OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Günther

Mats Olle Göran Söderlund (Malmö, 25 de juliol de 1967) és un cantant, tecladista i antic model suec nascut en 1967. Conegut pel pseudònim de Günther, va debutar en la indústria musical en 2004. El seu major èxit fins ara és el seu tema “Ding Dong Song”.

## Carrera musical

Va treballar de model fins que va deixar les passarel·les per a dedicar-se a regentar diversos clubs a la seva ciutat natal (Malmö), utilitzant un sintetitzador per compondre les melodies de moltes cançons. El 2004, va començar a la indústria discogràfica amb el pseudònim de Günther. Acostuma a cantar amb les Sunshine Girls, encara que també ha col·laborat amb altres artistes com Samantha Fox. Fins ara, ha publicat un sol disc, Pleasureman (2004), on es destaquen cançons com Ding Dong Song, Tutti Frutti Summer Love o el dueto amb Samantha Fox, Touch Me. També ha compost diverses melodies per altres artistes com Carlito (Dr. Bombai).
Mats i les Sunshine Girls van entrar al festival de música suec anomenat Melodifestivalen, on van competir per a representar a Suècia a Eurovisió, però es van quedar a la semifinal.

## Discografia

* 2004 - Pleasureman
* TBA Possiblement 2015 - Dirty Man Swedish Sex Beast

## Singles
### Amb "The Sunshine Girls"

* 2004 - Golddigers
* 2004 - Ding Dong Song
* 2004 - Teeny Weeny String Bikini
* 2004 - One Night Estand
* 2004 - Crazy and Wild
* 2005 - Tutti Frutti Summerlove
* 2005 - The Christmas Song (Ding Dong)
* 2006 - Like Fire Tonight
* 2006 - Christmas Song
* 2007 - Sun Trip (Summer Holiday)
* 2007 - Obsession (Of Lust)
* 2010 - My Boudoir
* 2010 - Famous (Recipe for fame)
Amb Samantha Fox
* 2004 - Touch Me
En solitari
* 2013 - I'm Not Justin Bieber B*tch
Amb Blizz Bugaddi
* 2017 - Dynamite
Amb GPF
* 2024 - XXX

## Enllaços externs

* Günther - Lloc web oficial
* http://www.eurokdj.com/search/eurodb.php?name=gunther_and_the_sunshine_girls
* https://www.facebook.com/g%C3%BCnther-473941046115669
# Lo de Marcos

Lo de Marcos és un poble de Mèxic pertanyent al municipi de Bahía de Banderas, a l'estat de Nayarit, a 700 km al nord-oest de la Ciutat de Mèxic.
El mes més càlid és el maig, amb una temperatura mitjana de 26 °C, i el més fred és el gener, amb 20 °C. El mes més plujós és el setembre, amb una mitjana de 341 mm de precipitació, i el més sec és l'abril.

## Referències

* ↑ «Lo de Marcos Riviera Nayarit | Tesoro Escondido del Pacífico Mexicano» (en espanyol de Mèxic). Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Lo de Marcos - Playas de Mexico» (en espanyol de Mèxic). [Consulta: 29 gener 2022].
# Statcoulomb

L'statcoulomb o statcolomb (statC), també conegut amb el nom de franklin (Fr), o unitat electroestàtica de càrrega, és la unitat física de la càrrega elèctrica utilitzada en el sistema d'unitats centímetre-gram-segon (CGS). El Sistema Internacional d'Unitats usa el coulomb (C) en el seu lloc.
Per convertir coulombs a statcoulombs s'utilitza el factor de conversió ≈ 3.3364×10$^{−10}$, que és igual a 10 dividit pel valor numèric de la velocitat de la llum, c, expressat en cm/s.

## Enllaços externs

* Convertunits: Statcoulomb
# Alejandro Castro Martín

Alejandro Castro Martín, també conegut com a Álex Castro, és un futbolista canari. Va néixer a Las Palmas de Gran Canaria el 20 de desembre de 1974. Ocupa la posició de migcampista. És germà dels també futbolistes Rubén i Guillermo Castro. Tots tres són formats al planter de la UD Las Palmas.

## Trajectòria esportiva

Va començar a destacar a la UD Las Palmas, on debuta a Segona Divisió la temporada 98/99. Eixa i la següent seria titular a l'equip gran canari, tot acabant amb l'ascens a la màxima categoria a l'estiu del 2000. Però, a primera divisió, el migcampista només hi jugaria un encontre, i finalitzaria la campanya al CD Tenerife.
Després de jugar la 01/02 al CD Numancia, retorna a la UD Las Palmas, però passant a la suplència, fins al descens dels canaris a Segona B el 2004.
Posteriorment, Álex Castro ha prosseguit la seua carrera en equips menors de les Illes, com el San Isidro, el Castillo o el Villa de Santa Brígida.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Antoni Vich i Cladera

Antoni Vich i Cladera (Sencelles, 1887 – Palma, 1980) va ser un músic i empresari teatral.
Va fer la seva formació musical amb Joan Torrandell, Bartomeu Vich i Bennàssar i Josep Segura i Cortés. Passà els anys 1912 a 1915 actuant de violinista a l'Argentina, on a més actuà en la Gran Compañía de Zarzuelas y Operetas. El 1925 tornà a Inca, d'on esdevingué empresari del Teatre d'Inca, posteriorment Teatre Principal. També fundà el "Tallers Gràfics Vich", impressors dels setmanaris Ciudad i Brisas.
Com a escriptor fou autor de Recuerdos de antaño, apareguts primer en el setmanari Ciudad i més endavant en forma de llibre.

## Referències i notes

Informació extreta parcialment del Diccionari del teatre a les Illes Balears, de Joan Mas i Vives i Francesc Perelló Felani
* ↑ Bartomeu Vich i Bennàssar (Sencelles, 3 de juny del 1862 – Ciutat de Mallorca, 22 de desembre del 1938) «Enllaç».
# Grandview (Iowa)

Grandview és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 600 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grandview tenia 600 habitants, 204 habitatges, i 157 famílies. La densitat de població era de 1.219,3 habitants/km².
Dels 204 habitatges en un 44,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,3% hi vivien parelles casades, en un 14,7% dones solteres, i en un 23% no eren unitats familiars. En el 18,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,94 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 10% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.625 $ i la renda mediana per família de 38.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.682 $ mentre que les dones 20.417 $. La renda per capita de la població era de 17.152 $. Entorn del 7,5% de les famílies i el 10,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Vegeu també

* Murray Wier

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grandview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grandview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Prosaurolophus

Prosaurolophus ('anterior a Saurolophus') és un gènere de dinosaure hadrosàurid que va viure al Cretaci superior en el que avui en dia és Nord-amèrica. Es coneix a partir d'almenys 25 individus pertanyents a dues espècies diferents, incloent cranis i esquelets, però és un gènere obscur.
# Lohardaga

Lohardaga és una ciutat i municipi de l'Índia a l'estat de Jharkhand, capital del districte de Lohardaga. Està situada a 23° 26′ N, 84° 41′ E﻿ / ﻿23.43°N,84.68°E﻿ / 23.43; 84.68. Segons el cens del 2001 la població era de 46.204 habitants. La població el 1881 era de 3.461 habitants i el 1901 de 6.123.

## Història

Fou capital de l'Agència de la Frontera del Sud-oest i després co-capital del districte de Lohardaga del 1854 al 1899; el 1888 es va fundar la municipalitat; va recuperar la condició de capital del districte quan aquest fou refundat el 1983 (del 1972 al 1983 fou capital de subsivisió del districte de Ranchi)

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Guia de viatge i mapes
* Portal del districte de Lohardaga
# Succulentes

Succulentes, (abreujat Succulentes), és una revista il·lustrada amb descripcions botàniques que és editada a Montecarlo des de l'any 1977.

## Referències

* ↑ a Tropicos

## Enllaços externs

* a IPNI
# Místic (Imperi Romà d'Orient)

El místic (grec: μυστικός, mistikós) fou un alt càrrec de la cort romana d'Orient entre els segles ix i xv. L'ofici de místic és documentat per primera vegada durant el regnat de Basili II, quan l'ocupava Lleó Cerosfactes. No se'n coneixen amb certesa les funcions inicials, tot i que probablement era un secretari privat de l'emperador que també exercia funcions judicials. Posteriorment esdevingué un important funcionari fiscal durant el període dels Comnens i es mantingué com un dels càrrecs estatals de major rellevància durant el període dels Paleòleg.

## Referències

* ↑ Kajdan, 1991.

## Bibliografia

* Kajdan, Aleksandr Petróvitx. The Oxford Dictionary of Byzantium (en anglès). Nova York i Oxford: Oxford University Press, 1991. ISBN 0-19-504652-8.
# Anzi (Marroc)

Anzi (en àrab انزي, Anzī; en amazic ⴰⵏⵣⵉ) és una comuna rural de la província de Tiznit, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.658 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Half Dome

Half Dome és un dom de granit que es troba en l'extrem occidental de la Vall de Yosemite al Parc Nacional de Yosemite, a Califòrnia, els Estats Units d'Amèrica. és una formació rocosa molt coneguda en el parc, anomenat així per la seva forma característica. Un dels seus costats és gairebé vertical mentre que els altres tres tenen forma llisa i arodonida, fet que la fa semblar una cúpula partida per la meitat. El cim de granit té una elevació d'uns 1.444m més que el nivell de la vall.

## Ascensos

A finals de la dècada de 1870, Half Dome va ser descrita com "perfectament inaccessible" per Josiah Whitney del California Geological Survey. Finalment George G. Anderson va fer el cim l'octubre de 1875, a través d'una ruta construïda perforant i cargolant armelles de ferro en la superfícia plana del granit.
Avui en dia, es pot coronar el cim del Half Dome seguint diversos camins diferents. Milers d'excursionistes arriben fins al cim cada any a través d'un camí d'uns 13,7 km des de la vall. Després d'un tros d'uns rigurosos 3,2 km, inclosos centenars de metres d'escales de granit, es fa la pujada final per la cara est, costeruda però tanmateix arrodonida, amb l'ajuda d'un parell de cables d'acer amarrats a uns barrots de ferro clavats a la roca que van ser construïts originalment l'any 1919, a prop de la ruta que va seguir Anderson.
Alternativament, hi ha una dotzena de vies d'escalada que van des de la vall fins a la cara vertical nord-oest de Half Dome. El primer ascens tècnic va ser l'any 1957 seguint una ruta que havien dominat Royal Robbins, Mike Sherrick, i Jerry Gallwas, avui coneguda com la Regular Northwest Face. El seu èpic ascens de cinc dies va ser la primera escalada de Grau VI dels Estats Units. La seva ruta s'ha fet en escalada lliure unes quantes vegades en tan sols unes hores. Altres rutes tècniques pugen per la cara sud i pel vessant oest.

## La Cable Route

L'excursió de la Cable Route de la Half Dome va des de la vall fins a dalt del dom en 13 km (a través del camí Mist Trail), amb 1.460m d'elevació acumulada. La longitud i la dificultat del camí feia que no fos gaire transitat en comparació amb altres camins del parc, però recentment l'afluència del camí ha augmentat fins a les 800 persones en un mateix dia. Es pot fer la ruta en un sol dia des de la vall, però molta gent decideix fer-la en dos dies acampant a la Little Yosemite Valley. El camí puja deixant enrere la cascada Vernal Falls i Nevada Falls, segueix per la vall Little Yosemite, i segueixen cap al nord en direcció a la base del vessant nord-est del mateix Half Dome.

## Referències

* ↑ «USGS FAQs - Recreation - Half Dome, the massive rock monument in Yosemite National Park». Arxivat de l'original el 2016-02-15.
* ↑ Jones, Chris. Climbing in North America. Berkeley, California: American Alpine Club / University of California Press, 1976, p. 26. ISBN 0-520-02976-3.
* ↑ Jones, Chris. Climbing in North America, gener 1976, p. 27. ISBN 0-520-02976-3.
* ↑ Jones, Chris. Climbing in North America, gener 1976, p. 207–211. ISBN 0-520-02976-3.
* ↑ «Half Dome Permits». Yosemite National Park. U.S. National Park Service.

## Vegeu també

* El Capitán
# Can Costa

«Can Costa» té aquests significats:

## Entitats de població

* Can Costa (Castellbisbal), entitat de població de Castellbisbal
* Can Costa (Olesa de Bonesvalls), entitat de població d'Olesa de Bonesvalls
* Can Costa i Can Fargues, entitat de població de Sentmenat

## Masies

* Can Costa (Cadaqués)
* Can Costa (Fares), masia al municipi de Sant Ferriol
* Can Costa de la Riera (Maçanet de Cabrenys)
* Can Costa (Mosqueroles)
* Can Costa (Premià de Dalt)
* Can Costa (Sant Esteve de Palautordera)
* Can Costa (Sant Julià de Vilatorta), masia de Sant Julià de Vilatorta
* Can Costa (Tiana) també coneguda com a Can Gaieté
* Can Costa (Vilobí d'Onyar), masia a la Selva
* Can Costa Nou, masia al terme municipal de Guixers
* Can Costa Nou (La Corriu), al terme municipal de La Corriu

## Altres

* Creu de terme de Creu de Can Costa a La Selva
* Fàbrica de Can Costa i Font (Taradell)
* Fàbrica de Cal Costa (La Pobla de Lillet)
* Fundació Can Costa
# Cul-de-llàntia

Un cul-de-llàntia és una vinyeta ornamental col·locada a l'acabament d'un capítol, com a motiu complementari d'un text.

## Referències

* ↑ Vélez, Pilar. Xilografies de Josep Obiols : estudi monogràfic.. [Barcelona]: Ajuntament de Barcelona, 1990. ISBN 84-7609-364-0.
# Museu de Zoologia d'Istanbul

El Museu de Zoologia de la Universitat d'Istanbul, també conegut com Museu de Zoologia d'Istanbul, està localitzat en el Campus Vezneciler de la Universitat d'Istanbul, a Istanbul. El museu va ser fundat el 1933 i reobert el 1989. Especialitzat en història natural, amb col·leccions d'animals. És propietat del departament de biologia de la facultat de ciències.
El museu té pintures, exemples de pells, esquelets i diversos espècimens d'ocells, mamífers, artròpodes i altres espècies de Turquia.

## Història

El museu va ser construït pel científic suís André Neville el 1933, que va ser nomenat cap del Departament de biologia de la facultat. Els primers objectes d'animals del museu provenien d'Alemanya, i van ser col·locats en petites sales en el departament de la facultat. Després de la mort del científic, el zoòleg Curt Kosswig va assumir el departament i va continuar recollint diferents espècies de la fauna de l'Anatòlia. Diferents tipus de mamífers, ocells, rèptils, amfibis, peixos i diversos invertebrats van ser col·locats en la mostra.
Després d'una demolició i reestructuració, els ítems van retornar al museu, el 1989, i va ser reobert al públic.

## Exposicions

El museu cobreix una àrea de 120 metres quadrats. És compost per dues seccions d'exposicions i col·leccions. Les seccions d'exposició són obertes al públic, mentre les col·leccions només ho són per investigació científica.
Hi ha prop de 2.000 animals en la col·lecció en exposició, a més d'espècies exòtiques d'altres regions mundials.
Dins aquestes exposicions hi ha algunes peces fascinants, com el lleó donat al president Celal Bayar, el 1950, quan va visitar el Pakistan, i un be de sis cames.

## Referències

* ↑ Ãœniversitesi, Ä°stanbul. «Ä°stanbul Ãœniversitesi | Tarihten GeleceÄŸe Bilim KÃ¶prÃ¼sÃ¼ - 145». www.istanbul.edu.tr. [Consulta: 24 setembre 2017].
* ↑ (en turc) Radikal.
# Marmilla

Marmilla és una regió històrica de Sardenya centre-occidental dins la província d'Oristany, que limita amb les subregions sardes de Campidano di Oristano, Barigadu, Sarcidano, Trexenta, Campidano di Cagliari i Monreale. Està delimitada a l'est i al sud pel Campidano, a nord-oest el Monte Arci, a nord dalla Jara de Gèsturi i Jara de Serri, i a l'est el riu Mannu. Té una extensió de 480 km²
Comprèn els municipis d'Albagiara, Ales, Assolo, Asuni, Baradili, Baressa, Barumini, Collinas, Curcuris, Furtei, Genuri, Gesturi, Gonnoscodina, Gonnosnò, Gonnostramatza, Las Plassas, Lunamatrona, Masullas, Mogorella, Mogoro, Morgongiori, Nureci, Pau, Pauli Arbarei, Pompu, Ruinas, Sanluri, Sardara, Segariu, Senis, Setzu, Siddi, Simala, Sini, Siris, Tuili, Turri, Ussaramanna, Usellus, Villa Sant'Antonio, Villa Verde, Villamar, Villanovaforru i Villanovafranca.

## Història

El territori fou habitat des d'antic, i en són la prova els nombrosos nurags que hi ha al territori. Dels cartaginesos hi ha la fortalesa de Santu Antine a Genoni, mentre que de l'Imperi Romà hi ha els centres de Biora (actual Serri) i Valentia (actual Nuragus).
Durant l'edat mitjana la regió va formar part del Jutjat d'Arborea (curatories de Marmilla i Part'e Alenza) i del Jutjat de Càller (curatoria de Siurgus).

## Enllaços externs

* Marmilla Arxivat 2009-06-29 a Wayback Machine. a sardegnaturismo.it
# Pastís de la Selva Negra

El pastís de la Selva Negra o simplement Selva negra (en alemany, Schwarzwälder Kirschtorte) és un pastís típic de la cuina de Baden i un dels dolços més característics de la gastronomia alemanya. Es compon de diverses capes de pa de pessic de xocolata embeguda en kirsch i intercalades amb crema de llet i cireres. És recoberta de crema xantillí, encenalls de xocolata i cireres.

## Referències

* ↑ Heizelmann (2015), s.v. "Black Forest Cake"

## Bibliografia

* Heizelmann, Ursula: "Black Forest cake" en Goldstein, Darra (ed.): The Oxford Companion to Sugar and Sweets. Oxford University Press, 2015. ISBN 9780199313624 (anglès)
# Half Japanese

Half Japanese és un grup musical de Baltimore, Maryland, EUA. Es van caracteritzar als inicis principalment pel seu ús dels instruments de forma no convencional.
El seu estil neix de l'escena punk, no wave, noise rock, lo-fi i del rock underground, desmarcant-se de qualsevol classificació i realitzant temes on la presència d'estructures musicals estàndards en la música rock era gairebé inexistent. Els seus primers discos varen capgirar l'escena pop i rock dels EUA arribant a punts on altres ni tan sols havien gosat pensar que s'hi podia arribar. Les seves lletres estan plenes de metàfores i descriuen realitats descarnades i en brut.

## Membres

* Jad Fair (guitarra elèctrica, veus)
* David Fair (guitarra elèctrica, veus)
* Gilles Reider (bateria)

## Discografia

* Half Alive (1977)
* Calling All Girls 7" (1977)
* Mono/No No 7" (1978)
* Half Gentlemen/Not Beasts (1980)
* Loud (1981)
* Spy/I know how it Feels...Bad/My Knowledge Was Wrong 7" (1981)
* Horrible (1982)
* 50 Skidillion Watts Live (1984)
* Our Solar System (1985)
* Sing No Evil (1985)
* Music To Strip By (1987) -- (1993) re-release has bonus tracks
* U.S. Teens Are Spoiled Bums 7" (1988)
* Charmed Life (1988)
* Real Cool Time/What Can I Do/Monopoly EP (1989)
* the Band That Would Be King (1989)
* We Are They Who Ache with Amorous Love (1990)
* T For Texas/Go Go Go Go 7" (1990)
* Everybody Knows, Twang 1 EP (1991)
* 4 Four Kids EP (1991)
* Eye of the Hurricane/Said and Done/U.S. Teens are Spoiled Bums/Daytona Beach EP (1991)
* Fire In the Sky (1993)
* Postcard EP (1991)
* Best Of Half Japanese (1993)
* Boo: Live in Europe 1 (1994)
* Hot (1995)
* Greatest Hits (1995)
* Best Of Half Japanese Vol. 2 (1995)
* Bone Head (1997)
* Heaven Sent (1997)
* Hello (2001)
* Overjoyed 2014)
* Perfect 2016)
* Hear the Lions Roar (2017)
* Why Not? (2018)
* Invincible (2019)

## Referències

* bio Allmusic (anglès)

## Enllaços externs

* Web Oficial de Half Japanese
# Can Costa (Castellbisbal)

Can Costa és una obra de Castellbisbal (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa pairal formada per tres cossos, essent el central el més alt. Així s'ha aprofitat per les golfes. Té planta baixa i primer pis.
Els elements més característics són les rematades de la façana: als cossos laterals, la decoració d'un frontó triangular, imita els frisos dòrics.
El cos central està acabat amb un motllurat de gola inversa decorat amb ceràmica de trencadís.

## Història

El 1917 es construeix aquest immoble sobre una antiga edificació.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Costa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 1r abril 2019].
# Blue Diamond

Blue Diamond és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2000 tenia 282 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Blue Diamond tenia 282 habitants, 118 habitatges, i 78 famílies La densitat de població era de 14,79 habitants per km².
Dels 118 habitatges en un 28,0% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,3% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 33,9% no eren unitats familiars. En el 25,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,9% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 36,2% de 45 a 64 i un 11,0% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42,9 anys. Per cada 100 dones hi havia 104,35 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,79 homes.
La renda mediana per habitatge era de 54.091 $ i la renda mediana per família de 54.432 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.604 $ mentre que les dones 47.692 $. La renda per capita de la població era de 30.479 $. Aproximadament el 15,9% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Blue Diamond». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Blue Diamond». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Los Díaz felices

Los Díaz felices és un curtmetratge espanyol dirigit el 1998 pel director malagueny Chiqui Carabante i que va comptar amb la presència de l'actriu Kiti Mánver.

## Argument

Els Díaz són una família molt feliç que viu cantant, somiant i ballant, encara que potser tot és pura aparença.

## Repartiment

* Kiti Mánver... Virtuosa Díaz
* Charo Sánchez ... Melo Díaz
* Manuel Rodríguez .. Amador Díaz
* Isabel Ramírez ... Congratulada Díaz
* Belén Lario ... Mejorada Díaz

## Premis

* Fotogramas de Plata 1998 al millor curtmetratge.
* Premi del Jurat Jove al millor curtmetratge al Festival de Cinema de Gijón (1999)
* Festival de Cine Internacional d'Ourense

## Referències

* ↑ Noche de Fotogramas, El País, 9 de març de 1999

## Enllaços externs

* Los Díaz felices a Youtube