OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guianacara owroewefi

Guianacara owroewefi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Surinam i Guaiana Francesa.

## Referències

* ↑ Kullander, S. O. & H. Nijssen 1989. The cichlids of Surinam. Teleostei: Labroidei. E. J. Brill, Leiden. Cichlids Surinam: i-xxxii + 1-256.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. (1998). "A phylogeny and classification of the South American Cichlidae (Teleostei: Perciformes)". A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.). Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre, Brasil: EDIPUCRS. pp. pp. 461-498. ISBN 978-8574300351.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Linke H, Staeck L (1994): American cichlids II: Large Cichlids. A handbook for their identification, care and breeding. Tetra Press. Alemanya. ISBN 1-56465-169-X.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gustave Le Bon

Gustave Le Bon (Nogent-le-Rotrou, 7 de maig de 1841 - París, 13 de desembre de 1931) va ser un polímat francès que va interessar-se, entre d'altres, per l'antropologia, la psicologia, la sociologia, la medicina o la física. És especialment conegut per les seves obres sobre la psicologia de masses, camp en el qual va ser un pioner.
Doctorat en medicina per la Universitat de París el 1866, mai va arribar a exercir i va optar en canvi per una carrera com a escriptor. Va enrolar-se a l'exèrcit durant la Guerra francoprussiana (1870-71) i va ser testimoni dels fets de la Comuna de París, que el van impressionar profundament. Va dedicar-se a viatjar pel món dedicant-se a l'incipient camp de l'antropologia.
Durant la dècada de 1890 va orientar-se cap a la psicologia i la sociologia i va ser pioner en la psicologia de masses, postulant que els grans grups no son simplement la suma dels seus individuals, sinó que constitueixen una entitat psicològica pròpia, anticipant el concepte d'inconscient col·lectiu. Durant aquests anys també va dedicar-se a la física, arribant a suggerir l'equivalència entre massa i energia i el naixement de l'era atòmica.
Va ser ignorat o denostat durant gran part de la seva vida a causa de les seves opinions conservadores i reaccionàries i el seu criticisme a la democràcia i el socialisme. Les seves teories van influir sobre personalitats com Theodore Roosevelt o Sigmund Freud però representen un precedent intel·lectual pel feixisme representat per Benito Mussolini o Adolf Hitler.

## Referències

* ↑ «Gustave Le Bon | French psychologist» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
# Gustave Le Gray

Gustave Le Gray (Villiers-le-Be, 1820 - El Caire, 1884) fou un investigador i fotògraf francès.

## Biografia

Com a retratista fotogràfic va obrir el seu estudi a la mateixa casa de la Rue des Capucines on més tard obriria el seu estudi Nadar. La falta d'esperit comercial i les limitacions tècniques del daguerreotip, al costat del gran èxit de Disdéri, el van fer abandonar el gènere del retrat fotogràfic per dedicar-se a altres gèneres com la fotografia de paisatge o la fotografia de viatge.
Les seves fotografies de paisatges marins van tenir un gran èxit. El resultat final era una combinació de dos negatius on el cel i l'onatge, impressionats per separat, s'unien en perfecta harmonia. El domini de la tècnica fotogràfica li va portar a obtenir grans resultats en aquest tipus de paisatges mitjançant la captació del cel i el mar en una sola presa, raó per la qual se'l considera un dels precursors de la instantània fotogràfica.
Va ser cofundador de la Societat Heliogràfica i de la Societat Francesa de Fotografia. Posteriorment va participar en la Missió Heliográfica encarregant-se de Turena i Aquitània.
A Le Gray es deuen un seguit de progressos tècnics, com ara l'ocupació del paper encerat sec o la proposta d'utilització del col·lodió humit per a un paper negatiu en el seu Tractat pràctic de la fotografia, 1849.
El 1860 va embarcar cap a Orient, assentant-se al Caire on va impartir classes de fotografia. Es desconeix si va ser enterrat al Caire o a París.
Morí el 1884, probablement al Caire.

## Referències

* ↑ Le Corre, Florence. Gustave Le Gray, a poet with a passion for excellence. Arxivat 2008-12-25 a Wayback Machine. "Translated from the catalogue Une visite au camp de Châlons sous le Second Empire: photographies de Messieurs Le Gray, Prévot..., Paris: musée de l'Armée, 1996, pp. 130-131." Retrieved September 15, 2008.
* ↑ J. Paul Getty Museum. Gustave Le Gray, Photographer. July 9 - September 29, 2002. Retrieved September 14, 2008.
# Gustau Nerín i Abad

Gustau Nerín i Abad (Barcelona, 1968) és un antropòleg i historiador especialitzat en l'estudi del colonialisme espanyol a l'Àfrica. Ha estat professor a la Universitat Nacional de Guinea Equatorial, al Centre Associat de la UNED de Bata i a la Universitat de Montpeller. Actualment és professor lector a la Universitat de Barcelona. Ha publicat, entre d'altres, Un guàrdia civil a la selva (La Campana, 2006), La guerra que vino de África (Crítica, 2005) i El imperio que nunca existió (Plaza & Janés, 2001).

## Obra publicada

* Guinea Equatorial, història en blanc i negre: dones negres i homes blancs a la Guinea Equatorial, 1843-1968. Barcelona: Empúries, 1998. ISBN 84-7596-566-0
* La guerra que vino de África. Barcelona: Crítica, 2005. ISBN 84-8432-618-7
* Picos de Europa. Barcelona: Geoestel, 2005. ISBN 84-96295-30-3
* Los ríos de España : rutas, paseos y aventuras. Barcelona: El Cobre, 2005. ISBN 84-96095-76-2
* Un guàrdia civil a la selva. Barcelona: La Campana, 2006. ISBN 978-84-95616-84-5
* La Sección Femenina de Falange en la Guinea Española, (1964-1969). Vic: CEIBA, 2007. ISBN 978-84-934314-6-4
* L'Antropòleg a l'olla. Barcelona: La Campana, 2008. ISBN 978-84-96735-11-8
* La última selva de España: antropófagos, misioneros y guardias civiles. Crónica de la conquista de los fang de la Guinea Española, 1914-1930. Madrid: Los Libros de la Catarata, 2010. ISBN 978-84-8319-487-4
* Blanc bo busca negre pobre. Barcelona: La Campana, 2011. ISBN 978-84-96735-56-9
* Traficants d'ànimes: els negrers espanyols a l'Àfrica. Barcelona: Pòrtic, 2015. ISBN 978-84-9809-348-3

## Referències

* ↑ «Els catalans posseïen moltes terres a Guinea i van tenir el monopoli d'evangelitzar la població». Ara, 16-12-2018. [Consulta: 5 febrer 2020].
* ↑ «Gustau Nerín. Facultat de Geografia i Història (UB)». [Consulta: 13 gener 2024].
* ↑ «Gustau Nerín». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
* ↑ «Entrevista amb Gustau Nerín sobre el colonialisme espanyol», 17-10-2006. [Consulta: 5 febrer 2020].
* ↑ «Entrevista amb Gustau Nerín». Vilaweb, 17-03-2011. [Consulta: 5 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Articles i més articles de Gustau Nerín a El Nacional
# Hickory (Oklahoma)

Hickory és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 87 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hickory tenia 87 habitants, 32 habitatges, i 24 famílies. La densitat de població era de 61,1 habitants per km².
Dels 32 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,8% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 25% no eren unitats familiars. En el 18,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 130,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.000 $ i la renda mediana per família de 20.893 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.125 $ mentre que les dones 13.750 $. La renda per capita de la població era de 6.932 $. Entorn del 39,1% de les famílies i el 46% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hickory». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hickory». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Gonnoscodina

Gonnoscodina (en sard, Gonnoscodina) és un municipi italià, dins de la província d'Oristany. L'any 2007 tenia 542 habitants. Es troba a la regió de Marmilla. Limita amb els municipis de Baressa, Gonnostramatza, Masullas, Siddi (VS) i Simala.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Emanuele Cauli | Centreesquerra |
# Hattstatt

Hattstatt (en alsacià Hàttschet) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 840 habitants. Limita amb Herrlisheim-près-Colmar, Gueberschwihr i Rouffach.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 612 | 649 | 671 | 691 | 721 | 784 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Jacques Felder | |

## Galeria d'imatges

* Església de Sainte-Colombe
* Casa de vinyataires de 1535
* Casa de vinyataires de 1703
# Gozo Shioda

Gozo Shioda (塩田 剛三, Shioda Gōzō, Tòquio, 5 de setembre de 1915 - 17 de juliol de 1994) va ser un mestre d'aikido, alumne de Morihei Ueshiba i fundador de l'escola Yoshinkan.

## Història

Durant la seva joventut va practicar judo i el 1932, impressionat per haver estat projectat fàcilment per Ueshiba durant una demostració d'aikido, va decidir esdevenir el seu deixeble, restant al dojo durant vuit anys en tant que uchi deshi.
El 1941 va acabar els estudis universitaris i durant la Segona Guerra Mundial va ser mobilitzat per l'exèrcit i enviat a diversos indrets, com ara Taiwan i Borneo. Així que es va acabar la guerra va tornar al Japó per a continuar amb la pràctica de l'aikido i cap a l'any 1950 va abandonar el dojo del seu mestre per tal de fer conèixer aquest art marcial a través del país.
El 1954, la "Live Extension Society of Japan" va organitzar una gran demostració d'arts marcials convidant totes les disciplines de budo, i l'aikido presentat per Shioda va fer sensació a causa de la seva eficàcia. Arran d'això, un grup de personalitats el va contactar i el va apadrinar perquè pogués crear l'associació Yoshinkai i el dojo Yoshinkan (aquest mot prové del dojo homònim del pare de Shioda).
Amb el seu estil, considerat "més dur" que el de l'aikido tradicional posant l'accent els atemis, però amb un enfocament racional i clar (els moviments es descomponen), Gozo Shioda pretenia que es poguessin comprendre, treballar i sentir millor els principis fonamentals de l'aikido. Malgrat el protagonisme donat a la pràctica, atribuïa molta importància als objectius espiritual i mental del seu mestre Ueshiba, sobretot al concepte de "Wa" (Pau), volent mostrar el seu desenvolupament i manifestació a través l'execució de les tècniques. Va dir: "La veritable força consisteix en un esperit dret però flexible i un cos temperat per una pràctica rigorosa".
Molt actiu, Gozo Shioda ensenyava cada dia i supervisava personalment l'ensenyament de la Fundació Yoshinkai. També va ser instructor, entre d'altres, de la policia de Tòquio, de les forces de l'Exèrcit de l'Aire, de la Companyia Nacional dels Ferrocarrils japonesos i de la Universitat Meiji Gakuin.
El 1961, Morihei Ueshiba li va atribuir el 9è dan, i el 1985 va rebre el 10è dan i el títol de Soke ("Gran Mestre") de la part de la Federació Internacional de Budo.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Fédération d'Aïkido Yoshinkan de France» (en francès). Arxivat de l'original el 22 de setembre 2013. [Consulta: 21 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Web de la federació japonesa
# Heinrich Gelzer

Heinrich Gelzer (Berlín, 1 de juliol de 1847 - Jena, 11 de juliol de 1906) va ser un filòleg clàssic, historiador i bizantinista alemany.
El seu fill, anomenat com ell, va ser el romanista Heinrich Gelzer i el seu pare era l'historiador suís Johann Heinrich Gelzer.

## Obra

* Sextus Julius Africanus und die byzantinische Chronographie (3 vol.)
* Georgii Cyprii Descriptio orbis romani (1890)
* Index lectionum Ienae (1892)
* Leontios' von Neapolis Leben des heiligen Johannes des Barmherzigen, Erzbischofs von Alexandrien (1893)
* Geistliches und Weltliches aus dem türkisch-griechischen Orient (1900)
* Ungedruckte und ungenügend veröffentlichte Texte der Nottiae episcopatuum. Ein Beitrag zur byzantinischen Kirchen- und Verwaltungsgeschichte (1901)
* Vom heiligen Berge und aus Makedonien. Reisebilder aus den Athosklöstern und dem Insurrektionsgebiet (1904}
* Scriptores sacri et profani ... vol. 4. Des Stephanos von Taron armenische Geschichte (1907) amb A. Burckhardt
* Byzantinische Kulturgeschichte (1909)
* Patrum nicaenorum nomina, amb Heinrich Hilgenfeld i Otto Cuntz
* Ausgewählte kleine Schriften

## Referències

* ↑ http://www.hls-dhs-dss.ch/textes/d/D27056.php
# Hinshelwood (cràter)

Hinshelwood és un cràter d'impacte situat a la cara visible de la Lluna, i l'impacte amb nom propi més pròxim al Pol Nord. Es troba entre els grans cràters Peary i Hermite, i immediatament al sud del Pol Nord.
* Localització de Hinshelwood (just sota el Pol Sud)
* Rodalies de Hinshelwood
És un cràter de forma irregular, amb una marcada protuberància en el seu costat nord. Donada la seva proximitat al Pol Nord lunar, el seu fons roman en l'ombra de forma permanent.
La denominació del cràter va ser adoptada per la UAI el 2009 en memòria del químic anglès Sir Cyril Norman Hinshelwood (1897-1967).

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Howards Grove

Howards Grove és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 2.792 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Howards Grove tenia 2.792 habitants, 1.007 habitatges, i 811 famílies. La densitat de població era de 501,4 habitants per km².
Dels 1.007 habitatges en un 40,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,5% hi vivien parelles casades, en un 5,8% dones solteres, i en un 19,4% no eren unitats familiars. En el 16,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.032 $ i la renda mediana per família de 65.243 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.444 $ mentre que les dones 26.719 $. La renda per capita de la població era de 21.913 $. Aproximadament el 2,1% de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Howards Grove» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Howards Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Howardville

Howardville és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 342 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Howardville tenia 342 habitants, 133 habitatges, i 88 famílies. La densitat de població era de 574,1 habitants per km².
Dels 133 habitatges en un 36,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 18,8% hi vivien parelles casades, en un 39,8% dones solteres, i en un 33,8% no eren unitats familiars. En el 31,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,9% tenia menys de 18 anys, un 13,2% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 17% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 69,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 9.671 $ i la renda mediana per família d'11.389 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 16.023 $. La renda per capita de la població era de 6.588 $. Entorn del 63% de les famílies i el 58,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Howardville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Howardville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Howe (cràter)

Howe és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 38,6 km de diàmetre. Porta el nom de Julia Ward Howe (1819-1910), escriptora estatunidenca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Howe». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Heterocarpha

Heterocarpha és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* H. haareri Stapf i C.E. Hubb.
* H. schiemanniana Schweick.
# Indira (cràter)

Indira és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 16,6 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim hindi, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Indira». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Hypsibarbus pierrei

Hypsibarbus pierrei és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Tailàndia fins al Vietnam i Malàisia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hypsibarbus wetmorei

Hypsibarbus wetmorei és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península de Malaca, incloent-hi els rius Maeklong, Mekong i Chao Phraya.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.