OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Filtre el·líptic

Un filtre el·líptic o filtre de Cauer és un tipus de filtre electrònic. El seu nom es deu al matemàtic alemany Wilhelm Cauer, una de les persones que més ha contribuït al desenvolupament de la teoria de xarxes i disseny de filtres. El disseny va ser publicat a 1958, 13 anys després de la seva mort.

## Descripció

Estan dissenyats de manera que aconsegueixen estrènyer la zona de transició entre bandes i, a més, acotant l'arrissat en aquestes bandes. La diferència amb el filtre de Txebixev és que aquest només ho fa en una de les bandes.
Aquests filtres són més eficients pel fet que en minimitzar la zona de transició, davant unes mateixes restriccions aconsegueixen un menor ordre.
En canvi són els que presenten una fase menys lineal.

## Disseny

La resposta en freqüència d'un filtre passa baix el·líptic és:
$\left|H(\Omega )\right|^{2}={1 \over {1+\epsilon ^{2}\cdot R_{N}(\Omega /\Omega _{c})}}$, para $0\leq \epsilon \leq 1$
on N és l'ordre del filtre, Ωc és la freqüència de tall, Ω és la freqüència analògica complexa (Ω = JW) i RN (x) és la funció jacobiana el·líptica d'ordre N, normalment de primera classe :
$R_{N}(x)=\int _{0}^{2\pi }{\frac {1}{\sqrt {1-x^{2}\cdot \sin ^{2}{\theta }}}}d\theta$

## Altres tipus de filtres

* Filtre de Butterworth
* Filtre de Txebixev
* Filtre de Bessel

## Bibliografia

* Daniels, Richard W. Approximation Methods for Electronic Filter Design. Nova York: McGraw-Hill, 1974. ISBN 0-07-015308-6.
* Lutovac, Miroslav D.; Tosic, Dejan V.; Evans, Brian L. Filter Design for Signal Processing using MATLAB© and Mathematica©. New Jersey, USA: Prentice Hall, 2001. ISBN 0-201-36130-2.

## Referències

* ↑ UPCTERM, Terminologia Tècnica Multilingüe. UPC

## Vegeu també

* Electrònica analògica
* Filtre analògic
* Filtre electrònic
* Filtre digital

## Enllaços externs

* Vida i treball de Wilhelm Cauer (pdf) (en anglès)
# Frank L. Culbertson, Jr.

Frank Lee Culbertson Jr. (nascut el 15 de maig de 1949) és un antic astrouta de la NASA i un capità retirat de la Marina dels Estats Units. Va servir com a comandandant de l'Estació Espacial Internacional durant gairebé quatre mesos en el 2001 i va ser l'únic americà fora de la Terra durant els Atemptats de l'11 de setembre de 2001. Actualment és vicepresident responsable dels programes de vols espacials tripulats en Orbital Sciences, incloent el transport comercial a l'ISS.

## Referències

* ↑ http://www.msnbc.msn.com/id/44458317/ns/technology_and_science-space/

## Enllaços externs

* NASA biography
* Spacefacts biography
# Frankford (Missouri)

Frankford és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 351 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Frankford tenia 351 habitants, 148 habitatges, i 96 famílies. La densitat de població era de 288,3 habitants per km².
Dels 148 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 35,1% no eren unitats familiars. En el 31,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.406 $ i la renda mediana per família de 40.156 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.750 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 14.892 $. Entorn de l'11,1% de les famílies i el 13,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Frankford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Frankford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Franz (cràter)

Franz és un petit cràter d'impacte de la Lluna identificat durant la missió Apollo a l'agost de 1971 i situat a la vora oriental del Sinus Amoris, una badia que forma una prolongació cap al nord de la Mare Tranquillitatis. Es troba al sud-oest del destacat cràter Macrobius. A nord es troba el cràter més petit Carmichael, i al nord-oest apareix el diminut Theophrastus.
* Localització de Franz (centre inferior de la imatge)
* Franz amb el sol a baixa altura sobre l'horitzó. Imatge de l'Apollo 17
La vora d'aquest cràter s'ha erosionat a causa d'impactes posteriors, encara que conserva una forma generalment circular. L'interior s'ha inundat de lava, deixant només una paret interior estreta i les restes d'una vora baix. Aquesta planta té el mateix albedo que el terreny circumdant, i no és tan fosc com la superfície de la mar lunar al nord i a l'oest. Unit a l'exterior de la vora oriental apareix Proclus E, una formació de doble cràter. Proclus es troba a l'est a través del Palus Somni, el Pantà del Somni.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Francisco José Domingo de Santa Teresa

Francisco María Ugartechea Urquieta va néixer en la localitat biscaina de Markina (actual Markina- Xemein) el 23 de setembre de 1888.
Va realitzar els seus estudis musicals i eclesiàstics en el seminari carmelita de Larrea. Després de ser nomenat sacerdot, va decidir ampliar els seus estudis musicals. Al seu torn, va cursar els estudis de Filosofia a Pamplona i Vitòria-Gasteiz i els de Teologia a Vitòria-Gasteiz i Burgos. Va estudiar la música gregoriana en profunditat en l'Abadia benedictina de Solesmes (Sarthe, França).
En esclatar la Guerra Civil, va ser perseguit i empresonat durant tres anys en diferents presons espanyoles. En 1940, una vegada excarcerat, li van bandejar a Santander, on va contactar amb músics càntabres. Es va dedicar, a més d'harmonitzar les cançons d'aquesta comunitat autònoma, a revisar i editar les seves composicions anteriors. En 1967 va ser destinat a Markina, el seu poble natal, on va morir en 1980.
Va destacar per les seves capacitats per harmonitzar tant música gregoriana com a popular. Algunes de les seves obres més conegudes són:
* Missa Pastoralis
* Missa Secunda Pastoralis
* Stabat Mater

## Referències

* «Biografía». Arxivat de l'original el 2016-08-09. [Consulta: 17 juny 2016]. Biografia de Francisco José Domingo de Santa Teresa.
* «Biografía». Arxivat de l'original el 2016-08-06. [Consulta: 17 juny 2016]. Més dades biogràfiques.

## Enllaços externs

* Obres de Francisco José Domingo de Santa Teresa als fons musicals de Catalunya.
# Funció de von Mangoldt

En matemàtiques, la funció de von Mangoldt és una funció aritmètica que porta el nom del matemàtic alemany Hans von Mangoldt. És un exemple d'una funció aritmètica important que no és ni multiplicativa ni additiva.
La funció de von Mangoldt, denotada per Λ(n), es defineix com
$\Lambda (n)={\begin{cases}\log p&{\text{si }}n=p^{k}{\text{ per nombres primers }}p{\text{ i enters }}k\geq 1,\\0&{\text{altrament.}}\end{cases}}$
Els valors de Λ(n) per als nou primers nombres enters positius (és a dir, nombres naturals) són
$0,\log 2,\log 3,\log 2,\log 5,0,\log 7,\log 2,\log 3,$
que està relacionat amb (seqüència A014963 d'OEIS).
La funció de von Mangoldt té un paper important en la teoria de les sèries de Dirichlet, i en particular, la funció zeta de Riemann. Per exemple, un té
$\log \zeta (s)=\sum _{n=2}^{\infty }{\frac {\Lambda (n)}{\log(n)}}\,{\frac {1}{n^{s}}},\qquad {\text{Re}}(s)>1.$
La segona funció de Txebixov ψ (x) és la funció sumatòria de la funció de von Mangoldt:
$\psi (x)=\sum _{p^{k}\leq x}\log p=\sum _{n\leq x}\Lambda (n)\ .$

## Referències

* ↑ «von Mangoldt function | Brilliant Math & Science Wiki» (en anglès). https://brilliant.org.+[Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Weisstein, Eric W. «Mangoldt Function» (en anglès). https://mathworld.wolfram.com.+[Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Math 229: Introduction to Analytic Number Theory» (en anglès). https://people.math.harvard.edu.+[Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «summation - Von Mangoldt function» (en anglès). https://mathematica.stackexchange.com.+[Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Apostol (1976) p.246
# Fussballclub Sankt Gallen 1879

El Fussballclub Sankt Gallen 1879 és un club de futbol suís de la ciutat de Sankt Gallen.
Fundat el 1879, el Sankt Gallen és el club degà de Suïssa i el segon fundat a l'Europa continental. L'any 2008 inaugurà el nou AFG Arena, l'estadi que substituí l'estadi Espenmoos. Al llarg de la seva història ha guanyat dues lligues suisses (1904, 2000) i una Copa suïssa de futbol (1969).

## Jugadors destacats

* Charles Amoah
* Tranquillo Barnetta
* José Cardozo
* Carlos Chaile
* Willi Dürrschnabel
* Leandro Fonseca
* Ionel Gane
* Radosław Gilewicz
* Eduardo Hurtado
* Siegfried Mauerhofer
* Luiz Filho Jairo
* Everson Ratinho
* Jörg Stiel
* Marco Tardelli
* Hakan Yakın
* Iván Zamorano
* Marc Zellweger
* Marco Zwyssig
* Hugo Rubio
* Fabian Estay
* Frankie Hejduk
* Goran Ljubojević

## Referències

* ↑ «Kader» (en alemany). FC St. Gallen. fcsg.ch. Arxivat de l'original el 18 de març 2016. [Consulta: 18 desembre 2013].
* ↑ Perfil a transfermarkt.com
* ↑ Perfil a soccerway.com

## Enllaços externs

* Fussballclub Sankt Gallen 1879 - Lloc web oficial
# Fontenay-le-Comte

* Per a altres significats, vegeu «Fontenay-le-Comte (desambiguació)».
Fontenay-le-Comte és un municipi francès al departament de la Vendée de la regió del País del Loira. Fontenay pren el nom de la font reconstruïda l'any 1542 i actualment coneguda com la «fontaine des Quatre-Tias».
El 1242 Alfons de Poitiers, germà del rei Sant Lluís, va rebre el Poitou com a apanatge i Fontenay va afegir «le Comte» al seu nom.
Durant la Revolució Francesa la ciutat rebé el nom de Fontenay-le-Peuple.
Els seus habitants s'anomenen fontenaisien en llengua francesa.

## Notes

* ↑ «Historique et patrimoine».
* ↑ Notice Communale, Ldh/EHESS/Cassini - Fontenay-le-Comte (francès)
# GMAT

El GMAT (Graduate Management Admission Test) és un test d'aptitud d'anglès i una mica de matemàtiques per gestió d'empreses reconegut com a oficial als Estats Units. El GMAT es fa a distància amb ordinador i qualifica durant 5 anys l'estudiant segons la seva puntuació que va de 200 a 800 punts per accedir a estudis de graduat. El seu preu, de 2006 a 2009, ha estat $250 per tot el món.

## Innscripció i preparació

* La persona examinada es pot inscriure al GMAT de manera online o trucant a un dels centres organitzadors. Per fer un test, cal fer una cita en un dels centres d'examen.
* Existeixen ajudes per a la preparació de l'examen entre elles llibres de preparació del GMAT, cursos de preparació al GMAT (cursos presencials o online), o classes particulars.
* El cost de l'examen és $250.
* No es pot presentar a un examen de GMAT més d'una vegada en un període de 31 dies, fins i tot si es cancel·len els exàmens.

## Altres remarques

* No es permet portar calculadores en el GMAT. Els càlculs s'han de realitzar a mà.
* Els rellotges digitals que portin les persones examinades poden ser confiscats durant el test.
* Es poden trobar exàmens del GMAT per a practicar.

## Referències

* ↑ Test Fee. Take the GMAT

## Enllaços externs

* mba.com (Online test registration) (anglès)
* Graduate Management Admission Council (Manages the Graduate Management Admissions Test) (anglès)
* Beat the GMAT (Very active community of people who help each other study for the GMAT) (anglès)
* GMATix Arxivat 2013-01-12 a Wayback Machine. (La història de GMAT) (anglès)
# Frases de risc i seguretat

Les frases de risc i seguretat, també conegudes com a frases R/S, indicacions R/S, és un sistema de codis i frases de perill per a l'etiquetatge dels productes i compostos químics perillosos. Una frase de R/S d'un compost consta d'una part de risc (R) i una part de seguretat (S), cadascuna seguida per una combinació de números. Cada número correspon a una frase. La frase correspon a la combinació de lletres/números i té el mateix significat en diferents idiomes.
El 2015, les frases de risc i seguretat seran reemplaçats per indicacions de perill i consells de prudència en el curs de l'harmonització de la classificació, etiquetatge i envasat de substàncies químiques mitjançant la introducció del Sistema mundialment harmonitzat de classificació i etiquetatge de productes químics (GHS).
L'any 2015, les declaracions de risc i seguretat es van substituir per indicacions de perill i consignes de prudència en el transcurs de l'harmonització de la classificació, l'etiquetatge i l'envasament de productes químics mitjançant la introducció del ONU Sistema globalment harmonitzat de classificació i etiquetatge de productes químics (GHS).

## Exemple

El codi de declaració R/S per a l'àcid clorhídric fumant (37%):
    R: 34-37 S: 26-36-45.
Les frases corresponents en idioma anglès:
    Riscos
       R: 34 Provoca cremades
       R: 37 Irritant el sistema respiratori.
    Seguretat
       S: 26 En cas de contacte amb els ulls, esbandiu immediatament amb aigua abundant i consulteu un metge.
       S: 36 Fes servir roba de protecció adequada.
       S: 45 En cas d'accident o malestar, consulteu immediatament un metge (si és possible, mostri l'etiqueta).
Els guions separen els números de frase. No s'han de confondre amb els indicadors de rang.
    Exemple: R: 34-37 Provoca cremades, irritant el sistema respiratori.
Les barres obliques indiquen combinacions fixes de frases simples.
    Exemple: R: 36/37/38 Irritant els ulls, el sistema respiratori i la pell.
Podeu trobar informació més detallada sobre els perills i la seguretat a les fulles de dades de seguretat del material (MSDS) d'un compost.

## Vegeu també

* Llista de frases R
* Llista de frases S

## Vegeu també

* Fitxa de dades de seguretat
* Indicacions de perill del GHS
* Indicacions de precaució del GHS
* Llista de frases R
* Llista de frases S
* Pictogrames de perill del GHS
* Prevenció de riscos laborals
* Símbols de perillositat

## Enllaços externs

* Directiva 2001/59/CE de la Comissió Europea, de 6 d'agost de 2001, d'adaptació al progrés tècnic per 28a Directiva del Consell 67/548/CEE sobre l'aproximació de les disposicions legislatives, reglamentàries i administratives relatives a la classificació, envasat i etiquetatge de substàncies perilloses
* Frases de seguretat i risc químic en 23 idiomes europeus
* Llista de declaracions R/S a Sigma-Aldrich
* Institut de Salut i Protecció del Consumidor (IHCP) del Centre Comú de Recerca de la UE
# Fàbrica Punto Blanco

La Fàbrica Punto Blanco és un edifici del municipi d'Igualada (Anoia) obra de l'arquitecte Robert Terradas i Via i pertanyent a l'empresa tèxtil Industrias Valls, coneguda per la marca Punto Blanco. En els seus orígens l'edifici responia a una arquitectura racionalista. En el moment en què es va construir era una veritable innovació en l'arquitectura industrial de la ciutat. Estructuralment contraposava els volums horitzontals molt acusats amb els verticals. Amb tot, l'edifici ha anat perdent interès a mesura que se li han anat adossant noves construccions. Un detall a tenir en compte a la façana és el plafó de ceràmica que se li incorporà uns anys més tard i que és obra del pintor Joan Vila i Grau i del ceramista Jordi Aguadé i Clos (1973). Transmet una gran coherència funcional i estilística. Tota la construcció respon a un programa de fabricació específic amb àmplies sales de màquines i magatzems. És un edifici que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Punto Blanco». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Fàbrica Roca Umbert

* Aquest article fa referència a la fàbrica de Sant Feliu de Codines. Pel que fa a la de Granollers, vegeu Antiga Fàbrica Roca Umbert i Roca Umbert Fàbrica de les Arts. Pel que fa a l'empresa matriu, vegeu Roca Umbert S.A.
La fàbrica Roca Umbert és un edifici de Sant Feliu de Codines (Vallès Oriental) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un local industrial aïllat de planta rectangular, compost de soterrani, planta baixa i dues plantes. La façanes són iguals i planes, de composició simètrica, formades per una seriació de pilars amb arcs de mig punt. Els pilars tenen un valor de doble alçada i donen al conjunt un caràcter de monumentalitat.

## Història

És l'edifici industrial més gran de Sant Feliu. Havia estat una fàbrica tèxtil força important i durant molts anys ha donat feina a molta gent de la població. En la dècada dels 70 del segle xx, a causa de la greu crisi econòmica i en particular la del sector tèxtil, va haver de parar la majoria de les màquines, cosa que va deixar molta gent a l'atur. Actualment està parcialment explotada i s'hi produeixen productes tèxtils. Els plànols d'aquest edifici hom els ha atribuït a Antoni Gaudí, però això no ha estat verificat.

## Referències

* 1 2 «Fàbrica Roca Umbert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Fàbrica Rovira

La Fàbrica Rovira era un edifici del municipi d'Igualada (Anoia).

## Descripció

És una construcció industrial de principis del segle formada per una ampla nau longitudinal construïda amb pedra estucada on el més remarcable són els diferents elements estructurals que s'incorporen al conjunt, omplint-lo de varietats ritmes que donen més mobilitat al conjunt. Destaquen també les obertures amb marcs de totxo cuit i les petites torres de pedra que s'instal·len a cada extrem superior dels murs. La incorporació de nous elements estructurals i de la pedra a més a més del totxo, ens fan datar aquest edifici en una època més avançada del moviment modernista a la nostra ciutat. El sr. Roura en tornar d'Amèrica va construir la fàbrica i al costat la torre per a habitatge.

## Referències

* 1 2 «Fàbrica Rovira». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Fàbrica SAFRA

La Fàbrica SAFRA és un conjunt d'edificis de Vinaixa (Garrigues), inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història i descripció

La fàbrica de la Sociedad Anónima de Fabricación y Refinación de Aceite (SAFRA) fou construïda entre 1925 i 1930. Un dels seus iniciadors fou el senyor Bartolí, de Reus.
Recollia pinyola, que es produïa en un ample territori entre les Garrigues i el Camp de Tarragona, transportada en tren, carros i camions, per a elaborar-ne l'oli. Hi ha des de dipòsits per a rentar la pinyola a la seva arribada, la destil·leria, les premses, el forn per torrar, etc. Totes les edificacions tenen un sòcol de pedra, les parets arrebossades i en la seva part superior, pintades de blanc i la coberta de teula a quatre aigües de teula àrab. Les obertures estan totes a la zona superior de les construccions, quasi tocant les cobertes i són de llinda i rectangulars. Destaca per sobre de la resta una xemeneia a mode de torre molt elevada, de base quadrada cos poligonal feta tota de maó deixat a la vista.
Cap els anys 1956-1957, les males collites produïren el tancament de la fàbrica. A principis dels anys 1990 es digué que l'empresa Edroa comprà el complex, però no li donaren un nou ús.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fàbrica SAFRA». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* «Fàbrica SAFRA». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Fàbrica Sallarés Deu

La Fàbrica Sallarés Deu és una obra de Sabadell (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Fàbrica amb estructura de vapor, formada per quatre naus d'uns 12 metres d'ample per uns 50 metres de llarg, separades pels típics patis de drapaires i cobertes amb teulada a doble vessant. El material emprat és l'obra vista i a les façanes, aquest fa un frontó entre la cornisa i els ràfecs de la coberta. El conjunt ocupa tota una illa a l'eixampla de Gràcia.

## Referències

* ↑ «Fàbrica Sallarés Deu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Fàbrica Sallarés Deu Arxivat 2015-09-13 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament