OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Photonectes gracilis

Photonectes gracilis és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 850 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia (Austràlia Occidental i Queensland), Martinica i Surinam.

## Referències

* ↑ Günther A., 1887. Report on the deep-sea fishes collected by H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Rep. Sci. Res. Voy. H.M.S. Challenger v. 22 (pt 57). i-lxv + 1-268.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Uyeno, T., K. Matsuura i E. Fujii (eds.), 1983. Fishes trawled off Suriname and French Guiana. Japan Marine Fishery Resource Research Center, Tòquio (Japó). 519 p.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Bigelow, H.B., D.M. Cohen, M.M. Dick, R.H. Gibbs, Jr., M. Grey, J.E. Morrow, Jr., L.P. Schultz i V. Walters, 1964. Fishes of the western North Atlantic. Part four. New Haven, Sears Found. Mar. Res., Yale Univ.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Phanoperla guttata

Phanoperla guttata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ Banks, 1938. Jour.Fed.Malay States Mus. 18(2):221.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1982. Syst.Entomol. 7(1):111.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2006-09-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1982: A revision of the Oriental stonefly genus Phanoperla (Plecoptera: Perlidae). Systematic Entomology, 7: 87–126.

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
# Pemba Dorjie Sherpa

Pemba Dorje és un Xerpa del Nepal que ha pujat diverses vegades a l'Everest. És conegut per tenir el rècord d'ascensió més ràpida a l'Everest, aconseguit el 21 de maig del 2004, amb 8h i 10 min i confirmat pel ministeri de turisme nepalí. Anteriorment havia pujat amb 12 hores i 45 minuts el 2003, però tres dies més tard Lakpa Gelu havia establert un nou rècord de 10 hores 56 minuts. Pemba Dorje havia reclamat el resultat, pensant que era fals, però el govern nepalès va declarar que era vàlid.

## Referències

* «Sherpa sets record Everest time». BBC News, 21-05-2004.
* «Everest speed record ruling». BBC News, 31-07-2003.
# Pere Guerau d'Armanyac

Pere Guerau de Lomanha i d'Armanyac, mort el 1241 o el 1242, fou comte d'Armanyac amb el Fesenzac de 1219 a la seva mort. Era fill de Guerau V, comte d'Armanyac (amb Fesenzac) igualment de la casa de Loamnha, branca del Fesenzaguet.
Era encara menor a la mort del seu pare i el seu oncle Arnau Bernat es va fer regent dels comtats. Va aprofitar la seva feblesa per transformar en possessió real la tutela que li havia estat confiada: certs documents el fan comte d'Armanyac. Però com que va morir sense posteritat, Pere Guerau va poder reprendre els seus béns.
Va morir sense fills i el seu germà Bernat V d'Armanyac el va succeir.
# Pere Heredero i Mayol

Pere Heredero i Mayol (Sant Andreu de Palomar, Barcelona, 20 d'agost del 1936) és un empresari i comerciant català. És el petit de sis germans. Els seus pares, Eduard i Carme, des de 1928 tiraven endavant el Petit Versailles com a negoci familiar, en el qual van col·laborar tots els germans. Després de la guerra civil i obligat pel nou règim, l'establiment va haver de castellanitzar el nom en «bar Versalles».
Durant els anys de la transició democràtica, la labor social que el Pere realitzava en el seu bar va arribar fins al punt que ell mateix pactava amb el sereno del barri els recorreguts del grup de joves que sortien a fer pintades contra la dictadura per tal que el sereno no se'ls trobés durant les rondes. Un altre bon exemple, i ja una tradició a Sant Andreu, és la celebració de «les avançades» com a festa de Cap d'Any anticipada perquè els amics que el dia 31 tenien compromisos familiars poguessin celebrar-ho junts. Fins a la seva jubilació, el Versalles ha estat l'exemple d'una manera molt especial d'entendre l'activitat comercial. El 2004 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona per la seva labor social al capdavant d'un local comercial que va convertir en referent d'un barri.
El traspàs del seu negoci quan es va jubilar el 2007 es va fer malament, i el Versalles va ser embargat amb risc de tancar definitivament el 2009. Després d'aquest temps negre, dos nous socis van reprendre el negoci i el 2015 el bar va poder celebrar el seu centennari i continua acollint els veïns del barri. El seu personatge i el disseny del seu bar van inspirar —amb totes les llibertats del gènere— el personatge de Pere Peris de la sèrie El cor de la ciutat (2000-2009).

## Referències

* ↑ Vinyes i Roig, 2007, p. 2.
* ↑ Pérez, Virtudes «Emblemàtic i viu com el Versalles». El Punt, 10-05-2009, pàg. 40.
* ↑ Medalles d'Honor de Barcelona 2004 (pdf). Barcelona: Ajuntament de Bardelona, 10 de març del 2005, p. 31 [Consulta: 24 juliol 2016]. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ Ballbona, Anna «Tanca l'històric bar Versalles». El Punt, 13-05-2009, pàg. 8.
* ↑ Gelabert, Martí «“S'ha decidit més al Versalles que a l'Ajuntament”». Ara, 23-05-2015.
* ↑ Magdaleno, Ester; Siles, Laura «El Versalles manté el seu tarannà tot i el pas del temps i el canvi de direcció» (vídeo). BTV Notícies, 30-12-2014.
* ↑ NR «El veritable bar d'en Peris». Avui, 26-06-2007.

## Bibliografia

* Vinyes i Roig, Pau. Bar Versalles, la història d'un poble (pdf), s.d, p. 4 [Consulta: 24 juliol 2016]. Arxivat 2015-05-11 a Wayback Machine.
* Vinyes i Roig, Pau; Heredero, Pere. Pere Heredero, una vida versallesca: entrevista a un andreuenc de soca-rel. Llop Roig, 2007, p. 102.
* Tarré, Jordina (Coordinació). Si el Versalles em fos contat. . Barcelona: Impremta Municipal, 2003. ISBN 84-7609-334-9.
# Pere Guerrero Torrecilla

Pere Guerrero Torrecilla (5 de juny de 1973, la Seu d'Urgell) és un esportista català. Ha competit com a canoer d'eslàlom durant els primers anys de la dècada de 1990. Va ser 28è en la competició de C-1 a les Olimpíades d'estiu de Barcelona, al Parc Olímpic del Segre de la Seu d'Urgell.
# Kaixtiliaix II

Kaixtiliaix II o Kaštiliaš II va ser rei dels cassites de Khana un estat constituït pels antics regnes deMari i Terqa).
Segons la Llista dels reis de Babilònia, va ser el successor d'Abirattaix amb el qual es desconeix el parentiu, encara que alguns historiadors diuen que era el seu germà. Va regnar probablement cap a la meitat del segle xvii aC. El va succeir Urzigurumaix.

## Referències

* ↑ Brinkman, J. A. Materials and studies for Kassite History: vol. I. Chicago: The Oriental Institute of the University of Chicago, 1976, p. 86.
# Lemmleinita-K

La lemmleinita-K és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la lemmleinita. Rep el nom en honor de Georgy Glebovich Lemmlein (Георгия Глебовича Леммлейна) (1901-1962), mineralogista i cristal·lògraf rus.

## Característiques

La lemmleinita-K és un silicat de fórmula química K₂(Ti,Nb)₂(Si₄O₁₂)(OH,O)₂·4H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, pertany a «09.CE - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 4 [Si₄O₁₂]$^8$- (vierer-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: papagoïta, verplanckita, baotita, nagashimalita, taramel·lita, titantaramel·lita, barioortojoaquinita, byelorussita-(Ce), joaquinita-(Ce), ortojoaquinita-(Ce), estronciojoaquinita, estroncioortojoaquinita, ortojoaquinita-(La), labuntsovita-Mn, nenadkevichita, korobitsynita, kuzmenkoïta-Mn, vuoriyarvita-K, tsepinita-Na, karupmøllerita-Ca, labuntsovita-Mg, labuntsovita-Fe, lemmleinita-Ba, gjerdingenita-Fe, neskevaaraïta-Fe, tsepinita-K, paratsepinita-Ba, tsepinita-Ca, alsakharovita-Zn, gjerdingenita-Mn, lepkhenelmita-Zn, tsepinita-Sr, paratsepinita-Na, paralabuntsovita-Mg, gjerdingenita-Ca, gjerdingenita-Na, gutkovaïta-Mn, kuzmenkoïta-Zn, organovaïta-Mn, organovaïta-Zn, parakuzmenkoïta-Fe, burovaïta-Ca, komarovita i natrokomarovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Koaixa, situada al mont homònim, al massís de Khibini (óblast de Múrmansk, Rússia). També ha estat descrita en altres indrets, tots ells a la mateixa óblast de Múrmansk. Aquests indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Lemmleinite-K» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 gener 2020].
# Hilshire Village

Hilshire Village és una ciutat al Comtat de Harris a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 720 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hilshire Village tenia 720 habitants, 286 habitatges, i 227 famílies. La densitat de població era de 1.029,6 habitants per km².
Dels 286 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,9% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 20,3% no eren unitats familiars. En el 17,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 2,1% entre 18 i 24, un 21,9% entre 25 i 44, un 34,3% de 45 a 60 i un 17,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 117.252 $ i la renda mediana per família de 129.025 $. Els homes tenien una renda mediana de 90.402 $ mentre que les dones 61.875 $. La renda per capita de la població era de 66.620 $. Aproximadament el 3% de les famílies i el 2,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Notes

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hilshire Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hilshire Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].

## Enllaços externs

* Hilshire Village - Lloc web oficial
* Hilshire Village, Texas de la Handbook of Texas Online
# Heterixalus

Heterixalus és un gènere de granotes de la família dels hiperòlids.

## Taxonomia

* Heterixalus alboguttatus
* Heterixalus andrakata
* Heterixalus betsileo
* Heterixalus boettgeri
* Heterixalus carbonei
* Heterixalus luteostriatus
* Heterixalus madagascariensis
* Heterixalus punctatus
* Heterixalus rutenbergi
* Heterixalus tricolor
* Heterixalus variabilis

## Referències

* IUCN (anglès)
# Dampierre-lès-Conflans

Dampierre-lès-Conflans és un municipi francès, situat al departament d'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat.
# Federació Internacional de Tennis

La Federació Internacional de Tennis (ITF) és la federació esportiva que governa el tennis, el tennis en cadira de rodes i el tennis platja. Fou fundada el 1913 amb el nom de Federació Internacional de Tennis Sobre Gespa per una dotzena de federacions nacionals. El 2016 hi estaven afiliades 211 federacions nacionals de tennis i sis federacions regionals. Organitza la Copa Davis i la Copa Fed.

## Referències

* ↑ «Davis Cup website» (en anglès).
* ↑ «Fed Cup website» (en anglès). Arxivat de l'original el 2010-10-07. [Consulta: 29 setembre 2019].
# Federació Internacional de Touch

La Federació Internacional de Touch (FIT) (en anglès: Federation of International Touch, FIT) és l'organisme que regula internacionalment la pràctica del touch rugbi des de l'any 1985.
Periòdicament organitza la Copa del Món de touch rugbi, des de 1988. Són membres de la FIT les federacions nacionals d'Alemanya, Anglaterra, Austràlia, Àustria, Bèlgica, Catalunya, Escòcia, Estats Units, Fiji, França, Gal·les, Guernsey, Hong Kong, Illes Cook, Illes Norfolk, Índia, Irlanda, Itàlia, Japó, Jersey, Líban, Malàisia, Nova Zelanda, Niue, Països Baixos, Pakistan, Papua Nova Guinea, Samoa, Singapur, Sud Àfrica, Suïssa.

## Referències

* ↑ «FIT History» (en anglès). SportingPulse.com. Arxivat de l'original el 13 gener 2010. [Consulta: 11 febrer 2014].
* ↑ «Member Nations» (en anglès). SportingPulse.com. Arxivat de l'original el 13 gener 2010. [Consulta: 11 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Federació Internacional de Touch - Lloc web oficial
# Florenci d'Urgell

* Per a altres significats, vegeu «Florenci».
Florenci d'Urgell (? — ~850) fou un religiós que ostentà el títol de bisbe d'Urgell, entre l'any 840 i l'any 850, aproximadament.
D'aquest bisbe no se'n sap quasi res, de fet, no hi ha cap escrit sobre ell. No va assistir a cap concili important ni fer res rellevant que fos escrit o arribés als nostres dies.
Se sap que l'anterior bisbe, Sisebut, morí l'any 840, pel que se suposa que el succeí immediatament. Tampoc se sap res de la seva mort, però el següent bisbe, Beat, és citat per primer cop l'any 850.

## Mencions

És mencionat en el següent escrit:
| « | Sembla, dones, que es pot afirmar que el primer terç del segle IX hi havia en el territori del bisbat d'Urgell, esglésies privades o pròpies, els amos de les quais i els seus clergues actuaven al marge de I'autoritat episcopal. De les dificultats que tenien els bisbes nouvinguts al territori per a fer valdré la seva autoritat envers els clergues alludits n'hi ha altres testimonis fefaents, així com de la pressió que alguns laics i els propis servents episcopais exercien sobre els clergues per obligarlos a entregar una part de la renta parroquial'. La tradició atribueix a Sisebut el trasllat de la catedral al vicus urgellensis des de Castellciutat, i la seva dedicació primera, quan encara sols restava mig construída {ad medietatem), al bisbe Florenci, a mig segle IX. Del traspàs de l'autoritat reial als comtes en veurem exemples ben aviat, afectant també la unitat interna de l'organització parroquial. L'exemple de la catedral i la inseguritat de l'època conduirien ben aviat als clergues a viure junts, establint canoniques, mes o menys regulars, a les parròquies majors o als districtes arxiprestals. A aqüestes comunitats de clergues els convindria també, ben aviat, conviure amb els monestirs benedictinitzats per l'esperit reformista deis Carolingis. | » |

## Referències

* ↑ «Església i poder comtal al territori d'Urgell». Treball d'investigació de la Universitat de Barcelona. [Consulta: 16 desembre 2018].
# Florenci de Carracedo

* Per a altres significats, vegeu «Florenci de Sevilla».
Florenci de Carracedo (Regne de Lleó?, ca. 1000 - San Salvador de Carracedo, 1052) fou abat del monestir benedictí de San Salvador de Carracedo (avui a Carracedo del Monasterio), a la comarca del Bierzo (Lleó). És venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Biografia

Va arribar a Carracedo en 1138 quan la infanta Sança, germana del rei Alfons VII de Lleó, cridà monjos del monestir veí de Santa María de Valverde (Corullón) per restaurar-hi la vida monàstica. Florenci fou l'abat de la nova comunitat i reconstruí i augmentà les dependències monàstiques, convertint l'abadia en la principal d'una congregació important durant el segle següent, quan s'integrà a l'Orde del Cister. Morí a Carracedo el 25 de desembre de 1152, i fou sebollit a la sala capitular del monestir.
Per la seva virtut, fou tingut per sant, i així figurava en alguns Menologis cistercencs, amb la festivitat el 10 de desembre.

## Bibliografia

* Enrique Flórez. España sagrada, theatro geographico-historico de la Iglesia de España. Madrid: D. Gabriel Ramirez, 1762. Vol. 16, p. 209-210.
# Font de Mur

La Font de Mur és una font del terme municipal de Castell de Mur, en territori del mateix castell de Mur, de l'antic municipi de Mur.
Està situada a 847 m d'altitud, a sota i al nord del camí de Miravet, uns 700 metres a l'oest-nord-oest del castell de Mur.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ferrocarfolita

La ferrocarfolita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la carfolita. Rep el nom per la seva relació amb la carfolita.

## Característiques

La ferrocarfolita és un silicat de fórmula química (Fe$^{2+}$,Mg)Al₂(Si₂O₆)(OH)₄. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ferrocarfolita pertany a «09.DB - Inosilicats amb 2 cadenes senzilles periòdiques, Si₂O₆; minerals relacionats amb el piroxens» juntament amb els següents minerals: balifolita, carfolita, magnesiocarfolita, potassiccarfolita, vanadiocarfolita, lorenzenita, lintisita, punkaruaivita, eliseevita, kukisvumita, manganokukisvumita, vinogradovita, paravinogradovita, nchwaningita, plancheïta, shattuckita, aerinita i capranicaïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Nacional d'Història Natural, a Washington DC (Estats Units), amb el número de registre: 106754.

## Formació i jaciments

Aquesta espècie va ser descrita a prtir de mostres obtingudes a les localitats de Tomata, Tamondjengi i Peleroe, totes tres a la província de Cèlebes Sud-oriental, a Indonèsia. També ha estat descrita a la República Txeca, França, Alemanya, Grècia, Espanya, Itàlia, Noruega i Oman.

## Referències

* ↑ «Ferrocarpholite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 gener 2020].
# Ferrocarril Berlín-Bagdad

El ferrocarril Berlín-Bagdad fou un projecte de via fèrria pensat pels alemanys per assegurar el comerç amb la zona de la mar Negra, Orient Mitjà i fins a l'oceà Índic. La base fou el ferrocarril Istanbul-Eskisehir, construït el 1871 i que el 1889 va caure sota control financer alemany amb el nom de «Ferrocarrils Otomans». La línia fou perllongada fins a Konya on es va crear un projecte d'irrigació, i després va arribar a Ankara el 1892. Els alemanys van obtenir concessions pel port d'Alexandretta (província de Hatay) i per la línia Bagdad-Bàssora. Quan va començar la I Guerra Mundial la línia restava sense acabar al nord de l'Iraq i a la zona de les muntanyes del Taure, i ja no es va completar.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, IX, 624, 625
# Forn lo Rejolar

El Forn lo Rejolar és un forn de Godall (Montsià) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un forn amb una estructura quadrada d'uns 4 x 4 m, cantonades reforçades amb grans blocs de paredat de pedra i la resta amb maó manual massís. A la part superior hi ha unes lloses de pedra que coronen el forn. La coberta està enfonsada i en el seu lloc hi ha una peça ondulada de fibrociment. La part frontal s'utilitza com a jardinera.

## Referències

* ↑ «Forn lo Rejolar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].

## Enllaços externs

* «Forn lo Rejolar». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Fibrodisplàsia ossificant progressiva

La fibrodisplàsia ossificant progressiva, o malaltia de Münchmeyer, és una malaltia del teixit connectiu extremament rara, en què les fibres connectives fibroses dels músculs, dels tendons i dels lligaments es converteixen en teixit ossi. És l'única malaltia descrita en què un òrgan canvia i n'esdevé un altre. És una malaltia greu i incapacitant, sense tractament disponible.
La fibrodisplàsia ossificant progressiva és causada per una mutació del gen ACVR1, la qual afecta els mecanismes de reparació de l'organisme. Açò provoca que certs teixits fibrosos s'ossifiquin, sia de manera espontània, sia com a resposta a una agressió externa. En molts casos, traumatismes petits poden provocar la fusió permanent d'articulacions, substituint els teixits danyats. Aquesta neoformació òssia, coneguda com a "ossificiació heterotòpica" finalment forma un esquelet secundari i restringeix progressivament la capacitat del pacient de moure's. L'os format com a resultat d'aquest procés és idèntic a l'os normal, però en localitzacions impròpies. Hi ha evidència que suggereix que la malaltia pot causear destrucció articular per altres mecanismes més enllà de la neoformació òssia inherent a la malaltia.
Hom ha demostrat que l'exèresi quirúrgica de les neoformacions òssies és contraproduent, perquè estimula l'organisme del pacient a "reparar" el dany provocat per l'acte quirúrgic amb la formació d'os heterotòpic addicional en la zona afectada. Malgrat que la taxa de creixement ossi pot variar, la malaltia deixa finalment immobilitzats els qui la pateixen, car l'os neoformat reemplaça la musculatura i es fusiona amb l'esquelent preexistent.

## Referències

* ↑ Kaplan, Frederick S.; Shen, Qi; Lounev, Vitali; Seemann, Petra; Groppe, Jay; Katagiri, Takenobu; Pignolo, Robert J.; Shore, Eileen M. «Skeletal metamorphosis in fibrodysplasia ossificans progressiva (FOP)». Journal of Bone and Mineral Metabolism, 26, 6, 2008, pàg. 521–530. DOI: 10.1007/s00774-008-0879-8. PMC: 3620015. PMID: 18979151.
* ↑ Pinkowski, Jen «Here's what happens when your body tissues turn to bone». National Geographic, 01-03-2019.
# Fichtelita

* Estructura de la fichtelita
La fichtelita és un mineral de la classe dels compostos orgànics. Rep el seu nom de la seva localització original a Fichtelgebirge, la seva localitat tipus.

## Característiques

La fichtelita és una substància orgànica de fórmula química C$_{19}$H$_{34}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fichtelita pertany a «10.BA - Hidrocarburs» juntament amb els següents minerals: hartita, dinita, idrialita, kratochvilita, carpathita, ravatita, simonel·lita i evenkita.

## Formació i jaciments

Se n'ha trobat en fusta de pi fossilitzada d'una torbera, i en sediments marins moderns rics en matèria orgànica. Va ser descoberta l'any 1841 a Häusellohe, Selb, a la serralada de Fichtelgebirge (Baviera, Alemanya). També ha estat descrita a Mažice (Bohèmia, República Txeca), i a dues localitats de la regió eslovaca de Žilina: a Klin, al districte de Námestovo, i a Suchá Hora, al districte de Tvrdošín.

## Referències

* ↑ «Fichtelite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 octubre 2016].
* 1 2 «Fichtelite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 31 octubre 2016].