OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gashadokuro

El gashadokuro (がしゃ髑髏, literalment "esquelet famolenc", també conegut com Odokuro, literalment "esquelet gegant") és una criatura mítica de la mitologia japonesa.

## Descripció

Els gashadokuro són esperits que prenen la forma d'esquelets gegants i són quinze vegades més alts que una persona mitjana, suposadament creats a partir dels ossos acumulats de persones que van morir de gana o en batalla, sense ser enterrats. Aquests yokai deambulen després de la mitjanit, agafant viatgers solitaris i mossegant-los el cap per beure la seva sang. Hi ha una manera de saber de la proximitat, ja que la víctima sentiria el so d'un fort brunzit a l'orella. Es diu que els gashadokuro tenen els poders d'invisibilitat i indestructibilitat, tot i que els encanteris xintoistes te'n protegeixen. La tradició nipona indica que les ànimes d'aquestes persones, incapaces de transcendir el pla espiritual, reneixen al món com a fantasmes famolencs que viuen en l'etern desig d'allò que mai no van tenir. Per ser part d'un gashadokuro, una persona ha d'haver mort amb ira i dolor al seu cor, energia que roman fins i tot un llarg temps després que la seva carn ha desaparegut del seu cos. Diuen les llegendes que a la mà dreta porta una campaneta i que inconscientment la va fent sonar, l'única forma de fugir d'un atac d'aquest yokai és escoltant la campaneta i amagar-te on no et pugui veure.

## En la cultura moderna

El gashadokuro és un yokai que va aparèixer per primera vegada en forma impresa a la segona meitat del segle xx. Va ser creat pels autors de les revistes shonen publicades des de 1960–1970 i va il·lustrar enciclopèdies yōkai. L'estrany thriller de Shigeaki Yamauchi, Obres completes 2: Monstres del món (Akita Shoten, 1968) va compilar articles sobre yōkais de Saitō Ryokuu. Alhora, també va ser recollit per Shigeru Mizuki i Satō Aribumi, i des de la seva introducció, el gashadokuro es va fer més conegut des de 1980 en endavant.
La il·lustració a l'enciclopèdia il·lustrada del japonès yōkai d'Arabumi (1972) i la il·lustració de Mizuki basen l'aparició del gashadokuro a l'esquelet gegant en la impressió d'ukiyo-e d'Utagawa Kuniyoshi, la Bruixa Takiyasha i l'Espectre de l'Esquelet. No té connexió directa amb el gashadokuro, però es diu que va influir en les representacions modernes. La impressió de Kuniyoshi va ser encarregada en el període Edo per Santō Kyōden per a un yomihon, que representa una escena en què la filla de Taira no Masakado, Takiyasha-hime, convoca a un esquelet yōkai per atacar el samurai Ooya Tarou Mitsukuni. Encara que originalment es va descriure com molts esquelets de mida natural, Kuniyoshi ho va descriure com un únic esquelet gegant, com és característic del seu treball.

## Referències

* ↑ Vampire Universe. Kensington Publishing Corporation, 2006, p. https://books.google.cat/books/about/Vampire_Universe.html?id=6h17h23zo1AC&redir_esc=y. ISBN 0806528133, 9780806528137.
* ↑ pensante, El. «Gashadokuro: la leyenda de los esqueletos gigantes – El pensante» (en castellà). [Consulta: 10 maig 2019].
# Amàlia, Amèlia i Emília

Amàlia, Amèlia i Emília és una comèdia en tres actes, original de Lluís Elias, estrenada al teatre Novetats de Barcelona, el 15 de novembre de 1935, per la companyia de Nicolau-Martori.

## Repartiment de l'estrena

* Amàlia: Mercè Nicolau.
* Amèlia: Teresa Pujol.
* Emília: Dolors Carnicero
* Ketty: Pepeta Fornés.
* Senyora Cabot: Elvira Fremont.
* Sor Teresa: Isabel Pujol.
* Cisqueta: Matilde Xatart.
* Andreu: Lluís Teixidor.
* Llorenç: Joan Fornaguera.
* Jesús: Pere Ventayols.
* Eusebi: Avel·lí Galceran
* Ramon Matarrodona: Joan Serrat.
* Senyor Costa: Antoni Martí.
* Eduard Gold: Llorenç Duran.
* Direcció: Enric Giménez.

## Referències

* ↑ Foguet i Boreu, Francesc. Teatre, guerra i revolució: Barcelona, 1936-1939. L'Abadia de Montserrat, 2005, p. 354. ISBN 9788484157236.
# François Neuville

François Neuville (Mons-Crotteux, província de Lieja, 20 de novembre de 1912 - Dadizele, Moorslede, 12 d'abril de 1986) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1935 i 1949. Durant la seva carrera esportiva aconseguí una quarantena de victòries, moltes d'elles en pista. En carretera destaquen la general de la Volta a Bèlgica de 1938 i una victòria d'etapa al Tour de França del mateix any.

## Palmarès

* 1938
** 1r de la Volta a Bèlgica i vencedor d'una etapa
** 1r a Hollogne-aux-Pierres
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1939
** Campió de VC Jameppe
* 1942
** 1r del Circuit de França i vencedor d'una etapa
* 1943
** Campió provincial de clubs
* 1946
** 1r del Gran Premi de la Basse-Sambre
* 1947
** Campió provincial de clubs
** 1r del Critèrium de Namur

### Tour de França

* 1935. Abandona (9a etapa)
* 1936. 19è de la classificació general
* 1938. 17è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1935. 27è de la classificació general

## Referències

* ↑ «NEUVILLE François». [Consulta: 21 setembre 2024].
* ↑ «Palmarès de François Neuville (Bel)». [Consulta: 21 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès de François Neuvill (francès)
# Arbúzovka (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Arbúzovka».
Arbúzovka (en rus: Арбузовка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 531 habitants. Pertany al districte municipal d'Ivantéievka.

## Referències

* ↑ Plantilla:Книга
* ↑ Plantilla:Книга
* ↑ «Топографические карты СССР N-39 (В) 1:100000. Самарская область.». Arxivat de l'original el 2018-01-15.
# Garcia de Mèdici

Garcia de Mèdici (en italià: Garzia de' Medici) (Florència, Ducat de Florència 1547 - Livorno, 6 de desembre 1562) fou un membre de la família Mèdici.

## Orígens familiars

Va néixer el 5 de juliol de 1547 a la ciutat de Florència sent fill del duc Cosme I de Mèdici i Elionor de Toledo. Fou net per línia paterna de Giovanni dalle Bande Nere i Maria Salviati, i per línia materna de Pedro Álvarez de Toledo y Zúñiga i de la marquesa de Villafranca Juana Osorio y Pimentel.
Fou germà, entre d'altres, dels Grans Ducs Francesc I i Ferran I de Mèdici; d'Isabella de Mèdici, casada amb Paolo Giordano I Orsini; de Maria de Mèdici; el cardenal Joan de Mèdici; i de Lucrècia de Mèdici, casada amb Alfons II d'Este.

## Vida

Morí de malària a la ciutat de Livorno el 12 de desembre de 1562 pocs dies després que ho fes el seu germà, el cardenal Joan de Mèdici, i pocs dies abans que ho fes la seva mare.

## Referències

* ↑ (anglès) The Tragedies of the Medici Arxivat 2007-12-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* http://genealogy.euweb.cz/italy/medici3.html (anglès)
# Fortí del Fanal

El Fort, Reducte o Fortí del Fanal de Portvendres pertany al terme comunal de Portvendres, de la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord.
Està situat a prop al nord-est de la vila de Portvendres, a ponent de l'entrada del port, de la qual servia de defensa.

## Història

El Fort, Fortí o Reducte del Fanal forma part de les nombroses obres dutes a terme per Vauban entre els anys 1673 i 1700 per tal d'assegurar la defensa del port de Portvendres. Un far de llum verda situat a estribord marca l'entrada del port. El llum del far tenia el 1780 un abast de més de cinc llegües.
L'edifici del segle xvii està inscrit com a Monument històric francès des del 1933.
El monument és propietat de l'estat. Forma part del cens d'immobles Monuments Històrics com a fortificació.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «123 - Portvendres». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Portvendres». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ El Fortí del Fanal en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Fabricio Cardenas, Vieux papiers des Pyrénées-Orientales, Promotion de Port-Vendres en 1780 , 1er novembre 2014
* ↑ Redoute du Fanal, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Portvendres Arxivat 2012-07-23 a Wayback Machine.
# Lluís Pastrana i Icart

Lluís-Ignasi Pastrana i Icart és un activista social, objector de consciència i insubmís vinculat al moviment antimilitarista i pacifista des de l'any 1973. També és doctor en Dret Penal per la Universitat de Barcelona (UB) i professor de Dret Penal i Penitenciari de la Universitat Rovira i Virgili i de la UB.
A més, és impulsor del col·lectiu «Silenci, rebel·leu-vos» en pro de la desobediència civil i la lluita no-violenta i que interpel·la jutges, fiscals i policies perquè actuïn contra les violacions de drets fonamentals dels seus companys de professió. El col·lectiu va encapçalar una campanya de protesta durant quatre mesos davant del Tribunal Suprem de Madrid durant el judici al procés independentista català, i que abans s'havia portat a terme a les portes de la parròquia de Sant Pau de Tarragona amb el lema «Silenci contra la repressió, per la llibertat. Rebel·leu-vos contra la injustícia».
L'any 2021, va ser acusat d'un presumpte «delicte d'injúries greus amb publicitat comès contra funcionaris públics», arran de la denúncia d'un agent dels mossos d'Esquadra que patrullava per la zona, per una pancarta que va penjar en un balcó amb el lema «Mossos sou escòria, fora del cos, ja!». Segons el seu advocat, Benet Salellas, la seva motivació no era d'«ofendre o humiliar» ningú, sinó d'expressar «una opinió». Per tot plegat, van demanar que s'arxivés el cas.

## Referències

* ↑ Oca, Jonathan. «La porra pica però el que fa més mal és veure les cares de les bèsties quan l'utilitzen». NacióTarragona, 12-10-2019. [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ «Ana Pastor ordena retirar del Congrés els cartells dels tarragonins que es manifesten en silenci». NacióTarragona, 19-12-2018. [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ «Lluís Pastrana, portaveu del col·lectiu "Silenci, rebel·leu-vos", fa balanç del moviment en el seu primer aniversari». TV3, 11-06-2019. [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ Alsedo, Quico. «El 'procés' callejero de Lluís Pastrana: 60 días en 'Madrit' a las puertas del Supremo» (en castellà). El Mundo, 06-04-2019. [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ «Els agents m'han arrossegat per fer-me sortir de la parròquia». NacióTarragona, 22-11-2018. [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ Llauradó, Josep Maria. «Declara davant dels jutjats Lluís Pastrana per presumptes injúries contra els Mossos». NacióTarragona, 22-06-2021. [Consulta: 23 juny 2021].
# Lluís Pellicer i Coma

Lluís Pellicer i Coma (Solsona, 29 de setembre de 1931 - Màlaga, 15 de maig de 2018) fou un futbolista català de la dècada de 1950.

## Trajectòria

Jugava de mig i defensa. Començà la seva trajectòria al CF Solsona. Passà a l'equip amateur del Futbol Club Barcelona, club amb el qual es proclamà campió d'Espanya. L'any 1950 fitxà per la Unió Esportiva Lleida, on jugà durant cinc temporades, una d'elles a primera divisió. Fitxà per l'Hèrcules CF la temporada 1955-56 amb qui baixà de primera a segona divisió, essent cedit a final de temporada a la Balompédica Linense. Tot seguit milità quatre temporades en l'Sporting de Gijón, assolint un ascens a primera divisió i un descens a segona. Acabà la seva carrera al CD Málaga durant dues temporades, amb un ascens a primera, i una temporada al Melilla CF.

## Notes

* ↑ Algunes fonts situen la data de naixement en el 19 de setembre de 1930.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Lluís Pellicer i Coma». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 6 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 4 5 «Pellicer». amigosmalaguistas. [Consulta: 1r gener 2017].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Lohaynny Vicente

Lohaynny Vicente (Rio de Janeiro, 2 de maig de 1996) és una esportista brasilera que competeix en bàdminton en la categoria individual. Va ser qualificada per competir en els Jocs Olímpics de 2016 a la seva ciutat d'origen, Rio de Janeiro, Brasil.

## Vida personal

Vicente va néixer el 2 de maig de 1996 a Rio de Janeiro, Brasil. La seva germana major Luana Vicente també és una jugadora de bàdminton internacional. Quan Lohaynny tenia quatre anys i Luana tenia sis anys, el seu pare, un traficant de drogues, va morir en un tiroteig amb la policia. Després de la mort del seu pare, la seva mare es va traslladar amb la família des de l'oest de la ciutat de Chacrinha, una favela al nord de Rio. Ara viu amb la seva germana a Campinas, São Paulo, en una casa finançada per la Federació brasilera de bàdminton.

## Referències

* ↑ «Lohaynny Vicente». Badminton World Federation. [Consulta: 22 maig 2016].
* 1 2 Reuters «From violence to the Olympics, all in their hometown». Reuters UJ. Reuters, 11-05-2016 [Consulta: 22 maig 2016]. Arxivat 12 de maig 2016 a Wayback Machine.
# Lohitzüne-Oihergi

Lohitzüne-Oihergi (en francès i oficialment Lohitzun-Oyhercq) és un municipi d'Iparralde al territori de Zuberoa, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània). Limita amb les comunes de Domintxaine-Berroeta al nord, Arüe-Ithorrotze-Olhaibi al nord-est, Larribarre-Sorhapürü al nord-oest, Uhartehiri a l'oest, Ainharbe al sud-est, Pagola al sud-oest i Urdiñarbe al sud.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1901 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 378 | 304 | 278 | 270 | 227 | 195 | 217 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Data d'elecció | Identitat |
| Les dades anteriors a 1995 no són conegudes. |||
| 1995 | Baptiste Labarthe |
| 2001 | Jean-Baptiste Mendribil |
# Cinchona ledgeriana

Cinchona ledgeriana és una espècie rubiàcia d'arbre que és planta nativa dels vessants orientals dels Andes on creix a altituds de 500 a 1.000 m a Colòmbia i Bolívia.
Pot arribar a fer de 15 a 20 m d'alt i té fulles lluents i grosses.
El seu epítet específic és per Charles Ledger descobridor que aquesta planta era una font de la quinina utilitzada contra la malària. Les llavors recollides per Ledger van ser sembrades a Índia i Java.

## Referències

* ecoplanet.in: Cinchona ledgeriana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. - Retrieved 09 Sep 2009
Maehara, Shoji; Simanjuntak, Partomuan; Maetani, Yoshihide «Ability of endophytic filamentous fungi associated with Cinchona ledgeriana to produce Cinchona alkaloids». Journal of Natural Medicines, vol. 67, 2, 01-04-2013, pàg. 421-423. DOI: 10.1007/s11418-012-0701-8. PMID: 22886817 [Consulta: 30 abril 2015].
# Gai Nauci Rútil (cònsol 411 aC)

Gai Nauci Rútil (llatí: Gaius Nautius Sp. f. Sp. n. Rutilus) va ser un magistrat romà del segle v aC. Va ser elegit cònsol l'any 411 aC juntament amb Marc Papiri Mugil·là.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita IV,52
# Anacroneuria cana

Anacroneuria cana és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Perú i Bolívia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark & Sivec, 1998. Scopolia 40:12.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):150.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Stark, 2004. Spixiana 27(1):80.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 15 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
# Cisteller de la puna

El cisteller de la puna (Asthenes helleri) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae). Ha estat ubicat al gènere Schizoeaca

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc dens, bosquets de bambú i praderies humides dels Andes del sud-est de Perú.

## Referències

* ↑ «Cisteller de la puna». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Fortí del Francolí

El Fortí del Francolí fou un fortí de Tarragona. Amb l'esclat de la Guerra del Francès (1808-1814) l'atenció a l'estat de les fortificacions i defenses de Tarragona es va veure incrementada. El seu caràcter de plaça forta feia témer que la ciutat es veiés involucrada en les vicissituds militars. Entre 1809 i 1810 es van reparar les velles muralles i baluards, però es van invertir importants quantitats de diners en la construcció de nous fortins: els dels Ermitants, Loreto, l'Oliva i el Francolí. Es concebien com la primera línia de defensa de la ciutat.
A finals del segle xviii s'havia replantejat la urbanització de la zona portuària. Es van enderrocar les antigues fortificacions, tot substituint-les per altres més pensades per vigilar i controlar el contraban que per resistir l'atac d'un exèrcit. El Fortí de Francolí havia de defensar la part baixa del riu i donar cobertura artillera al port. Es trobava prop de les fortificacions de la Luneta del Príncipe, el Fortí d'Orleans i les cortines de Sant Carles. El Fortí del Francolí era la fortificació més avançada entre el riu i la línia de mar. Alguns autors consideraven que tenia força mancances constructives i que estava mancat de suport des d'altres fortificacions.
El 29 de maig de 1811 les tropes napoleòniques van ocupar el Fortí de l'Oliva, en el marc de les operacions del Setge de Tarragona (1811). El següent pas va ser l'atac el Fortí del Francolí, per tal de desallotjar els vaixells ancorats al port i allunyar mar endins l'esquadra anglesa. El dia 7 de juny les tropes assetjants entraren al Forti, que havia estat defensat, pel que fa a l'arma d'artilleria, pel tinent Juan Barbaza, el sargent segon Miranda, vint-i-vuit artillers i set peces de calibre divers. També hi havien estat destacats dos batallons del regiment d'Almansa. Catorze dies després les tropes napoleòniques prengueren tota la part baixa de la ciutat.
Les diverses operacions militars del setge van reduir el Fortí a ruïnes, les quals encara eren visibles el 1868 quan el Gremi de Pescadors de Tarragona va demanar-ne la cessió per a poder construir algunes barraques. Les restes del Fortí i el Llatzeret del Port de Tarragona van ser les fites del primer nucli del posterior barri del Serrallo.
L'Església de Sant Pere del Serrallo es troba edificada sobre restes del Fortí del Serrallo.

## Referències

* ↑ Menchón i Bes, Joan «Les fortificacions de Tarragona i la guerra del Francès». Conferències 2012/2013 Tarragona i la Guerra del Francès, 2014, pàg. 41.
* ↑ Salas, Javier de. El Sitio de Tarragona por los franceses en 1811. Tarragona: Imprenta de Puigrubí y Arís, 1882, p. 8.
* ↑ Recasens i Comes, Josep Maria. La revolución y guerra de la independencia en la ciudad de Tarragona. Tarragona: Reial Societat Arqueològica, 1965, p. 208-209.
* ↑ Moliner Prada, Antonio. Tarragona mayo -junio 1811. Madrid: Consejo Superior de Investigaciones Científicas, 2011, p. 158. ISBN 9788400093242.
* ↑ Muntanya i Martí, Maria Teresa. Tarragona : una passejada pel terme, una retrobada amb la gent : onomàstica tarragonina amb anotacions multidisciplinàries. Tarragona: Arola, 2007, p. 283. ISBN 9788496639379.
# Atlantis (mercat en línia)

Atlantis va ser un mercat de la web fosca fundat el març de 2013, el tercer mercat d'aquesta mena, després de The Silk Road i Black Market Reloaded. Va ser el primer mercat a acceptar Litecoin.
Poc després del llançament, Atlantis va desplegar una campanya de màrqueting agressiva per competir amb Silkroad. Per atraure els clients a canviar de fidelitat comercial, Atlantis va centrar la seva estratègia en l'"usabilitat, seguretat, tarifes més barates (per a comptes de proveïdors i comissions), velocitat del lloc web, assistència al client i implementació de comentaris". El juny de 2013, el seu vídeo d'estil d'inici va atreure molta l'atenció als mitjans. El vídeo va anunciar Atlantis com el "millor mercat anònim de drogues en línia del món" i va descriure les característiques que faltaven als seus competidors. Després d'aquesta campanya, un dels cofundadors del lloc va anunciar que va aconseguir més d'1 milió de dòlars en vendes.
Poc després de l'operació Oonymous, el mercat va tancar amb una setmana d'avís el setembre de 2013. Igual que altres mercats com Black Flag, el propietari d'Atlantis va tancar el lloc per por de ser arrestat. Durant el judici de Ross Ulbricht, es va revelar que el Sr. Ulbricht havia portat un diari, amb una de les seves entrades finals que deia: "Atlàntida tancada. Un dels seus equips em va enviar un missatge que va dir que van tancar a causa d'un document de l'FBI que se'ls va filtrar que detallava vulnerabilitats a Tor." Hi ha fonts, inclòs el personal del lloc, que creuen que el tancament va ser un robatori total, amb els propietaris robant els bitcoins dels seus usuaris.

## Referències

* ↑ «Black-market risks». gwern.net. [Consulta: 13 juny 2015].
* ↑ «Atlantis, A Virtual Black Market For Illegal Goods & Services». , 27-06-2013.
* ↑ Bartlett, Jamie. The Dark Net: Inside the Digital Underworld (en anglès). Melville House, 2015-06-02. ISBN 9781612194905.
* ↑ Pangburn, DJ (August 26, 2013), The Deep Web's Newest Drug Mecca Is the Facebook of Virtual Black Markets, Vice, <https://www.vice.com/en/article/d77ney/the-deep-webs-newest-drug-mecca-is-the-facebook-of-virtual-black-markets>. Consulta: March 27, 2021
* ↑ «Online black market Atlantis abruptly shuts down». , 20-09-2013.
* 1 2 Martin, J. Drugs on the Dark Net: How Cryptomarkets are Transforming the Global Trade in Illicit Drugs. Hampshire: Palgrave Pivot, 2014, p. 34. ISBN 9781349485666.
* ↑ «Atlantis, The Flashy Silk Road Alternative, Shuts Down». , 21-09-2013.
* 1 2 Martin, Will. Black Market Cryptocurrencies: The rise of bitcoin alternatives that offer true anonymity. Will Martin, 2014, p. 29. ISBN 9781500195618.
* ↑ Greenberg, Andy «Here's the Secret Silk Road Journal From the Laptop of Ross Ulbricht». Wired, 23-01-2015.
* ↑ «The Fall of Atlantis – a Moderator tells». , 26-09-2013.

## Enllaços externs

* Vídeo del llançament a Youtube
# Clot de la Ginebrosa

El Clot de la Ginebrosa és un clot del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat de la caseria dels Masos de la Coma.
Es troba just al costat de llevant de la caseria dels Masos de la Coma, al centre de la Coma d'Orient, a l'esquerra del barranc de la Coma d'Orient.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Gai Norbà Flac (cònsol 24 aC)

Gai Norbà Flac (en llatí Caius Norbanus Flaccus) va ser un magistrat romà que va viure a l'època d'August.
Era net de Gai Norbà, cònsol l'any 84 aC, i fill de Gai Norbà Flac, cònsol l'any 38 aC i amic personal d'August. Va ser elegit cònsol l'any 24 aC juntament amb Octavi (August), segurament per influència del seu pare.
Les actes dels Jocs Seculars que es van celebrar l'any 17 aC sota la presidència d'August, diuen que era un dels quindecemviri sacris faciundis.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 156.
* ↑ Suetoni. Vides dels dotze cèsars: August XXXI