

## Insígnies de major

* Major Alemanya
* Mayor Colòmbia
* رائد - Ra'id Egipte
* Comandante Espanya
* Major Estats Units
* Major Estònia
* Ταγματάρχης Tagmatarkhis Grècia
* Őrnagy Hongria
* Maggiore Itàlia
* Majoor Països Baixos
* Major Regne Unit
* Maior Romania
* Майор - Major Rússia

## Bibliografia

* Institut d'Estudis Catalans. Diccionari de la llengua catalana (DIEC2)
* Llei 10/1994, d'11 de juliol, de la Policia de la Generalitat-Mossos d'Esquadra

## Referències

* ↑ Miller, Amanda. «Military Ranks: Everything You Need to Know» (en anglès), 12-05-2023. [Consulta: 2 febrer 2024].
* ↑ «What does major mean?». [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «Major | Rank, Facts, & Insignia | Britannica» (en anglès). [Consulta: 30 gener 2024].
* ↑ «maggiore - Treccani» (en italià). [Consulta: 30 gener 2024].
* ↑ esgalla. «Los rangos de los Mossos d’Esquadra» (en castellà), 09-06-2022. [Consulta: 5 febrer 2024].

## Vegeu també

* Major (Regne Unit)
# Bouzas

Bouzas és un barri costaner i antiga parròquia de la ciutat de Vigo, a la província de Pontevedra. Va ser un municipi independent fins al 1904, format per la parròquia de San Miguel de Bouzas i altres parròquies limítrofs. Limita al nord amb la ria de Vigo, a l'oest amb Alcabre i al sud i est amb Coia.
És una de les parròquies més antigues i també més grans. L'església de San Miguel es va construir durant el segle xvi i va ser reedificada en el XVII. El 1501 el bisbe de Tui li va concedir el dret de tenir alfolí, dipòsit de sal i de càrrega i descàrrega de mercaderies. Ha sigut tradicionalment el barri mariner de Vigo.
Al barri hi ha les drassanes industrials, el Liceu Marítim de Bouzas, l'Institut d'Investigacions Marines de Vigo, el Centre Tecnològic del Mar i l'IES Audiovisual de Vigo. Té un equip de futbol, el Club Rápido de Bouzas.

## Referències

* ↑ Bouzas
# Antoni Viadera i Surreu

Antoni Viadera i Surreu (Gerri de la Sal, Pallars Sobirà, 1803 — Barcelona, 11 d'agost de 1855) fou un advocat i polític català. Establert a Barcelona, estudià dret i milità al Partit Progressista, amb el que fou elegit diputat a les eleccions a Corts Espanyoles de 1836, 1837, 1839, 1840, 1841 i 1843 per les circumscripcions de Lleida i Barcelona. El 1844 fou nomenat president de l'Audiència de Mallorca i exercí d'alcalde de Barcelona de novembre de 1854 a agost de 1855. Durant el seu mandat destacà com a moderador en els conflictes socials i polítics que culminaren en la vaga general de juliol de 1855.
Fill de Josep Viadera i Rita Surreu tots dos naturals de Gerri de la Sal. Casat amb Beneta Pagès i Malet natural d'Esparreguera. La seva filla Júlia Viadera Pagès es va casar amb Josep Brunet i Bellet i varen se pares del pioner de l'aviació a Catalunya Gaspar Brunet i Viadera (Barcelona 1867-1928).

## Referències

* ↑ «Registre de defuncions.1855.Llibre 3.Registre núm.1012». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 11-08-1855. [Consulta: 24 maig 2019].
* ↑ «Antoni Viadera i Surreu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Registre de Defuncions.1874.Registre núm.2969». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 16-04-1874. [Consulta: 24 maig 2019].
# Ribàtskoie

Ribàtskoie (en rus: Рыбацкое) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2013 tenia 278 habitants. Pertany al districte d'Aniva.

## Referències

* ↑ Большая Российская энциклопедия: В 30 т. / Председатель науч.-ред. совета Ю. С. Осипов. Отв. ред С. Л. Кравец. Т. 1. А — Анкетирование. — М.: Большая Российская энциклопедия, 2005. — 766 с.: ил.: карт.
# Freak Show (àlbum de Silverchair)

Freak Show (oficialment tot en majúscula: FREAK SHOW) és el segon àlbum d'estudi de la banda australiana Silverchair. Es va publicar a principis de l'any 1997 sota el segell Murmur de Sony Records. Tot i que encara conté elements de post-grunge, és lleugerament més rock dur. Va ser certificat com a disc d'or als Estats Units i de platí a Austràlia.

## Informació

El cantant Daniel Johns va descriure el títol comparant a Silverchair viatjant de carnaval. Algunes de les cançons tenien títols diferents abans de la publicació de l'àlbum, per exemple: "Cat and Mouse" ("The Closing"), "The Poxy Song" ("The Door") o "Punk Song #1" ("Lie to Me"). La cançó "Punk Song #2" va ser gravada i es va llançar com a primer senzill amb el títol "Freak". La publicació de l'àlbum estava prevista originalment per la tardor del 1996, però es va posposar per evitar la coincidència amb l'àlbum No Code de Pearl Jam. A diferència de l'anterior, en aquesta ocasió, Nick Launay va poder produir la gravació tal com desitjaven els membres del grup. L'enregistrament del disc es va produir en direfents dates entre 30 de maig i 5 de novembre de 1996 (total de 3 setmanes) als Festival Studios de Pyrmont, Nova Gal·les del Sud (Austràlia).
L'àlbum també estava disponible en un vinil negre d'edició limitada, en un vinil groc de només 3000 còpies al Regne Unit i també en una edició limitada en casset.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Daniel Johns, excepte les indicades.

## Personal

* Daniel Johns – veus i guitarra
* Ben Gillies – bateria
* Chris Joannou – baix

### Personal addicional

* Jane Scarpantoni (cançó 6), Margaret Lindsay (cançó 10) – violoncel
* Amanda Brown i Ian Cooper (cançó 8), Lorenza Ponce, Elizabeth Knowles, Todd Reynolds i David Mansfield (cançó 6), Ravi Kutilak (cançó 10) – violí
* Matthew Pierce (cançó 6), Rudi Crivici (cançó 10) – viola
* Pandit Ran Chander Suman – tampura, tabla (cançó 10)
* Ruk Mali – sitar (cançó 10)
* Jane Scarpantoni (cançó 6), Nick Launay i Daniel Denholm (cançó 10) - Arranjaments

## Posicions en llista

| Llista (1997) | Posició |
| Australian ARIA Albums Chart | 1 |
| U.S. Billboard 200 | 12 |
# Manbhau

Manbhau (nom popular, però correctament Mahanubhava) és una secta hindú centrada a Ritpur al districte d'Amravati a Maharashtra, Fou fundada per Chakradhara, un braman karhada, contemporani de Yadava Krishna Raja (1247-1260), considerat reencarnació de Dattatreya.
Està dividida en el celibataris (considerats més perfectes) i els gharbans o seglars. Els bramans deien que Manbhau derivava de Mang bhau (germà Mang, els mang eren una casta); el nom deriva realment de maha o anubhava (gran intel·ligència).
El 1901 eren uns quants milers.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908. , article Ritpur
# César Fernández García

César Fernández García (Madrid, 22 d'abril de 1967) és un escriptor de literatura infantil i literatura juvenil, guardonat amb diversos premis de l'àmbit, incloent els Premi La Galera (2009) i Ciutat Jaén (2009). Acumula més de trenta títols dirigits a diverses edats, entre novel·les d'intriga, poesia, contes infantils i novel·les de terror. En les seves novel·les es desenvolupa un tema secundari que, a l'ombra d'un argument més evident, va imposant-se a poc a poc. Agrada de combinar dues històries en les seves novel·les: una és l'aparent, una altra és l'amagada que a poc a poc es va desvetllant.

## Títols

* El bibliobús màgic - Editorial Brief, 2001.
* Bárbara, detective - Editorial Eiunsa, 2002.
* Bárbara y el misterio de Ariadna - Editorial Bruño, 2002.
* Los extraños vecinos del bajo B - Editorial Bruño, 2003.
* La visita del vampiro - Editorial Siruela, 2004.
* Ordenadores con bandera pirata - Editorial Bruño, 2005.
* La màgia del samurai - Editorial Bruixola, 2006.
* No, no y no (Llista d'Honor Premi CCEI) - Editorial Bambú, 2006.
* La camiseta de Óscar - Editorial Bambú, 2006.
* Donde vive el miedo - Editorial Bruño, 2007.
* El e-mail del mal - Editorial Alfaguara, 2007.
* Un hogar para Dog - Editorial Bambú, 2007.
* El rugido de la vida - Editorial Edebé, 2007.
* La oreja de Pompón - Editorial Bruño, 2008.
* Cuatro misterios para Bárbara detective - Editorial Palabra, 2008.
* No digas que estás solo (Llista d'Honor Premi CCEI) - Editorial Bruño, colección Paralelo Cero, 2009.
* Un misterio en mi colegio - Editorial Homolegens, 2009.
* Las sirenas del alma - Editorial Algar, 2009.
* La última bruja de Trasmoz (Premi La Galera 2009) - Editorial La Galera, 2009.
* Ellos (Premi Ciutat Jaén 2009) - Editorial Montena, 2009.
* El desafío de la leyenda - Editorial Brief, 2010.
* El hijo del ladrón - Editorial Bruño, 2010.
* Sácame de aquí - Editorial San Pablo, 2011.
* La isla de la televisión - Editorial Palabra, 2012.
* 16 olímpicos muy, muy importantes - Editorial Bruño, colección Saber Más, 2012.
* Héctor y el colegio embrujado - Editorial Kattigara, colección Fierabrás (Serie Grumetes), 2012.
* 16 dioses y héroes mitológicos muy, muy importantes - Editorial Bruño, colección Saber Más, 2012.
* El mensaje del mal - Editorial Algar, colección Algar Joven, 2012.
* La niebla que te envuelve - Editorial Bruño, colección Paralelo Cero, 2013.
* Bajo control - Editorial Algar, 2014.
* El color de lo invisible - Editorial Palabra, 2014.
* Los Turboskaters: La leyenda del robot asesino - Editorial Bruño, 2021. Escrit amb Casandra Balbás i Bárbara Balbás.
* Los Turboskaters: La leyenda del cementerio de Nigrum - Editorial Bruño, 2021. Escrit amb Casandra Balbás i Bárbara Balbás.
* Los Turboskaters: La leyenda del videojuego Ferno 666 - Editorial Bruño, 2022. Escrit amb Casandra Balbás i Bárbara Balbás.
* Los Turboskaters: El misterio de la feria de Ténebra - Editorial Bruño, 2023. Escrit amb Casandra Balbás i Bárbara Balbás.

## Referències

* ↑ El Club del Lector Arxivat 2011-09-30 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Fitxa llibre

## Enllaços externs

* César Fernández García - Lloc web oficial
# Anzhelina Shvachka

Anzhelina Shvachka (Dniprò, 17 de juliol de 1971) és una cantant mezzosoprano d'òpera ucraïnesa. És solista principal de l'Òpera Nacional d'Ucraïna a Kíev, on va començar a treballar el 1997.

## Trajectòria

Shvachka va néixer a Dnipro, Ucraïna. És la guanyadora del premi Klaudia Taev Competition l'any 2005. Després d'això, va ser convidada a actuar nombroses vegades amb el Festival Internacional de Música d'Òpera de Pärnu PromFest a Estònia i a l'estranger. Alguns papers destacats van ser el paper principal a Carmen (2007), Lyubasha a La núvia del tsar (2013), Amneris a Aida (2015).
Va gravar Prince Igor amb l'⁣Orquestra Simfònica de la NRCU sota Theodore Kuchar el 2005, i el Rèquiem d'Èdip de Robert Ian Winstin amb la Filharmònica de Kíev el 2007.

## Referències

* ↑ «Klaudia Taev 2005 Prizewinners». Arxivat de l'original el 2018-12-09. [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ Schedule at Operabase
* ↑ Borodin: Prince Igor (highlights), Naxos Records
* ↑ Winstin: Oedipus Requiem (2007) Arxivat 2017-12-13 a Wayback Machine., Presto Classical
# Ansuri d'Ourense

Ansuri (també anomenat Aduri, Asuri o Isauri) (mort el 925) va ser un religiós gallec, bisbe d'Ourense en 915. El 922, va renunciar al càrrec i es va fer monjo al monestir de Santo Estevo de Ribas de Sil, fundat feia poc i al qual havia afavorit. Hi morí amb fama de santedat.
Enterrat al claustre del monestir, al segle xv se'n van traslladar les restes al retaule major de l'església del monestir. El seu culte consta des del segle xiii.

## Notes

* ↑ El mateix van fer altres vuit bisbes d'aquella època; retirats tots al monestir de Santo Estevo, hi van morir i hi són venerats com els Nou sants bisbes, en nou arques al retaule major; la festivitat litúrgica dels nou és el 26 de gener. Són: Vimarasi i Viliulf d'Ourense, Gonçal, Ossori i Fraleng de Coïmbra; Servand i Pelagi d'Iria Flavia, i Alfons d'Astorga.

## Bibliografia

* Enrique FLÓREZ. España sagrada: theatro geographico-histórico .... "S. Ansurio", vol. 17, p. 65-66.
* Joaquín L. Villanueva. Año christiano de España (Madrid: Imprenta Real, 1794). "San Ansurio, obispo de Orense". Tomo XI, p. 390-392.

## Enllaços externs

* St. Ansurius
* St. Ansurius Arxivat 2011-10-02 a Wayback Machine.
# Busa (Navès)

Busa és una de les nou entitats de població del municipi de Navès (Solsonès). No té cap nucli de poblament agrupat.

## Etimologia

Diversos documents antics del segle X i XI fan referència a la serra de Busa com «[in] monte de Businus» el 989, «Monte Busine» el 1043 i «[in] monte Busine» el 1044; i el segle XII es documenta l'església parroquial de Sant Cristòfol de Busa com «Sen Cristoval de Buse».

## Demografia

Evolució demogràfica :
| Any | Nucli urbà | Nucli urbà | Nucli urbà | Poblament dispers | Poblament dispers | Poblament dispers | Total |
| Any | Homes | Dones | Total | Homes | Dones | Total | Total |
| 2000 | 0 | 0 | 0 | 4 | 5 | 9 | 9 |
| 2001 | 0 | 0 | 0 | 4 | 5 | 9 | 9 |
| 2002 | 0 | 0 | 0 | 4 | 5 | 9 | 9 |
| 2003 | 0 | 0 | 0 | 4 | 5 | 9 | 9 |
| 2004 | 0 | 0 | 0 | 4 | 5 | 9 | 9 |
| 2005 | 0 | 0 | 0 | 4 | 5 | 9 | 9 |
| 2006 | 0 | 0 | 0 | 4 | 5 | 9 | 9 |
| 2007 | 0 | 0 | 0 | 4 | 5 | 9 | 9 |
| 2008 | 0 | 0 | 0 | 4 | 5 | 9 | 9 |
| Font: INE ||||||||

## Vegeu també

* Pla de Busa
* Serra de Busa

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya Arxivat 2009-08-16 a Wayback Machine.
* ↑ Coromines, Joan. «Busa». A: Onomasticon Cataloniae. vol. 149-150. Barcelona: Curial Edicions Catalanes, 1997. ISBN 84-7256-331-6.
# Freaky Friday (pel·lícula de 1976)

Freaky Friday és una comèdia familiar de la Disney, amb Barbara Harris i Jodie Foster, totes dues nominades als Globus d'Or 1977 per la seva interpretació.
La pel·lícula, basada en una novel·la infantil de Mary Rodgers, va tenir un remake el 1995 (Freaky Friday, protagonitzat per Shelley Long i Gaby Hoffmann), i un altre el 2003, Freaky Friday, protagonitzat per Jamie Lee Curtis i Lindsay Lohan.

## Argument

La jove Annabelle pensa que la seva mare té una fàcil i perfecta vida perquè és adulta i pot fer el que vol, mentre que ella afronta multitud de problemes típics de l'adolescència. La mare, Ellen, pensa el mateix. Així, en el matí del divendres 13, Ellen i Annabelle tenen una discussió i ambdues desitgen portar la vida de l'altra. Per una estranya força màgica, els seus desitjos es veuen complits: es desperten amb els cossos intercanviats.

## Repartiment

* Barbara Harris: Ellen Andrews
* Jodie Foster: Annabel Andrews
* John Astin: Bill Andrews
* Patsy Kelly: Mrs. Schmauss
* Dick Van Patten: Harold Jennings
* Vicki Schreck: Virginia
* Sorrell Booke: Mr. Dilk

## Nominacions

1977
* Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per Jodie Foster
* Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per Barbara Harris
* Globus d'Or a la millor cançó original per Joel Hirschhorn i Al Kasha per la cançó I'd Like to Be You for a Day.
# Selecció d'hoquei sobre patins masculina de Moçambic

La selecció d'hoquei sobre patins masculina de Moçambic és l'equip masculí que representa la Federação Moçambicana de Patinagem en competicions internacionals d'hoquei sobre patins.
# Manfred Max-Neef

Manfred Max-Neef (Valparaíso, 26 d'octubre de 1932 - Valdivia, 8 d'agost de 2019) fou un conegut economista xilè, guanyador del Right Livelihood Award el 1983.
Les seves obres més destacades són dues tesis que va denominar Economía Descalza i Desarrollo a Escala Humana, les quals defineixen una matriu que abasta les necessitats humanes fonamentals. En la dècada dels 90 va formular la Hipòtesi del Llindar, la idea que a partir de determinat punt del desenvolupament econòmic, la qualitat de vida comença a disminuir.
Max-Neef va ser membre del Consell Assessor dels Governs del Canadà i Suècia per al Desenvolupament Sostenible, i candidat independent a la Presidència de la República de Xile el 1993. Durant els anys 1994 i 2002 va ser rector de la Universitat Austral de Xile.

## Obres

* Economía Descalza Señales desde el Mundo Invisible (1993).
* Desarrollo a Escala Humana: Conceptos, Aplicaciones y Reflexiones (1993).
* Repensando la Ciudad de América Latina (1988).
* Real Life Economics: Understanding Wealth Creation (1992).
* From the Outside Looking In: Experiences in Barefoot Economics (1992).
* Entwicklung nach menschlichem Mass (1990).
* From the Outside Looking In (1984).
* Fran Andra Sidan (1984).
* Sociedad Civil y Cultura Democrática: Mensajes y Paradojas (1989).
* Trabajo, Tamaño Urbano y Calidad de Vida (1978).
* En el Mundo Aparte (1972).
* Los Recursos para el Desarrollo (1968).
* Motivación Empresarial y Concentración del Poder Económico (1965).
* En Torno a una Sociología del Desarrollo (1965).

## Referències

* ↑ Por Felipe Vargas Morales. «Falleció Manfred Max Neef, el primer candidato presidencial ecologista en la historia de Chile», 08-08-2019. [Consulta: 8 agost 2019].

## Enllaços externs

* Gerhard Drekonja-Kornat. «Manfred A. Max-Neef. El desarrollo a la medida humana», 21-10-2013. Arxivat de l'original el 2013-10-21. [Consulta: 10 novembre 2016].
* Manfred Max-Neef. «La dimensión perdida (2007). Desarrollo a escala humana (1993). La economia descalza (1986).», 27-05-2013. Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 10 novembre 2016].
# César Fernández de las Heras Caneda

César Fernández de las Heras Caneda (Vitòria, 10 de maig de 1978) és un exfutbolista basc, que jugava com a defensa.

## Trajectòria

Sorgit del planter de l'Athletic Club, la temporada 95/96 debuta amb el filial i dos anys després amb el primer equip. Però, no va tenir continuïtat amb els lleons i la temporada 99/00 marxa a la UD Salamanca, on és titular. També ho seria en les dues campanyes següents, en les quals ajudaria a pujar a Primera al Sevilla FC i al Racing de Santander.
Aquestes tres temporades a Segona, amb els dos ascensos va fer que l'Athletic el recuperara per la temporada 02/03. Però no va trobar un lloc a l'equip basc, tot jugant 27 partits en les tres campanyes a l'Athletic.
L'estiu del 2005 recala a la SD Eibar. Juga 40 partits i marca 3 gols, però els blaugrana cauen a la Segona B. Fitxaria llavors pel Cadis CF, on després de dues temporades acceptables, els gaditans també perdrien la categoria d'argent. La temporada 08/09 s'ha incorporat al planter del Deportivo Alavés.
# Anzi

Anzi és un municipi italià, situat a la regió de Basilicata i a la província de Potenza. Ocupa una superfície de 77,1 quilòmetre quadrat i tenia 1,524 habitants a l'1 gener 2023.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 1.679 | 1.648 | 1.524 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«».
* ↑ Error: Unable to display the reference properly. See the documentation for details.
# Obménovo

Obménovo (en rus: Обменово) és un poble de l'óblast de Kurgan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 5 habitants. Segons la font que es tingui en compte, la seva història es remunta al 1756 o el 1759.
# Campionat de Zúric 1971

L'edició del 1971 fou la 56a del Campionat de Zuric. La cursa es disputà el 2 de maig de 1971, pels voltants de Zúric i amb un recorregut de 254 quilòmetres. El vencedor final fou el belga Herman Van Springel, que s'imposà per davant de Romano Tumellero i Roland Berland.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Herman Van Springel | Molteni-Arcore | 6h 34' 18" |
| 2 | Romano Tumellero | Molteni-Arcore | + 5'03" |
| 3 | Roland Berland | Bic | + 5'05" |
| 4 | Roger Swerts | Molteni-Arcore | + 5'47" |
| 5 | Erich Spahn | Möbel Märki-Bonanza | m. t. |
| 6 | Marc Lievens | Flandria-Mars | + 9'15" |
| 7 | Mariano Martinez | Hoover-De Gribaldy | + 9'31" |
| 8 | Marinus Wagtmans | Molteni-Arcore | + 9'58" |
| 9 | Jean-Pierre Berckmans | Hertekamp-Magniflex | m. t. |
| 10 | Jürg Schneider | Möbel Märki-Bonanza | m. t. |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
# Freaks Out

Freaks Out és una pel·lícula italiana de drama històric i fantàstic del 2021 dirigida per Gabriele Mainetti. S'ha doblat al valencià per a À Punt; també s'ha subtitulat al català central.
Originalment prevista pel 22 d'octubre de 2020, la data es va endarrerir fins al 16 de desembre, i després es va retrocedir de nou a causa de la segona onada de la pandèmia COVID-19 a Itàlia. Finalment, la pel·lícula es va programar pel 28 d'octubre de 2021.
Es va presentar a la competició principal del 78è Festival Internacional de Cinema de Venècia. Va rebre crítiques majoritàriament positives, amb elogis a la interpretació, la cinematografia, el valor de la producció i la temàtica, però amb algunes crítiques per l'excés de durada i la manca d'enfocament. Va guanyar el premi Leoncino d'Or al Festival de Cinema de Venècia i el Premi del Públic VriendenLoterij al 51è Festival de Cinema de Rotterdam.

## Repartiment

* Claudio Santamaria com a Fulvio
* Pietro Castellitto com a Cencio
* Giancarlo Martini com a Mario
* Aurora Giovinazzo com a Matilde
* Giorgio Tirabassi com a Israel
* Max Mazzotta com el geperut
* Franz Rogowski com a Franz

## Referències

* ↑ «Freaks Out» (en italià). Cinematografo. [Consulta: 13 octubre 2020].
* ↑ «Freaks Out, il nuovo poster svela l'arrivo del trailer del film di Gabriele Mainetti» (en italià). Everyeye.it, 12-10-2020 [Consulta: 13 octubre 2020].
* ↑ «Freaks out». À Punt, 30-12-2023. [Consulta: 5 gener 2024].
* ↑ Freaks Out a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Freaks Out: salta la data di uscita del film di Gabriele Mainetti». Screenweek, 27-05-2020. [Consulta: 14 desembre 2020].
* ↑ (en italià) , 25-06-2020 [Consulta: 13 octubre 2020].
* ↑ «'Freaks Out': in attesa dell'uscita, entriamo nel backstage del film». Metropolitan Magazine, 08-12-2020. [Consulta: 14 desembre 2020].
* ↑ Carradori, Simona «Diabolik e Freaks Out: annunciate le date d'uscita e due sequel per il film dei Manetti Bros.». , 29-04-2021 [Consulta: 21 juny 2021].
# Corydoras punctatus

Corydoras punctatus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Surinam i Guaiana Francesa.

## Referències

* 1 2 «Corydoras punctatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Bloch, M. E. 1794. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 8: i-iv + 1-174, Pls. 361-396.