OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jentschita

La jentschita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom de Franz Jentsch (1868-1908), un prolífic col·leccionista de minerals de Lengenbach.

## Característiques

La jentschita és un sulfur de fórmula química TlPbAs₂SbS₆. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Els cristalls són aplanats en forma de plaques o llargs i prismàtics e fins a 2 mil·límetres, mostrant {010}, {130}, {001}, {041}, {101}, {121} i {151}, en agregats. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la jentschita pertany a «02.HD: Sulfosals de l'arquetip SnS, amb Tl» juntament amb els següents minerals: lorandita, weissbergita, christita, jankovicita, rebulita, imhofita, edenharterita, hutchinsonita, bernardita, sicherita i gabrielita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Lengenbach, a Fäld, a la Vall de Binn (Valais, Suïssa), on sol trobar-se associada a altres minerals com: realgar, orpiment, hutchinsonita, hatchita, wal·lisita, edenharterita, bernardita i sicherita. Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Jentschite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 febrer 2017].
* 1 2 «Jentschite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 14 febrer 2017].
# Joan Perez de Lazarraga

Joan Perez de Lazarraga, Senyor de la Torre de Larrea (1548? — 12 d'abril de 1605) va ser un escriptor basc que va néixer i morir a Larrea (Barrundia), Àlaba.
Lazarraga era membre d'una família originària d'Oñati. Com escriptor va ser un dels pocs que van escriure en basc en l'època del Renaixement. Els seus manuscrits són de cap a l'any 1567 ls quals formen una novel·la del tipus pastoral titulada Silbero, Silbia, Doristeo i Sirena.
Aquest manuscrit va ser descobert l'any 2004 a un antiqüari de Madrid. És dels pocs textos en basc del segle xvi que ens han arribat i el més antic dels que s'han fet a Euskadi sud. La Diputació foral de Guipúscoa va comprar aquests escrits i els va fer disponibles via internet. Patri Urkizu en preparà la primera edició titulada "Dianea i Cobles."
Aquesta troballa ha estat molt important per a la filologia basca i a més clarifica l'existència del dialecte alabès, avui ja extint.

## Enllaços externs

* Imatges d'alta definició del manuscrit junt amb la seva transcripció
# Jandro

Jandro és una pel·lícula melodramàtica de 1965 dirigida per Juli Coll i Claramunt, basada en un argument d'Antoni Monplet i Guerra. És rodada a Astúries i mostra molts indrets de la ciutat de Gijón. El protagonista era l'actor asturià Arturo Fernández.

## Sinopsi

Narra la història d'un jove d'extracció humil que es casa amb una rica pubilla i que es dedica a buscar carbó als voltants de Gijón.

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1964 | Millor fotografia (Premi Antonio Barbero) | Joan Gelpí i Puig | Guanyadora |

## Referències

* ↑ Jandro (1964) a gijon.info
* ↑ Jandro a fotogramas.es
* ↑ Vuelve Jandro, elcomercio.es
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1964». CEC. Arxivat de l'original el 2015-12-11. [Consulta: 8 gener 2016].
# Gafarró de carpó blanc

El gafarró de carpó blanc (Crithagra leucopygia) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a les sabanes del Senegal, Gàmbia, sud de Mauritània, sud de Mali, Burkina Faso, sud de Níger, Ghana, nord de Nigèria, sud de Txad, nord del Camerun, nord de la República Centreafricana i centre i sud del Sudan, Sudan del Sud fins al nord-oest d'Etiòpia, Eritrea, nord de la República del Congo i nord-oest d'Uganda.

## Referències

* ↑ «Gafarró de carpó blanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Pierna creciente, falda menguante

Pierna creciente, falda menguante és una pel·lícula de comèdia musical espanyola del 1970 dirigida per Javier Aguirre amb un guió escrit per José Luis Dibildos i protagonitzada per Laura Valenzuela, Fernando Fernán Gómez i Emma Cohen.

## Sinopsi

El 1916 Europa estava en plena Primera Guerra Mundial, però Espanya era un país neutral i s'hi podia gaudir de l'erotisme dels cabarets, els principals d'ells a Sant Sebastià. Allí una de les estrelles és Rosario 'La criollita', de la que s'enamora profundament el senador Amadeo, duc de Daroca. El 1926 el senador s'ha esblert a Madrid, on hi coneix Lupe Cardoso, una estrella del xarleston que prefereix llicenciar-se en química que les joies que li ofereix Daroca.

## Repartiment

* Laura Valenzuela - Guadalupe Cardoso 'Lupe'
* Fernando Fernán Gómez - Amadeo - Duc de Daroca
* Emma Cohen - Rosario 'La criollita'
* Isabel Garcés - Doña Ramona
* José Sacristán - Aníbal Trijueque
* Manuel Gil - Raul - Marqués de Corbina
* Enriqueta Carballeira
* Elena María Tejeiro
* Don Jaime de Mora y Aragón - Pepe Bierzo - Baró del Bierzo
* Mayrata O'Wisiedo
* Álvaro de Luna - Alberto García del Chaparral
* Lola Gaos - Doña Úrsula
* José Jaspe
* Manuel Alexandre - Señorito ligón
* Barta Barri
* Blaki - Diego Rámirez
* Pilar Gómez Ferrer - Mare de Rosario
* Santiago Rivero
* José Franco
* Joaquín Pamplona
* María Elena Arpón - Criada de Lupe
* Azucena Molina
* María Elena Flores
* Beni Deus
* Adriano Domínguez
* Manuel Díaz Velasco
* Yolanda Ríos
* Ketty de la Cámara
* José García Calderón
* Fabián Conde
* José Manuel Cervino
* Ramón Ferrer
* Alejandro García
* María Eugenia Calleja
* Laly Soldevila - Rosa Ortega 'La Bella Orteguita'
* Lone Fleming
* María José Camores
* Manolo Gómez Bur - Hombre con casco de buzo

## Premis

Als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1970 Emma Cohen va obtenir el premi a la millor actriu secundària.

## Referències

* ↑ Mira p.124
* ↑ Pierna creciente, falda menguante a Fotogramas
* ↑ Pierna creciente, falda menguante, Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ Pierna creciente, falda menguante, abc.es
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 245-248

## Bibliografia

* Mira, Alberto. The A to Z of Spanish Cinema. Rowman & Littlefield, 2010.

## Enllaços externs

* Presentació de la pel·lícula a Cine de barrio
# Laodicea Nisa

Laodicea Nisa o Laodice Nisa (en llatí Laodice en grec antic Λαοδίκη), també Laodice de Capadòcia o simplement Nisa, fou reina consort i regent de Capadòcia, casada amb el rei Ariarates V.
L'any 130 aC va fer matar als seus cinc fills grans i va proclamar rei al sisè fill, un menor, sota el nom de Ariarates VI (conegut per Epífanes o Filopàtor) sota la seva pròpia regència. Durant algun temps es van produir desordres al regne fins al 126 aC, en què, proper a la majoria d'edat, Nisa va tractar de matar també a Ariarates VI; l'intent va fracassar i la reina va morir a mans del poble aixecat, cansat de les seves crueltats.

## Referències

* ↑ a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 719
# José Ramón Izagirre Mendizabal

José Ramón Izagirre Mendizabal (Oiartzun, 22 de juliol de 1962) va ser un ciclista basc, que es va especialitzar en el ciclocròs. Va guanyar dos cops el Campionat d'Espanya.
Els seus fills Gorka i Ion també s'han dedicat al ciclisme.

## Palmarès en ciclocròs

* 1991
** Campió d'Espanya de ciclocròs
* 1992
** Campió d'Espanya de ciclocròs

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Diccionari d'historiadors de l'art català, valencià i balear

El Diccionari d'historiadors de l'art català, valencià i balear és un projecte i una obra enciclopèdica que vol aplegar tots els historiadors de l'art català. S'inicià l'any 2011, i començà a aparèixer en línia el 2012. Està dirigit per Francesc Fontbona i Bonaventura Bassegoda i Hugas, i és impulsat per l'Institut d'Estudis Catalans. No es tracta d'una obra acabada, sinó d'un treball en curs en continua elaboració.
Aquesta iniciativa reuneix centenars d'experts. El web disposa d'un cercador per trobar els historiadors per les seves especialitats i pels artistes sobre els quals han escrit. Quan començà el projecte s'anomenava Diccionari d'historiadors de l'art català, però a partir de l'edició del 2015, amb la incorporació progressiva d'historiadors valencians i balears, acabà rebent l'actual denominació Diccionari d'historiadors de l'art català, valencià i balear.
En la 32a edició dels Premis ACCA, l'any 2015 va rebre el Premi Iniciatives, per tal de reconèixer l'esforç d'ordenació del conjunt de dones i d'homes que han contribuït, des dels territoris de parla catalana, a la construcció de la història de l'art, del país i de més enllà.

## Referències

* 1 2 Palau, Maria «Els savis de l'art: Un portal reuneix i reivindica els artífexs de l'estudi de l'art a Catalunya: 465 historiadors de tots els temps». El Punt Avui, 25-01-2016 [Consulta: 11 juliol 2020].
* ↑ «DHAC: Diccionari d'historiadors de l'art català-valencià-balear». Consell de l'Advocacia Catalana. [Consulta: 11 juliol 2020].
* 1 2 IEC. «Diccionari d'historiadors de l'art català, valencià i balear». A: Memòria: curs 2015-2016. Institut d'Estudis Catalans, 2018, p. 264 [Consulta: 11 juliol 2020].
* ↑ «32a edició Premis ACCA». Associació Catalana de Crítics d'Art. [Consulta: 11 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Portal del Diccionari d'historiadors de l'art català, valencià i balear (DHAC)
# Lattre-Saint-Quentin

Lattre-Saint-Quentin és un municipi francès del departament del Pas de Calais, a la regió dels Alts de França.
És un municipi fruit de la fusió entre l'antic municipi de Latre i l'antic municipi de Saint-Quentin.
Forma part de la Comunitat de Comunes de la Val de Gy.

## Economia

* Ramaderia bovina
* Sitja de gra

## Demografia

Evolució demogràfica (Font: Insee)
* 1962 - 199 h
* 1975 - 157 h
* 1990 - 191 h
* 1999 - 193 h.

## Patrimoni i turisme

* Arquitectura civil
** Restes d'un antic castell.
** Antiga granja del 1673
** Antiga mansió del 1789
* Arquitectura sagrada
** Església de Sant Quintí, del segle xiii.
* Vida local
** Vil·la florida
** Festa comunal: diumenge de la Trinitat.
# Hiloïdeus

Els hiloïdeus o bufonoideus (Hyloidea o Bufonoidea) són una superfamília d'amfibis anurs.

## Taxonomia

Pertanyen a aquesta superfamília les famílies següents:
* Aromobatidae
* Brachycephalidae
* Bufonidae
* Centrolenidae
* Dendrobatidae
* Heleophrynidae
* Hylidae
* Leptodactylidae
* Myobatrachidae
* Nasikabatrachidae
* Rheobatrachidae
* Rhinodermatidae
* Sooglossidae

## Referències

* Informació sobre les espècies d'aquesta superfamília. (anglès)
* Uniprot.org (anglès)
# Hilsenheim

Hilsenheim (en alsacià Hílse) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2007 tenia 2.611 habitants. Limita amb Witternheim, Bindernheim i Wittisheim a l'est, Muttersholtz al sud, Ebersmunster a l'oest i Kogenheim, Sermersheim i Rossfeld al nord.
Forma part del cantó de Sélestat, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes del Ried de Marckolsheim.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.656 | 1.666 | 1.933 | 1.890 | 1.788 | 1.980 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| -1961 | Paul Metzger |
| 1961-1983 | Charles Schrodi |
| 1983-2008 | André Ziser |
| 2008- | Bruno Kuhn |
# ISS A/S

ISS A/S és una multinacional danesa de serveis fundada el 1901 a Copenhague com a companyia de seguretat. El 2014 era propietat, entre d'altres, de Goldman Sachs Capital Partners i EQT Partners i operava a 53 països.
A Espanya es va crear el 1999 a partir de l'adquisició del "Grup Neca" (Catalunya) i el "Grupo Ergio" (Navarra), oferint als seus treballadors la compra d'accions de la companyia amb un descompte del 65% sobre el seu valor real. ISS Facility Services va créixer a partir de més de cinquanta adquisicions, el 2004 va fer la més gran comprant la companyia espanyola de neteja "Unica" (Universal Cleaning Activities) per 73 M Eur. A Espanya va facturar 564 milions d'euros el 2013, amb una plantilla d'unes 30.000 persones, en serveis de neteja, manteniment, seguretat y jardineria. El 2014 es va produir la sortida a borsa del grup. El 2015 disposava de 36.000 empleats a Espanya i Portugal i va facturar 627,6 milions d'euros. EL 2021 va obrir una nova seu a Cornellà de LLobregat per 150 persones, amb un ‘hub’ d’estudi i innovació sobre els espais de treball.

## Referències

* ↑ «ISS Shares Advance in Denmark’s Biggest IPO in Two Decades» (en anglès). Bloomberg, 13-03-2014.
* 1 2 Galtés, Mar «ISS vuelve a apostar por adquisiciones y por integrar servicios» (en castellà). La Vanguardia, 20-05-2014 [Consulta: 25 març 2017].
* ↑ Palarea, Jordi «Accionistas con mocho y con poder de decisión en un una multinacional» (en castellà). La Vanguardia, 18-09-1999 [Consulta: 24 març 2017].
* ↑ Ortín Ramón, Alberto «El líder mundial de servicios de limpieza compra la española Unica por 73 millones» (en castellà). Cinco Días, 22-06-2004.
* ↑ «Joaquim Borrás cede la presidencia ejecutiva de ISS Iberia a Javier Urbiola» (en castellà). La Vanguardia, 14-12-2016.
* ↑ ISS obre una seu a Cornellà, El Periódico, 25 de juny 2021
# I limni ton póthon

I limni ton póthon (Η λίμνη των πόθων, La llacuna del desitjos) és una pel·lícula dramàtica neorealista grega dirigida per Giorgos Zervos el 1958. La pel·lícula fou seleccionada per representar Grècia a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als Premis Oscar de 1957, però la seva nominació no va ser acceptada.
Fou seleccionada per ser exhibida fora de concurs al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1958. També va obtenir el segon premi al festival de Cork. Va tenir un cert ressò a Grècia amb uns 110.194 espectadors. També fou nominada a la millor pel·lícula al Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata.

## Argument

Un miserable pescador de la llacuna de Mesolongi s'enfronta a un gran propietari que intenta controlar tota la pesca. Oblida el seu amor per una noia del seu poble i prefereix una atenesa.

## Repartiment

* Tzeni Karezi - Miranda Kalibouka
* Giorgos Fountas - Christos Razis
* Eleni Zafeiriou - Sra. Razi
* Koula Agagiotou
* Christoforos Nezer - Asimakis
* Nikos Fermas
* Sonia Zoidou - Asimoula

## Referències

* ↑ «The films sent by Greece to the Oscars». cinemanews. [Consulta: 28 octubre 2011].
* ↑ Margaret Herrick Library, Academy of Motion Picture Arts and Sciences
* ↑ Pel·lícules del 1958 al web del Festival
* ↑ (francès) Michel Demopoulos (dir.), Le Cinéma grec, Cinéma/Pluriel, Centre Georges Pompidou, 1995. ISBN 2858508135, p. 55.
* ↑ 2n Festival de Cinema de Mar del Plata

## Enllaços externs

* Cartell de la pel·lícula quan fou estrenada a l'Argentina
# Heinrich Friedrich Weber

* No s'ha de confondre amb el també matemàtic contemporani Heinrich Martin Weber.
Heinrich Friedrich Weber (1843-1912) va ser un físic alemany conegut per haver estat professor d'Albert Einstein.

## Vida i Obra

Després de completar els seus estudis secundaris a Weimar, Weber va ingressar a la universitat de Jena per estudiar física i matemàtiques. El professor que més el va influir va ser Ernst Abbe qui li va dirigir la tesi doctoral presentada el 1865. A partir d'aquesta data va fer de professor privat a la casa del polític alemany August Dennig a Pforzheim, mentre continuava les seves recerques sota la direcció de Kirchhoff. L'any 1870 va estar a la universitat de Karlsruhe fent recerca amb Gustav Wiedemann i l'any següent va estar a la universitat de Berlín amb Helmholtz. El 1874 va ser nomenat professor de la Reial Acadèmia de Württemberg a Hohenheim (Stuttgart). Finalment, el 1875, va ser nomenat professor del Politècnic de Zuric on va desenvolupar la resta de la seva carrera acadèmica.
La seva docència va ser sempre en física tècnica. L'obra més important de Weber, va ser la creació, el 1890, del Institut de Física del Politècnic, amb els seus laboratoris. Laboratoris pels que va passar Albert Einstein entre 1897 i 1900. I dels que, per cert, no en va sortir gaire content: malgrat que Weber li va dirigir la tesina de graduació, Einstein al va rebutjar com tutor de la seva tesi doctoral i, anys després, el va culpabilitzar per no haver obtingut una plaça docent al Politècnic, com sí l'havien obtingut altres col·legues seus de promoció.
Weber també va estar interessat en la meteorologia, essent membre de la Comissió Federal de Meteorolgia des del 1881 i esdevenint-ne vicepresident el 1902 i president el 1910.

## Referències

* ↑ Eminger, 2015, p. 134.
* 1 2 Eminger, 2015, p. 136.
* ↑ Cahan, 2000, p. 44.
* ↑ Sallent de Colombo i Navarro Miralles, 2005, p. 4-5.

## Vegeu també

* Funció de Weber

## Bibliografia

* Cahan, David. «The Young Einstein's Physisc Education: H.F. Weber, Hermann von Helmholtz, and the Zurich Polytechnic Physics Institute». A: Don Howard; John Stachel (eds.). Einstein: The Formative Years, 1879-1909 (en (anglès)). Birkhäuser, 2000, p. 43-85. ISBN 0-8176-4030-4.
* Eminger, Stefanie Ursula. Carl Friedrich Geiser and Ferdinand Rudio: The Men Behind the First International Congress of Mathematicians (en (anglès)). Tesi doctoral: St. Andrews University, 2015.
* Sallent de Colombo, Emma; Navarro Miralles, Lluís «Einstein (1905): una commemoració imprescindible». Revista de Física, Edició Especial, 2005, pàg. 4-20. ISSN: 1131-5326.
* Weber, Heinrich Friedrick «Friedrich Weber 1843-1912» (en (alemany)). ETH Zürich Research Collection, 1988. DOI: 10.3929/ethz-a-000475355.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Heinrich Friedrich Weber» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Henri Besset

Henri Besset (1669 - † 1748) fou un jurista, conseller i escriptor de França.
Fou inspector de belles arts amb el marquès de Villacerf i controlador dels edificis reials, i amb Jean-Baptiste Colbert fou nomenat superintendent d'edificis el 1683.
La mare d'Henri, Charlotte Dangois, era la neboda materna de Nicolas Boileau-Despréaux i Henri fou també advocat del Parlament de París i primer treballador de Philipeaux, secretari d'Estat, fill de Pontchartrain, controlador general de finances i fou rebut com a conseller de sol·licituds del Parlament de Metz l'1 de setembre de 1698.
Henri obtingué després de llargs serveis el títol de conseller honorari i esdevingué més tard conseller de la marina, i com a escriptor deixà l'obra Relació de les campanyes de Rocroi i Friburg el 1643 i 1644 (París, 1673), tot i que n'hi ha que atribueixen l'obra al marquès de la Moussaye, mariscal de camp sota el Gran Comte, reimpresa l'obra a Recueil de pièces pour servir de M. le Prince (París, 1693, 2 volums).
# Guillermo Fernández de Velasco y Balfé

Guillermo Fernández de Velasco y Balfé (Madrid, 12 de desembre de 1870-29 de gener de 1936) va ser un aristòcrata espanyol, XVII duc de Frías.
Nascut a Madrid el 1870, fill del duc de Frías José María Fernández de Velasco y Jaspe i de Victoria Balfé. Primer va obtenir el títol de comte d'Orpesa, per cessió del seu pare. Va ser gentilhome de cambra del rei Alfons XIII i comandant de cavalleria. Va heretar els títols del seu germà Bernardino, mort sense descendència masculina, el 1919. Casat amb Carolina Sforza-Cesarini a París el 14 de gener de 1904, va viure a Itàlia durant molts anys. Quan va quedar vidu va tornar a Espanya, on va passar a viure a Madrid amb la seva germana, la comtessa de Fuensalida. Va morir el gener de 1936 després d'una llarga malaltia. El va succeir el seu fill José Fernández de Velasco y Sforza.

## Referències

* 1 2 3 4 «Muerte del duque de Frías». ABC, 30-01-1936.
* 1 2 3 4 «Guillermo Fernández de Velasco Balfe» (en castellà). Fundación Casa Ducal de Medinaceli. [Consulta: 26 febrer 2020].
* ↑ Soler Salcedo, Juan Miguel. Nobleza española (en castellà). Madrid: Visión Libros, 2008, p. 228.
# Guillermo Ferrer García

Guillermo Ferrer García (Alacant, 8 d'octubre de 1975) és un ciclista valencià, que ha combinat tant la pista com la ruta.

## Palmarès en ruta

* 2001
** Vencedor d'una etapa al Cinturó a Mallorca
** Vencedor d'una etapa al Trofeu Diputació d'Alacant
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Alacant
* 2005
** Vencedor d'una etapa al Trofeu Diputació d'Alacant
* 2011
** 1r al GP Cuellar

## Palmarès en pista

* 1994
** Campió d'Espanya en Persecució per equips, amb Fernando Escoda, Iván Herrero i Santos González
* 1996
** Campió d'Espanya en Persecució per equips amb José Francisco Jarque, V. Calvo i Santos González
* 1997
** Campió d'Espanya en Madison, amb Iván Herrero
* 2001
** Campió d'Espanya en Persecució per equips amb Javier Carrión, D. Navarro i Cristóbal Forcadell
* 2002
** Campió d'Espanya en Persecució per equips amb Javier Carrión, Iván Díaz Boj i Cristóbal Forcadell
* 2003
** Campió d'Espanya en Madison, amb Javier Carrión

## Referències

* ↑ «Guillermo Ferrer García» (en castellà). El Sitio de Ciclismo. [Consulta: 10 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Hell's Heels

Hell's Heels és un curtmetratge de la sèrie Oswald, produït per l'estudi Robert Winkler Productions i estrenada el 2 de juny de 1930.

## Argument

Mentre que el xèrif ha tret Oswald fora de la ciutat, aquest últim descobreix el fill del xèrif perdut al desert.
# Habiba Sarabi

Habiba Sarabi (nascuda el 1956), metgessa hematòloga i política, és una destacada reformista de la reconstrucció posttalibà a l'Afganistan. El 2005, era nomenada governadora de la Província de Bamiyan pel president Hamid Karzai, essent la primera dona designada governadora de qualsevol província del país. Prèviament, havia portat en el govern de Karzai els Ministeris de la Dona i de Cultura i Educació. Sarabi ha estat decisiva promovent els drets de la dona i en temes de representació i de medi ambient. Pertany a l'ètnia hazara de l'Afganistan.
Habiba Sarabi va néixer a Mazar-e Sharif i va passar la seva joventut viatjant per tot el país amb el seu pare. Més tard, es va traslladar a Kabul per assistir a l'institut i per estudiar medicina a la universitat. Després de graduar-se, va obtenir una beca de l'Organització Mundial de la Salut per anar a l'Índia a completar els seus estudis d'hematologia.
Durant el règim dels talibans a l'Afganistan, la doctora Sarabi i els seus fills van fugir a Peshawar (Pakistan), però retornaven freqüentment en secret. El seu marit es va quedar a Kabul per ocupar-se de la seva família. També treballava clandestinament com a mestra de noies, a l'Afganistan i també als camps de refugiats afganesos al Pakistan. El 1998, va entrar a l'Institut Afganès d'Ensenyament i en va esdevenir directora general. També ha estat vicepresidenta de l'organització Assistència Humanitària per a les Dones i els Nens de l'Afganistan.
Com a governadora, ha anunciat que un dels seus focus d'interès serà el turisme com a font d'ingressos. La província ha estat històricament una font de cultura budista i era la localització dels antics Budes de Bamiyan, les dues estàtues gegants destruïdes pels talibans abans de la guerra. Tanmateix, Bamiyan continua essent una de les províncies més pobres i més subdesenvolupades de l'Afganistan, amb una lletania de problemes incloent-hi taxes altes d'analfabetisme i pobresa.
El 2008, la revista Time la va incloure en la seva llista d'Herois del Medi Ambient, en part per la seva contribució en la creació del Parc Nacional de Band-e Amir, a Bamiyan.
El 2008, Azra Jafari seguia les passes de pionera de la Dra. Sarabi en esdevenir la primera dona afganesa en ocupar una alcaldia a l'Afganistan.

## Referències

* ↑ Time Magazine, 6 d'octubre del 2008. Vegeu la pàgina web de Time Magazine Arxivat 2013-08-26 a Wayback Machine.

## Enllaços externs (en anglès)

* Article de la BBC sobre la imminència del seu nomenament
* Biografia a la pàgina web de Global Fund Arxivat 2005-04-18 a Wayback Machine.
* Article de la BBC sobre el seu nomenament com a governadora
* Biografia a salon.com Arxivat 2005-03-19 a Wayback Machine.
* EurasiaNet: La tasca de la primera dona governadora a l'Afganistan pel canvi d'actituds i de costums.
* Reportatge de la NPR: La lluita solitària d'una dona governadora a l'Afganistan