OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Daniel Coronell

Daniel Coronell (Bogotà, 25 d'octubre de 1964) és un periodista colombià i President de la divisió d'informatius d'Univision en els Estats Units. Ha estat editor en cap dels telenotícies nacionals colombians Noticias Uno, NTC Noticias i Noticias RCN. Ha estat un periodista de televisió des del començament de la seva carrera, va ser coordinador general dels telenotícies nacionals Noticiero de las 7 i Telenoticiero del Mediodía, editor del telenotícies nacional Noticiero Nacional i editor en cap dels programes de televisió Protagonista i Magazín 7:30.
Coronell es va graduar a l'institut del Colegio Mayor de Nuestra Señora del Rosario a Bogotà i es va especialitzar en periodisme a la Universidad Externado de Colòmbia.
També escriu una columna d'opinió per la revista de notícies setmanal «Semana». Ha ensenyat a les universitats Javeriana i Externado de Colòmbia i actualment és un membre del professorat del Master de Periodisme a la Universidad de los Andes. És un col·laborador de recerca sènior a la Universitat Stanford i visitant sènior becari a la Universitat de Califòrnia a Berkeley.

## Premis

A Coronell se li ha atorgat el Premi Nacional de Periodisme Simón Bolívar en sis ocasions:
* 1987: Millor Crònica de televisió
* 1989: Millor Informe Periodístic
* 1992: Millor Informe Cultural
* 2007: Millor Columna d'Opinió
* 2008: Millor Seguiment de Notícia de televisió i Millor Informe d'investigació per televisió
El 2009 se li va concedir el premi al millor reportatge d'investigació de televisió que dona la Fundación Nuevo Periodismo Iberoamericano - Cemex, per «Un crimen casi perfecto» juntament amb un equip de periodistes de Noticias Uno. El programa va ser retransmès el 2007. L'any 2009, fou guardonat amb el Premi Oxfam Novib/PEN per la llibertat d'expressió.

## Referències

* ↑ «Daniel Coronell, nuevo presidente de la división de informativos de Univision». La Vanguardia, 09-03-2016 [Consulta: 3 juny 2016].
* ↑ «Irakli Kakabadze among the recipients of the Oxfam Novib/PEN Award». ICORN, 01-11-2009. Arxivat de l'original el 20 abril 2012.

## Enllaços externs

* Daniel Coronell columna a la Revista Semana Arxivat 2008-03-25 a Wayback Machine.
* Daniel Coronell forçat per deixar el país a causa d'amenaces Arxivat 2005-10-25 a Wayback Machine.
* "Força deixo que quedar silenciós"
* web Daniel Coronell
# Antil·lis de muntanya

L'antil·lis de muntanya (Anthyllis montana), és una espècie de planta amb flors de la família de les fabàcies.
Addicionalment pot rebre el nom de botja de muntanya.

## Descripció

Arriba a fer 30 cm d'alt i 60 cm d'amplada, és una mata. Té les fulles compostes dividides en molts folíols, les flors són blanques, rosades o porpres i floreix a la primavera i a l'estiu.

## Distribució

És planta nadiua de les muntanyes del sud d'Europa, incloent els Països Catalans, dels Alps i d'Algèria.

## Taxonomia
### Subespècies

Se'n reconeixen dues subespècies:
* Anthyllis montana subsp. jacquinii (Rchb.f.) Rohlena
* Anthyllis montana subsp. montana

### Sinònims

En nom d'aquesta espècie té tres sinònims:
* Barba-jovis montana (L.) Moench
* Pogonitis montana (L.) Fourr.
* Vulneraria montana (L.) Scop.

## Usos

En jardineria es fa servir en els jardins alpins o en els de rocalla. El cultivar 'Rubra' ha guanyat el premi de la Royal Horticultural Society, Award of Garden Merit.

## Referències

* 1 2 «Anthyllis montana». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 24 abril 2022].
* 1 2 3 4 «Anthyllis montana» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 24 abril 2022].
* ↑ RHS A-Z encyclopedia of garden plants. United Kingdom: Dorling Kindersley, 2008, p. 1136. ISBN 1405332964.
* ↑ «NCBI - Anthyllis montana». [Consulta: 27 maig 2013].
* ↑ «RHS Plant Selector - Anthyllis montana 'Rubra'». [Consulta: 27 maig 2013].
* Pink, A.. Gardening for the Million.. Project Gutenberg Literary Archive Foundation, 2004.

## Enllaços externs

* Anthyllis montana (Missouri Botanical Garden).
* Anthyllis montana.
# Turó ratllat africà

El turó ratllat africà (Ictonyx striatus) és un mustèlid originari de les sabanes de l'Àfrica del Sud i de l'Oest. S'assembla molt a la mofeta ratllada, però no són espècies gaire properes.
El turó ratllat africà és un carnívor solitari que surt de nit a caçar ocells, ratolins, insectes grans i rèptils petits. Pot alliberar un líquid pudent de les glàndules anals per a foragitar els depredadors potencials.

## Referències

Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Tresor de Berthouville

El tresor de Berthouville és una col·lecció d'objectes romans que va descobrir casualment l'any 1830 un llaurador de la comuna de Berthouville, localitat situada en Normandia.
El tresor comprèn un centenar de peces de plata, i algunes d'aquestes figuren entre les obres mestres de la torèutica antiga. Algunes d'aquestes peces tenen inscripcions votives. En una es llegeix que Quint Domici Tut la dedica al déu Mercuri, que es pot datar a mitjans del segle i. Altres inscripcions porten els noms de Propertus Secundus, Lucia Lupula, Merius Canetus Epaticus i del llibert Elius Eutychus. Segurament formava part del tresor d'un temple gal·loromà situat al país dels lexovis.
Es conserva al Departament de les monedes, medalles i antiguitats de la Biblioteca nacional de França.

## Notes

* ↑ Segons la GEC, la torèutica és una activitat artística que consisteix en esculpir i cisellar metalls, generalment nobles, sobre objectes d'ús decoratiu

## Referències

* ↑ Le Prévost, August. Mémoire sur la collection de vases antiques trouvée, en mars 1830, à Berthouville. Caen: Chalopin, 1832, p. 10-15.
* ↑ Dondin-Payre, Monique (ed.). Sanctuaires, pratiques cultuelles et territoires civiques de l'Occident romain. Brussel·les: Livre Timperman, 2006. ISBN 9789077723456.
# Aulus Grani

Aulus Grani (llatí: Aulus Granius) va ser un cavaller romà nascut a Puteoli, i que vivia a Roma al segle i aC. Formava part de la gens Grània, una gens romana d'origen plebeu.
Va participar en la Segona guerra civil romana al costat de Juli Cèsar i l'any 48 aC va ser capturat i executat pels pompeians a Dirràquium. Juli Cèsar en fa menció a la seva obra sobre la guerra civil.

## Referències

* ↑ Juli Cèsar. Comentaris de la Guerra Civil III,71
# Onizuka (cràter)

Onizuka és un petit cràter d'impacte lunar que es troba dins de l'anell interior de la plana emmurallada del cràter Apol·lo. La porció central d'Apol·lo és coberta per lava basàltica de color fosc, i Onizuka es troba a la vora sud d'aquesta plana. Al sud-est d'Onizuka hi ha el cràter Borman, i a l'oest-sud-oest Chaffee.
Onizuka és un cràter circular amb forma de bol, amb una vora afilada. Les parets interiors són pendents simples que descendeixen fins al sòl interior, tot i que en algunes zones s'apilen roques despreses al peu dels talusos. Presenta un petit cim central al punt mitjà del sòl interior. Una fina esquerda que comença a la vora nord d'Onizuka travessa el sòl d'Apol·lo cap a l'est al llarg d'una distància considerable.

## Vegeu també

* Annex: cràters de la Lluna.
* Selenografia.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# Còlit de Botta

El còlit de Botta (Oenanthe bottae) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) que habita zones altes amb herba al sud-oest d'Aràbia, Iemen i les terres altes d'Etiòpia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
És conegut en diverses llengües com "còlit de pit roig" (Anglès: Red-breasted Wheatear. Francès: Traquet à poitrine rousse).

## Taxonomia

Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), el còlit pit-rogenc, una subespècie del còlit de Botta (O. bottae frenata) tindria la categoria d'espècie (O. frenata). Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.1, gener 2022), el consideren encara una subespècie del còlit de Botta (Oenanthe bottae frenata).

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «còlit de Botta». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 20 gener 2021].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 712. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Buff-rumped Wheatear. Oenanthe moesta» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 12.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2022. [Consulta: 16 gener 2022].
# David Coromina i Pararols

David Coromina i Pararols és un futbolista català, nascut a Santa Pau el 9 de setembre de 1974. Ocupa la posició de defensa.

## Trajectòria

Comença a destacar als filials del Barça, arribant a disputar sis partits de Segona Divisió amb el FC Barcelona B (96/97). A la campanya 97/98 milita al Nàstic de Tarragona i a l'any següent, recala al Palamós CF, amb qui juga a Segona B i Tercera.
L'equip català és adquirit per l'empresari Dmitri Píterman. En Píterman deixa el Palamós per passar a dirigir el Racing de Santander el 2002, i s'enduu amb ell l'entrenador i diversos jugadors del conjunt blau-i-or, entre ells en Coromina. Eixa temporada, el defensa debuta a primera divisió, tot jugant 16 partits. A la temporada següent en juga d'altres 14.
La temporada 04/05 passa al Deportivo Alavés, on també hi ha en Píterman. Amb el conjunt basc hi milita durant quatre temporades, una d'elles a la màxima categoria. És titular a l'Alavés, amb qui suma més de 100 partits. El 2008 deixa l'Alavés, sense fitxar per altre equip.

## Biografia

Es va casar amb Patrícia Bataller. Fa de flequer al forn 'Bataller' d'Hostalets d'en Bas.

## Referències

* ↑ Estéban Bochaca, Ramon «Can Bataller». Les garrotxes. Editorial Les Gavarres, 28, pàg. 42-43.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Homer (Nebraska)

Homer és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 590 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Homer tenia 590 habitants, 211 habitatges, i 163 famílies. La densitat de població era de 599,5 habitants per km².
Dels 211 habitatges en un 38,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,7% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 22,7% no eren unitats familiars. En el 18,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,2% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.500 $ i la renda mediana per família de 51.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.667 $ mentre que les dones 22.426 $. La renda per capita de la població era de 17.361 $. Aproximadament el 6,2% de les famílies i el 8,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Homer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Homer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Artemi Aiguader i Miró

Artemi Aiguader i Miró (la grafia familiar era Aguadé) (Reus, 1889 - Mèxic, 1946) fou un polític català, germà de Jaume Aiguader i Miró.
El 1917 va ser elegit regidor a l'ajuntament de Reus pel Centre Republicà Catalanista. Va exercir accidentalment l'alcaldia de la ciutat el 1918, i reinstaurà el repartiment gratuït entre la mainada de coques amb cireres per la festa de Corpus. El 1922 ingressà a Estat Català, que posteriorment cofundaria ERC.
El 1931 fou director de Correus i el 1933 era sots-delegat del Govern de la República a la Companyia Transmediterrània. Quan esclatà la Guerra civil espanyola fou membre del Comitè de Milícies Antifeixistes de Catalunya. Va ser conseller de Seguretat Interior al govern Companys des del 16 d'abril de 1936 fins al 5 de maig de 1937. Precisament durant els fets de maig de 1937 va tenir una actuació controvertida, i els militants del Partit Obrer d'Unificació Marxista (POUM) l'acusaren de passivitat en el segrest d'Andreu Nin i Pérez.
El 1939 va marxar a l'exili a França i posteriorment a Mèxic on va morir el 1946.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 37.

## Enllaços externs

* Artemi Aiguader Miró a memoriaesquerra.cat
# Turček

Turček és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1371.

## Referències

* ↑ «Žilinský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «O obci :: Obec Turček». [Consulta: 21 desembre 2021].
# Triquetrum

El triquetrum -del llatí tri ("tres") i quetrum ("cantonades") - era el nom medieval d'un antic instrument astronòmic descrit per Ptolemeu en el seu Almagest i que va emprar per a determinar l'altura de cossos celestes. Ptolemeu en diu "instrument paraláctic" i sembla que el va emprar per poder determinar la distància zenital i la paral·laxi de la Lluna.

## Característiques

Complia amb la mateixa funció que el astrolabi però va ser dissenyat amb l'objectiu de mesurar els graus amb més exactitud. Consistia en un pal vertical amb un regle graduat i dos braços pivotants units per frontisses als dos extrems, el braç de dalt amb un espill. Els dos braços estaven units entre els seus extrems de manera que poguessin lliscar l'un sobre l'altre. Quan l'observador alineava l'objecte celeste amb la mira del braç superior el braç inferior canviava el seu angle. La lectura de la mesura sobre el regle, en combinació amb l'altura vertical, donava la distància azimutal o, alternativament, l'altitud de l'objecte celeste.
El triquetrum va ser l'instrument astronòmic més popular fins a la invenció del telescopi, per l'avantatge que tenia sobre l'astrolabi a l'hora de mesurar els angles. Copèrnic descriu el seu ús en el llibre quart de De revolutionibus orbium coelestium sota la capçalera de " Instrumenti parallactici constructio ". També va ser usat per Tycho Brahe.

## Aplicacions

El triquetrum ha estat un exemple de l'ús de les matemàtiques en la vida real, ja que ha estat aplicat en diferents ocasions per determinar algunes dades d'interès, com: la distància zenital i la paral·laxi de la Lluna o fins i tot per a la construcció d'un important símbol arquitectònic, l'Alhambra de Granada; en la que s'utilitzà en els enrajolats que hi ha al Patis dels Lleons.

## Referències

* ↑ Kelley, D., Milone, E., (2005), Exploring Ancient Skies: An Encyclopedic Survey of Archaeoastronomy, pages 77-79. Birkhäuser.
* 1 2 Gassendi, P., Thill, O., (2002) The Life of Copernicus (1473-1543), pages 118-120. Xulon Press.
* ↑ Krebs, R., (2004), groundbreaking Scientific Experiments, Inventions, and Discoveries of the Middle Ages and the Renaissance , page 225. Greenwood Publishing Group.
* ↑ Nicolaus Copernicus. Nicolai Copernici Torunensis De revolutionibus orbium coelestium libri sex: accedit G. Joachimi Rhetici narratio prima, cum Copernici nonnulis scriptis minoribus nunc primum collectis, ejusque vita. S. Strabski, 1854, p. 290–.
* ↑ Christianson, J., (2000), On Tycho 's Island: Tycho Brahe and His Assistants, 1570-1601' ', pages 73 -75. Cambridge University Press.

## Vegeu també

* Sextant
# Arcanàctides

Arcanàctides o dinastia Arcanactida (en grec antic Αρχαιανακτίδαι) al Bòsfor, sorgida de la unió de diverses ciutats gregues probablement per defensar-se dels atacs d'algunes tribus escites cap a l'any 502 aC. Arcànax (en grec antic Αρχαιάναξ) va ser el fundador de la dinastia. Hauria estat elegit rei per acord general i governà almenys vint anys. L'esmenta Heròdot.
Consten els nom de quatre reis de la dinastia, el mateix Arcànax que haurien estat arconts hereditaris successius de Panticapea. El 438 aC una dinastia probablement d'origen traci, els Espartòquides, la va substituir.

## Referències

* 1 2 Diodor de Sicília. Bibliotheca historica, XII, 31,1
* ↑ Heròdot. Històries, IV, 48
# Oliver Zaugg

Oliver Zaugg (Lachen, cantó de Schwyz, 9 de maig de 1981) és un ciclista suís, professional des del 2004 fins al 2016.
En el seu palmarès com a professional sols hi ha una victòria individual, però de primeríssim nivell, la Volta a Llombardia de 2011, després d'efectuar un atac en la darrera ascensió de la cursa.

## Palmarès

* 2011
** 1r a la Volta a Llombardia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2004. 47è de la classificació general
* 2005. No surt (12a etapa)
* 2007. abandon (14a etapa)
* 2011. No surt (5a etapa) després de la mort de Wouter Weylandt
* 2012. 56è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2007. 15è de la classificació general
* 2008. 11è de la classificació general
* 2009. 70è de la classificació general
* 2010. 51è de la classificació general
* 2011. No surt (18a etapa)
* 2013. 37è de la classificació general
* 2014. 23è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Gana Zaugg; 'Purito' acaba tercero» (en castellà). marca.com, 15-10-2011. [Consulta: 16 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Còlob de crinera occidental

El còlob de crinera occidental (Colobus polykomos) és una espècie de mico del Vell Món que viu en selves de plana i de muntanya, en una regió que s'estén entre Gàmbia i la Costa d'Ivori (Àfrica). El seu aliment principal són les fulles, però també s'alimenta de fruits i flors. És arborícola però s'alimenta principalment a terra. Viu en grups petits que es componen de tres o quatre femelles i entre un i tres mascles, juntament amb les seves cries. Aquests grups mantenen les distàncies gràcies a crides territorials.
# Cèl·lula Vero

Les cèl·lules Vero són un llinatge de cèl·lules usades en cultius cel·lulars. El llinatge "Vero" es va aïllar de les cèl·lules epitelials dels ronyons extretes de la mona verda (Chlorocebus sp.; abans anomenat Cercopithecus aethiops, aquest grup de micos s'ha dividit en diverses espècies diferents). El llinatge va ser desenvolupat el 27 de març de 1962 per Yasumura i Kawakita a la Universitat de Chiba (Chiba, Japó). La línia cel·lular original es va anomenar "Vero" per la combinació de dos termes en esperanto verda reno, que volen dir "ronyó verd", tenint en compte que l'acrònim resultant, vero, significa "veritat" en esperanto.

## Referències

* ↑ History and Characterization of the Vero Cell Line -- A Report prepared by CDR Rebecca Sheets, Ph.D., USPHS CBER/OVRR/DVRPA/VVB for the Vaccines and Related Biological Products Advisory Committee Meeting to be held on May 12, 2000 OPEN SESSION www.fda.gov pdf
* ↑ «The research for the SV40 by means of tissue culture technique». Nippon Rinsho, 21, 6, 1963, pàg. 1201–1219.
* ↑ Shimizu B. Manual of selected cultured cell lines for bioscience and biotechnology (en japanese). Tòquio: Kyoritsu Shuppan, 1993, p. 299–300. ISBN 978-4-320-05386-1.
# Heraclea del Latmos

Heraclea del Latmos (grec antic: Ἡράκλεια πρὸς Λάτμῳ) era una ciutat en els límits entre Cària i Jònia, situada al peu de la part occidental del Latmos, i al golf Làtmic.
Era al sud-est de Milet i al sud-oest d'Amízon, i va ser una ciutat de poca importància. De vegades se la designava només amb el nom de Latmus. A la seva rodalia hi havia una cova amb la tomba d'Endimió, segons diuen Escílax de Carianda, Estrabó, Plini el Vell i altres. Encara queden les ruïnes de la ciutat a la vora de l'actual llac Baffi, probablement sorgit d'una part del golf Làtmic, i format pels sediments del riu Meandre.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «2. Heracleia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 10 gener 2021].
# Anàlisi bivariada

L'anàlisi bivariada és una de les formes més simples de l'anàlisi quantitativa (estadística). Es tracta de l'anàlisi de dues variables (es denoten com a X, Y), amb el propòsit de determinar la relació empírica entre elles. Per veure si les variables estan relacionades entre si, és comú mesurar com aquestes dues variables canvien al mateix temps (vegeu també la covariància).
L'anàlisi bivariada pot ser útil per a provar les hipòtesis simples d'associació i de la causalitat - comprovar en quina mesura es fa més fàcil conèixer i predir el valor de la variable dependent, si coneixem el valor d'un cas en la variable independent (vegeu també la correlació).
L'anàlisi bivariada es pot contrastar amb l'anàlisi univariada en què només s'analitza una variable. A més, el propòsit d'una anàlisi univariada és descriptiu. La comparació de subgrups - l'anàlisi descriptiva de dues variables - de vegades pot ser vista com una forma molt senzilla d'anàlisi bivariable (o l'anàlisi univariada ampliada a dues variables). El principal punt de diferenciació entre l'anàlisi univariada i bivariada, a més de buscar en més d'una variable, és que el propòsit d'una anàlisi bivariada va més enllà d'una simple descripció: és l'anàlisi de la relació entre les dues variables.