# Abu-l-Hazm Jàhwar ibn Muhàmmad ibn Jàhwar

Abu-l-Hazm Jàhwar ibn Muhàmmad ibn Jàhwar (àrab: أبو الحزم بن جهور, Abū-l-Ḥazm ibn Ŷahwar) (?, ca. 1000 - Còrdova, 6 d'agost de 1043) fou un alt dignatari dels darrers califes de Còrdova i el primer governant de la república de Còrdova, des del 1031 fins al 1043.

## Biografia

Pertanyent a la influent família dels Banu Jàhwar, amb erudits, juristes i alts càrrecs durant el període omeia, entre els seus membres, era de procedència oriental i descendent d'un esclau manumitit per l'omeia Marwan I. Muhàmmad, el seu pare, fou secretari durant el govern d'Almansor, i el mateix Jàhwar fou secretari del fill d'Almansor, Abd-ar-Rahman Sanxuelo, i visir durant els regnats de Sulayman al-Mustaín i Hixam II.
Al juny de 1026, estant Còrdova sense govern, Abu-l-Hazm Jàhwar, el més influent dels membres del consell d'Estat, tot i no estar convençut de la vàlua dels omeies, no veu altra solució que oferir el tron a altre príncep omeia. Durant el govern d'Hixam III, Abu-l-Hazm ocupa la presidència del consell d'Estat, i quan el visir Hakam ibn Said al-Kazzaz, home fort, comença a governar arbitràriament en contra dels consellers, Abu-l-Hazm decideix deposar al califa i deixar el govern en mans del consell.
Abolit el califat l'any 1031, en una assemblea convocada pel consell d'Estat, Abu-l-Hazm és elegit per dirigir la república, amb l'assistència de dos familiars seus, Muhàmmad ibn Abbàs i Abd al-Aziz ibn Hàssan, però sols amb serveis consultius.
Des del moment d'ocupar el poder refusa prendre cap títol califal, però pel seu govern equitatiu i savi, Ibn al-Khatib el denomina sayj al-yama'a (Xeic de la Comunitat). Tot i complir les formes republicanes el seu poder era il·limitat, i el consell no s'atreveix a contradir-lo.
Quant a la política interior restaura l'ordre i la tranquil·litat a Còrdova, i llicència les tropes berbers excepte el petit contingent del Beni Iforen, i les substitueix per una milícia ciutadana. Potencia el comerç, modera els preus, regularitza els impostos i inicia una política de restauració d'edificis.
La seva política exterior li serveix per aconseguir el respecte dels regnes de taifes veïns, fins i tot de l'expansionista taifa de Sevilla. Realitza una important tasca diplomàtica en els conflictes on estan implicades les taifes veïnes: intercedeix pels presoners almeriencs de Badis ibn Habús, emir de la taifa de Granada, quan en 1038 aquest venç a Zuhayr d'Almeria, quan aquest darrer intentava envair Granada; intervé de mediador entre les taifes de Badajoz i Sevilla, aconseguint que signen un tractat de pau, i s'alien contra el perill castellà; i ofereix refugi i protecció a diferents personatges exiliats per problemes polítics.
Abu-l-Hazm Jàhwar, segons les cròniques, era un home molt religiós, actuava com muetzí a la mesquita que els cordovesos tenien al raval oriental i pregava públicament les oracions de les nits del ramadà; era recte i honrat, i el seu caràcter era serè i tranquil. Tot i ser un aristòcrata i dels terratinents més rics de Còrdova, preferia viure a casa seva i no en els palaus reials. Mor a Còrdova el 6 d'agost de 1043 i fou soterrat en la seva pròpia residència.

## Referències

* ↑ Ballestín Navarro 2004: pp. 54 i 66-67.
* ↑ Seybold 1993: p. 1002.
* ↑ Biblioteca de al-Andalus VI 2006: p. 45.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Moraleda Tejero
* 1 2 3 4 Huici-Miranda 1991: p. 389.
* ↑ Dozy 1861: III, p. 559.
* ↑ Dozy 1861: III, p. 566-568.
* 1 2 3 Dozy 1861: IV, p. 5.
* 1 2 3 Dozy 1861: IV, p. 6.
* ↑ El Jai 2010: p. 68.

## Bibliografia

* Ballestín Navarro, Xavier. Al-Mansur y la dawla'amiriya: Una dinámica de poder y legitimidad en el occidente musulmán medieval. Barcelona : Universitat de Barcelona, 2004. ISBN 84-475-2772-7. (castellà)
* Dozy, Reinhart Pieter Anne. Histoire des Musulmans d'Espagne : jusqu'à la conquete de l'Andalousie par les Almoravides (711-1110). Tome troisième. Leyde : Brill, 1861. (francès)
* Dozy, Reinhart Pieter Anne. Histoire des Musulmans d'Espagne : jusqu'à la conquete de l'Andalousie par les Almoravides (711-1110). Tome quatrième. Leyde : Brill, 1861. (francès)
* El Jai, Karima. La Poésie galante en Andalusie : L'exemple d'Ibn Zaydùn (XI siècle). [Thèse de doctorat]. Creteil (France) : Université Paris-Est, 2010. (francès)
* Huici-Miranda, A. «Djahwarids». En The enciclopaedia of Islam. Volum II. Leiden : E.J. Brill, 1991. ISBN 90-04-07026-5 (v. 2). (anglès)
* «Abū Marwān ibn Ŷahwar al-Bujtī», dins Lirola Delgado, Jorge (ed.). Biblioteca de al-Andalus. De Ibn al-Ŷabbāb a Nubdat al-ʿaṣr. Almeria: Fundación Ibn Tufayl de Estudios Árabes, 2006, pp. 45-46. ISBN 84-934026-8-0 (vol. 6). (castellà)
* Moraleda Tejero, Juan Miguel. «Abu l-Hazm Yahwar, Rey de la taifa de Córdoba (ca. 1000-1043)». mcnbiografias.com [Edició en línia] (castellà)
* Seybold, C.F. «Djahwar». En E.J. Brill's first enciclopaedia of Islam, 1913-1936. Volum II. Leiden : E.J. Brill, 1993. ISBN 90-04-08265-4 (v. 2). (anglès)