OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edgard Pisani

Edgard Pisani (Tunis, Tunísia, 1918 - 21 de juny de 2016) fou un polític francès que fou ministre en diversos governs del seu país i membre de la Comissió Thorn entre 1981 i 1985.

## Biografia

Va néixer el 9 d'octubre de 1918 a la ciutat de Tunis, ciutat que en aquells moments formava part de França però que avui en dia és la capital de Tunísia, provinent d'una família d'origen maltès. Als 18 es traslladà a la ciutat de París i davant l'esclat de la Segona Guerra Mundial participà en la Resistència francesa, sent de vital importància el seu paper jugat en l'alliberament de la Prefectura de París, cosa que li va valer entrar a formar part del Consell Nacional de la Resistència (CNR).
Entre 1988 i 1995 va presidir l'Institut del Món Àrab.

## Activitat política

El 1946 fou nomenat director del Gabinet del Ministre de l'Interior, esdevenint així mateix prefecte de la departament de l'Alt Loira i Cap d'Estat Major de la Defensa Nacional. L'any següent fou nomenat prefecte del departament de l'Alt Marne, i el 1954 fou escollit senador en representació d'aquest departament pel grup d'esquerra de la Coalició Democràtica de l'Esquerra Republicana, escó que no abandonà fins al 1961. El Primer Ministre de França Michel Debré el nomenà Ministre d'Agricultura entre 1961 i 1962, càrrec en el qual fou reafirmat per Georges Pompidou entre 1962 i 1966. En aquest període Pisani es convertí en un dels principal artífex de definir la política agrícola comuna de la Comunitat Econòmica Europea (CEE). Entre 1966 i 1967 fou nomenat Ministre d'Equipaments i Habitatge, presentant la seva dimissió l'abril de 1967.
Conseller General del cantó de Montreuil-Bellay entre 1964 i 1965, aquell any fou escollit alcalde d'aquest municipi, càrrec que ocupà fins al 1975.
Fundador del Moviment per a la Reforma (MPR, gaullista d'esquerra), el 1967 fou escollit diputat a l'Assemblea Nacional Francesa, escó que abandonà l'any següent. Posteriorment entre 1974 i 1981 fou novament escollit senador, en representació aquest cop del Partit Socialista (PS).
El maig de 1981 fou nomenat membre de la Comissió Europea, en substitució de Claude Cheysson, esdevenint Comissari Europeu de Desenvolupament. El 1985 fou nomenat Alt Comissionat de la República a Nova Caledònia, càrrec que ocupà entre maig i novembre d'aquell any.

## Obra escrita

* 1969: La Région : pour quoi faire
* 1974: Le Général indivis
* 1978: Socialiste de raison
* 1988: Pour l'Afrique
* 1992: Persiste et signe
* 1994: Pour une agriculture marchande et ménagère
* 1996: Entre le marché et les besoins des hommes. Agriculture et sécurité alimentaire mondiale
* 2004: Un vieil homme et la Terre
* 2006: Vive la révolte !
* 2007: Une politique mondiale pour nourrir le monde

## Referències

* ↑ http://www.lemonde.fr/disparitions/article/2016/06/21/mort-d-edgard-pisani-resistant-et-ancien-ministre-de-de-gaulle-et-mitterrand_4955079_3382.html
# Andrew Gray

Andrew Gray (1847-1925) va ser un físic i matemàtic escocès, ajudant de Lord Kelvin.

## Vida i Obra

Gray, fill d'una família de grangers humils, va començar es seus estuds a la universitat de Glasgow el 1872, en la qual es va graduar el 1876, amb distincions en matemàtiques i filosofia natural. De 1875 a 1880 va ser secretari personal de Lord Kelvin i de 1880 a 1884 el seu assistent oficial.
De 1884 a 1899 va ser professor de física del University College de Bangor, al nord de Gal·les. El 1899, en retirar-se Lord Kelvin, va ser nomenat el seu successor a la càtedra de física de la universitat de Glasgow, càrrec en el qual va romandre fins al 1924, poc abans de la seva mort.
Va ser fellow de la Royal Society des de 1896 i membre de la Royal Society of Edinburgh des de 1883, essent-ne conseller entre 1903 i 1906 i vicepresident entre 1906 i 1909.
Gray va ser autor d'uns quants llibres y bastants articles i comunicacions científiques. Entre 1884 i 1898 la seva obra es va centrar en el magnetisme i la electricitat i, a partir de 1900, en la mecànica i la dinàmica. També va escriure una molt citada biografia científica del seu mestre William Thomson: Lord Kelvin: An Account of his Scientific Life and Work.

## Referències

* ↑ G. i H., 1926, p. 373.
* ↑ R., 1926, p. xvi.
* ↑ Turnbridge, 1992, p. 19.
* 1 2 Waterson i MacMillan Shearer, 2006, p. 379.
* ↑ G. i H., 1926, p. 374.
* ↑ R., 1926, p. xvii.
* ↑ R., 1926, p. xviii.

## Bibliografia

* G., A.G.; H., R.A. «Obituary Notices - Andrew Gray, M.A., LL.D., F.R.S» (en anglès). Proceedings of the Royal Society of Edinburgh, Vol. 45, Num. 4, 1926, pàg. 373-377. DOI: 10.1017/S0370164600019180. ISSN: 0370-1646.
* R., A. «Obituary Notices - Andrew Gray - 1847-1925» (en anglès). Proceedings of the Royal Socity A, Vol. 110, Num. 756, 1926, pàg. xvi-xix. DOI: 10.1098/rspa.1926.0036.
* Turnbridge, Paul. Lord Kelvin: His Influence on Electrical Measurements and Units (en anglès). Peter Peregrinus Ltd., 1992. ISBN 0-86341-237-8.
* Waterson, C.D.; MacMillan Shearer, A. Former Fellows of The Royal Society of Edinburgh 1783 – 2002 (en anglès). The Royal Society of Edinburgh, 2006. ISBN 0 902 198 84 X [Consulta: 26 desembre 2017].

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Andrew Gray» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Joan el Profeta

Joan el Profeta, o el Venerable (Gaza, Palestina, final del s. V - Merosala, ca. 550) fou un abat del monestir palestí de Merosala, mestre de Doroteu de Gaza. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes. No s'ha de confondre amb el poeta del segle vi Joan de Gaza. Va viure com a eremita en silenci i se li atribuïen dons de profecia i ciència infusa, per la qual cosa era conegut com a profeta. Durant 18 anys, fins a morir, fou amic de Barsanufi de Palestina, amb qui intercanvià nombroses cartes. Segons la tradició, predigué la data de la seva mort, però la postposà dues setmanes a petició d'Elià, el seu successor com a abat, per tal de poder explicar-li com havia de regir el monestir.

## Notes

* ↑ Elders Barsanuphius and John.
# Milà i Fontanals

«Milà i Fontanals» té aquests significats:
* Biografies:
** Manuel Milà i Fontanals (Vilafranca del Penedès, 1818 - 1884), filòleg, erudit i escriptor català impulsor de la Renaixença
** Pau Milà i Fontanals (Vilafranca del Penedès, 1810 – Barcelona, 1883), pintor, escriptor i catedràtic
* Miscel·lània:
** Grup Escolar Milà i Fontanals, centre educatiu a Barcelona
** Institut Milà i Fontanals, centre educatiu a Barcelona
** Monument a Milà i Fontanals, obra a Vilafranca del Penedès (Alt Penedès)
# Ilat

Ilat fou un terme d'origen turc (derivat de la paraula turca İl) que es va utilitzar a Pèrsia a partir del període il-kànida per designar a la diverses tribus nòmades o seminomàdes de l'Iran. Les principals estaven situades a Khuzestan, el Djibal i Fars.
Aquestes tribus van constituir sovint el suport de les diverses dinasties que van governar aquesta regió.

## Bibliografia

* H. Field, Contibutions to the antropology of Iran, 1939
# Cascades Amoskeag

Les cascades Amoskeag són un conjunt de cascades ubicades a Manchester, Nou Hampshire (Estats Units d'Amèrica), al riu Merrimack.

## Història

«Amoskeag» deriva de la paraula pennacook «namoskeag», que es tradueix aproximadament com «bon lloc de pesca». Aquí, el riu Merrimack té una caiguda d'aigua de 15 m d'altura. Les tribus natives americanes de la regió van visitar les cascades Amoskeag a causa dels seu abundants peixos migratoris (com l'esturió, el gasparell i el salmó), que es pescaven fàcilment als ràpids; els nadius normalment capturaven els peixos utilitzant una combinació de grans xarxes que travessaven el riu.
El 1807, Samuel Blodgett va iniciar la construcció d'un canal i un sistema de resclosa al riu per ajudar els vaixells a navegar per les cascades, obrint l'àrea al desenvolupament. Aviat això va conduir a l'ús de l'aigua de les cascades per proporcionar l'energia de l'aigua, a través d'un canal, per a la indústria en desenvolupament del segle xix de Manchester.

## L'ús del seu nom

A causa de la importància de les cascades en la història de Manchester, diverses empreses locals han adoptat el seu nom. Alguns exemples inclouen Amoskeag Manufacturing Company (que operava a la majoria de les fàbriques tèxtils de Manchester utilitzant l'energia hidràulica de les cascades fins que van tancar enmig de les vagues laborals el 1935), la seva divisió anomenada Amoskeag Locomotive Works (un fabricant primerenc de camions de bombers i màquines de tren), i Amoskeag Fishways (un centre d'educació ambiental situat a les cascades Amoskeag).

## Referències

* ↑ U.S. Geological Survey 7.5-minute topographic map series, Manchester North quadrangle, 1982
* ↑ Aamoskeag Falls (anglès)

## Vegeu també

* Llista de cascades
# Platja A Figueira

La platja A Figueira es troba en el concejo asturià de Cuaña i pertany a la localitat de Medal. Pertany a la Costa Occidental d'Astúries i presenta protecció mediambiental per estar catalogada com ZEPA i LIC.

## Descripció

La platja és realment un pedrer amb forma rectilínia, té una longitud d'uns 230-240 m i una amplària mitjana d'uns 30-35 m i les sorres són grises de gra mitjà i té molt poca assistència. El seu entorn és rural i amb un baix grau d'urbanització. Durant la pleamar l'aigua la cobreix totalment i té un valor ecològic molt alt. L'activitat recomanada és la pesca esportiva i la submarina en les proximitats de l'illot de «Illones» situat a l'est de la platja. No disposa de cap mena de serveis.
La platja està prop de les localitats de Loza i Medal. L'accés a la platja des de Medal és fàcil i còmode pel que aquesta és la platja amb més visitants de la zona. Per accedir a ella cal prendre l'accés a Medel que està més a l'oest d'on parteix una cerretera que, després de sobrepassar diversos edificis, passa a ser una pista que s'endinsa en el bosc i acaba en un petit mirador des d'on es pot baixar fàcilment a la platja per unes escales de pedra. No resulta convenient portar el cotxe fins al mirador donades les seves reduïdes dimensions d'aparcament i maniobra.
La platja no disposa de cap servei i les activitats més recomanades són la pesca esportiva i la submarina. Es recomana portar calçat adequat per banyar-se. Pels andarines està l'al·licient que per la rodalia de la platja passa la «Senda costanera E-9» que va des de Viavélez a Ortiguera.

## Referències

* 1 2 «Guía de playas» (en castellà). Ministerio para la Transición Ecoloógica. Arxivat de l'original el 2018-10-02. [Consulta: 2 octubre 2018].
* ↑ del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana. Nobel, 2013, p. 35. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Lo Calvari (Torre-serona)

Lo Calvari és una obra medieval de Torre-serona (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Restes arqueològiques situades a 300 metres del centre històric de Torreserona i sobre un tossal allargassat. Són restes d'una construcció relacionada amb l'explotació del vi, cultiu exterminat per la fil·loxera del segle xviii. Són un conjunt de sitges excavades a la roca i basament d'una creu de terme que fou traslladada dins el poble.

## Referències

* ↑ «Lo Calvari». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Edgard Sorgeloos

Edgard Sorgeloos (Denderhoutem, Haaltert, Flandes Oriental, 14 de desembre de 1930 - 12 de novembre de 2016) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1951 i 1966. El seu principal èxit esportiu fou la victòria en una etapa del Tour de França de 1965.

## Palmarès

* 1950
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bèlgica amateur
* 1951
** 1r al GP Maurice Depauw
* 1952
** 1r a Welle
** 1r al Circuit de la Dendre
* 1954
** 1r a Wervik
** 1r a Halse Pijl
** Vencedor d'una etapa del Tour d'Europa
* 1955
** 1r a l'Erembodegem-Terjoden
** 1r a Steenhuize-Wijnhuize
** 1r a Ninove
** 1r a Halse Pijl
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa
* 1956
** 1r a Halse Pijl
** 1r a Nederbrakel
** 1r a Gooik
* 1957
** 1r al GP de la Famenne
** 1r a Sint-Lievens-Esse
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa
* 1958
** 1r a Aachen
** 1r a Zeebrugge
** 1r al GP des Ardennes
** 1r a Wingene
* 1959
** 1r a la Sàsser-Cagliari
** 1r a Ronse
* 1960
** 1r a Sint-Lievens-Esse
* 1961
** 1r a l'Erembodegem-Terjoden
* 1962
** 1r a Düsseldorf
** 1r a Denderhoutem
** 1r a l'Omloop der Vlaamse Gewesten
** 1r al GP du Parisien, amb Rik van Looy, Guillaume van Tongerloo, Huub Zilverberg, Joseph Planckaert i Peter Post
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça
* 1964
** 1r a la Ronde van Brabant
** 1r a la Sàsser-Cagliari
** 1r a Mol
** 1r a Zingem
* 1965
** 1r a Aalst
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 1955. Abandona (8a etapa)
* 1962. 62è de la classificació general
* 1963. Abandona (11a etapa)
* 1964. 61è de la classificació general
* 1965. 84è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1966. Abandona (16a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1956. 14è de la classificació general
* 1957. 44è de la classificació general
* 1959. 55è de la classificació general
* 1960. 54è de la classificació general
* 1961. 46è de la classificació general
* 1962. Abandona
* 1963. Abandona

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1956. 22è de la classificació general
* 1959. Abandona
* 1963. 15è de la classificació general

## Referències

* ↑ «L'ancien coureur Edgard Sorgeloos est décédé». dhnet.be [Consulta: 22 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Edgar Sorgeloos a www.sitiodeciclismo.net
# Issaquah

Issaquah és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2010 tenia 30.434 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Issaquah tenia 11.212 habitants, 4.840 habitatges, i 2.908 famílies. La densitat de població era de 514,1 habitants per km².
Dels 4.840 habitatges en un 29,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,3% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 39,9% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 36,5% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 10% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 57.892 $ i la renda mediana per família de 77.274 $. Els homes tenien una renda mediana de 55.049 $ mentre que les dones 36.670 $. La renda per capita de la població era de 34.222 $. Aproximadament el 3,4% de les famílies i el 4,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008. [Consulta: 28 març 2023].
* 1 2 3 «Fact Sheet- Issaquah». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Issaquah». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Metall de d'Arcet

El metall de d'Arcet és un aliatge fusible constituït per 50% de bismut, Bi, 31,25% de plom, Pb, i 18,75% d'estany, Sn, el punt de fusió del qual és de 98 °C. Les proporcions exactes de la mescla varien segons els autors i es confonen amb altres aliatges molt semblants (metall de Rose, aliatge de Newton), totes molt properes a les proporcions del punt eutèctic de la mescla Bi/Pb/Sn situat a les proporcions 52,5% Bi, 32% Pb i 15,5% Sn, el qual punt de fusió és 95 °C. És utilitzat en la fabricació d'elements fusibles de seguretat, motlles, etc. Fou preparat pel químic francès Jean d'Arcet el 1775.

## Referències

* 1 2 Cardarelli, F. Materials handbook: a concise desktop reference. Springer, 2008. ISBN 9781846286681.
* ↑ «Metall de d'Arcet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Jensen, W.B «Onion's Fusible Alloy». J. Chem. Educ., 87, 2010, pàg. 1050-1051.
* ↑ D'Arcet, J «Expériences sur l'alliage fusible de plomb, de bismuth, et d'etain». Journal de médicine, 1775.
# Hyperectis

Hyperectis és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Hyperectis apicalis Hampson, 1912
* Hyperectis dioctias Meyrick, 1904

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].

## Bibliografia

* Zimmerman, Elwood C. Insects of Hawaii (en anglès). 8 Lepidoptera: Pyraloidea. University of Hawaii Press, 1958.
# Casanare

Casanare és un departament de Colòmbia.

## Municipis

* Aguazul
* Chameza
* Hato Corozal
* La Salina
* Maní
* Monterrey
* Nunchia
* Orocue
* Paz de Ariporo
* Pore
* Recetor
* Sabanalarga
* Sacama
* San Luis de Palenque
* Tamara
* Tauramena
* Trinidad
* Villanueva
* Yopal (municipality)

## Població

Pel que fa als indígenes, hi ha 5.536 persones pertanyents a les ètnies Kuiba (2.204 persones), Sikuani (444 persones), Mjasivware (416 persones), Amorua (178 persones), Tsirapu (163 persones) i Salivas (1.668 persones).

## Governadors de Casanare

* 1991-1992 : Jorge Prieto Riveros
* 1992-1994 : Óscar Leonidas Wílchez Carreño
* 1995-1996 : Emiro Sossa Pacheco
* 1996 : Efrén Antonio Hernández Díaz (encargado)
* 1996-1997 : Miguel Ángel Pérez Suárez
* 1998-2000 : Jorge Prieto Riveros
* 1.1.2001-31.12.2003 : William Hernán Pérez Espinel
* 1.1.2004-31.12.2007 : Miguel Ángel Pérez Suárez
** 2005 : Flavio Vega Lozano (encargado)
** 30.3.2005-22.9.2006 : Helí Cala López
** 22.9.2006-31.12.2007 : Whitman Herney Porras Pérez
* 1.1.2008- : Raúl Flórez

## Enllaços externs

* Governació del Casanare
# Platizous

Els platizous (Platyzoa) són un grup d'animals protòstoms. Inclouen els platihelmints i un nou embrancament, Acanthognatha.
Estudis posteriors donen suport a considerar Platyzoa com un clade.
Els Platyhelminthes i Gastrotricha són acelomats. Els altres embrancaments són pseudocelomats.
Els platizous són molt pròxims als lofotrocozous, i a vegades resten inclosos en aquest grup.

## Referències

* The Taxonomicon - Taxon: Infrakingdom Platyzoa Cavalier-Smith, 1998 Arxivat 2005-11-27 a Wayback Machine. (anglès)
* The interrelationships of metazoan parasites: a review of phylum- and higher-level hypotheses from recent morphological and molecular phylogenetic analyses (anglès)
* Triploblastic Relationships with Emphasis on the Acoelomates and the Position of Gnathostomulida, Cycliophora, Plathelminthes, and Chaetognatha: A Combined Approach of 18S rDNA Sequences and Morphology (anglès)
* Myzostomida Are Not Annelids: Molecular and Morphological Support for a Clade of Animals with Anterior Sperm Flagella (anglès)
* Current advances in the phylogenetic reconstruction of metazoan evolution. A new paradigm for the Cambrian explosion? Arxivat 2005-09-06 a Wayback Machine. (anglès)
# Lo Calvari (València d'Àneu)

Lo Calvari és una muntanya de 1.562,3 metres que es troba en el terme municipal d'Alt Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà. Antigament marcava la separació entre els antics termes de Son i València d'Àneu.
És al sud-oest de València d'Àneu i a ponent d'Esterri d'Àneu, a l'extrem de llevant de la carena del Tossal de la Cabana dels Caçadors i de la serra de Castell Renau.

## Enllaços externs

* Lo Calvari en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Edgard De Caluwé

Edgard De Caluwé (Denderwindeke, Ninove, 1 de juliol de 1913 - Geraardsbergen, 16 de maig de 1985) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1933 i 1947.
Durant la seva carrera professional aconseguí 15 victòries, entre elles un Tour de Flandes, una París-Brussel·les i una Bordeus-París.

## Palmarès

* 1933
** 1r a la Brussel·les-Lieja
** 1r a Erembodegem-Terjoden
** 1r de la Volta a Bèlgica dels independents
** 1r del Tour de Flandes dels independents
* 1934
** 1r al Gran Premi d'Hoboken
* 1935
** 1r a la París-Brussel·les
** 1r a la Bordeus-París
* 1936
** 1r a Luyterhagen
** Vencedor d'una etapa del Tour del Nord
* 1937
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Alemanya
** Vencedor de dues etapes del Tour del Nord
* 1938
** 1r al Tour de Flandes
* 1945
** 1r al Gran Premi Beeckman-de Caluwé a Ninove
** 1r al Premi Victor Standaert a Ninove

### Resultats al Tour de França

* 1934. Abandona (18a etapa)
* 1935. Abandona (9a etapa)

## Enllaços externs

* Palmarès i biografia d'Edgard De Caluwé Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (italià)
# Jesús Glück Sarasibar

Jesús Glück Sarasibar (València, 16 de juliol de 1941 - Madrid, 24 de gener de 2018), va ser un músic compositor, arranjador i director musical valencià, conegut per haver realitzat la música de pel·lícules del cinema espanyol com ara Solos en la madrugada (1978), El crack (1981) i El crack II (1983) o Asignatura aprovada (1987). Moltes d'elles vinculades al director José Luis Garci, on intervé com a compositor pianista, o arreglador, d'algunes de les seues bandes sonores. Com a compositor treballà per a Raphael, José José, Rocío Jurado, Luis Miguel, Rosa Morena, Los romeros de la Puebla, Cantores de Híspalis, José Vélez, Nydia Car i Massiel. Va ser pare de la cantant experimental Virjinia Glück.

## Referències

* ↑ Redacción «Muere el compositor Jesús Glück, autor de las bandas sonoras de Garci» (en es). , 24 enero 2018 [Consulta: 25 enero 2018].
# Hypselocara

Hypselocara altissimum és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. És l'únic membre del gènere monotípic Hypselocara.
Fou descrit per primera vegada per Alfred Frank Millidge l'any 1991.

## Distribució

És un endemisme de Veneçuela.

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ Millidge, A. F. «Further linyphiid spiders (Araneae) from South America». Bulletin of the American Museum of Natural History, vol. 205, 1991, pàg. 1–199.
* ↑ Gloor, Daniel; Nentwig, Wolfgang; Blick, Theo; Kropf, Christian «Gen. Hypselocara Millidge, 1991». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2 [Consulta: 15 juny 2019].

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)