OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pictetoperla gayi

Pictetoperla gayi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'extrem meridional de Sud-amèrica: l'Argentina i Xile.

## Referències

* ↑ Illies, 1964. Beitr. neotrop. Fauna 3:212.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Pictet, F.J., 1841. Histoire naturelle générale et particulière des insectes névroptères, 1:235.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Distribution of macroinvertebrate assemblages in the Azul-Quemquemtreu river basin, Patagonia, Argentina Arxivat 2011-01-24 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Introducción a los insectos de Chile (castellà)
* ↑ Estado de conocimiento del orden Plecoptera en la Patagonia (castellà)
* ↑ Palma, A. & R. Figueroa, 2008. Latitudinal diversity of Plecoptera (Insecta) on local and global scales. Illiesia, 4(8):81-90.
* ↑ Beitrag zur Kenntnis der chilenischen Plecopteren (alemany)
* ↑ Froehlich, Claudio Gilberto, 2010. Catalogue of Neotropical Plecoptera. Illiesia, 6(12):118-205.
* ↑ Südamerikanische Perlidae (Plecoptera), besonders aus Chile und Argentinien (alemany)

## Bibliografia

* Blanchard, 1851. Historia física y política de Chile 6(4):99.
* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:156.
* Illies, 1964. Beitr. neotrop. Fauna 3:212.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:349.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Municipi de Lafayette (comtat de Coshocton, Ohio)

El municipi de Lafayette (en anglès: Lafayette Township) és un municipi situat en el comtat de Coshocton a l'estat nord-americà d'Ohio. L'any 2010 tenia 4.081 habitants i la densitat de població era de 62,8 persones per km².
El municipi de Lafayette està situat en les coordenades 40° 15′ 10″ N, 81° 45′ 25″ O﻿ / ﻿40.25278°N,81.75694°O﻿ / 40.25278; -81.75694. Segons l'Oficina del Cens dels Estats Units, el municipi té una superfície total de 64,98km², de la qual 63,91km² corresponen a terra ferma i l'1,65% (1,07km²) és aigua.

## Demografia

Dels 4.081 habitants, el municipi de Lafayette estava compost per un 98,77% Blancs, un 0,17%afroamericans, el 0,1% amerindis, el 0,17% asiàtics, el 0,1% d'altres races i el 0,69% d'una barreja de races. Del total de la població el 0,39% dren hispans o llatins de qualsevol raça.

## Referències

* ↑ «U.S. Board on Geographic Names». [Consulta: 17 juny 2020].
* ↑ «GNIS Detail - Township of Lafayette». [Consulta: 17 juny 2020].
# Armand Baeyens

Armand Baeyens (Denderleeuw, 22 de juny de 1928 - 1 de juliol de 2013) va ser un ciclista belga que va ser professional entre 1946 i 1956 aconseguint 7 victòries, la més importants de les quals és una etapa del Tour de França.

## Palmarès

* 1949
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1950
** Vencedor d'una etapa del Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1951
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** 1r a Aaigem
* 1952
** 1r a Denderhoutem
* 1953
** 1r a Aaigem
* 1954
** 1r a Aaigem

### Resultats al Tour de França

* 1950. 23è de la classificació general
* 1951. 40è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ In memoriam Arxivat 2013-07-08 at Archive.is (alemany)

## Enllaços externs

* Palmarès d'Armand Baeyens Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (italià)
* Palmarès d'Armand Baeyens (neerlandès)
# Glynis Barber

Glynis Barber (nascuda Glynis van der Riet; Durban, Sud-àfrica, 25 d'octubre de 1955) és una actriu sud-africana.

## Biografia

Glynis Barber va néixer i va créixer a Sud-àfrica com Glynis van der Riet. Quan tenia cinc anys, els seus pares es van divorciar i ella i la seva mare es van mudar a Johannesburg. Va estudiar a la Mountview Academy of Theatre Arts a Londres. Va començar a recitar el 1978, i el seu èxit va arribar el 1981 amb el seu paper de Soolin a la sèrie televisiva de ciència-ficció Blake's 7. Va destacar també per interpretar la detectiu Harriet Makepeace a la sèrie policial britànica Dempsey and Makepeace. Des de 1987 apareix sovint en pel·lícules i sèries televisives. El 1989 es va casar amb l'actor Michael Brandon, a qui va conèixer al rodatge de Dempsey and Makepeace.

## Filmografia

* Blake's 7 – sèrie de TV, 14 episodis (1978-1981)
* LOS Delirium House (1978)
* Yesterday's Hero (1979)
* BBC Play of the Month – sèrie de TV, 1 episodi (1979)
* The Sandbaggers – sèrie de TV, 1 episodi (1980)
* The History of Mr. Polly – minisèrie de TV (1980)
* Sherlock Holmes and Doctor Watson – sèrie de TV, 2 episodis (1980)
* Kelly Monteith – sèrie de TV, 1 episodi (1981)
* A Fine Romance – sèrie de TV, 1 episodi (1981)
* Bognor – sèrie de TV, 6 episodis (1981)
* Jane – sèrie de TV, 10 episodis (1982-1984)
* Horror Safari – pel·lícula TV (1982)
* The New Adventures of Lucky Jim – sèrie de TV, 4 episodis (1982)
* The Hound of the Baskervilles, règia de Douglas Hickox – pel·lícula TV (1983)
* The Wicked Lady – pel·lícula TV (1983)
* Dempsey and Makepeace – sèrie de TV, 30 episodis (1985-1986)
* Tangiers (1985)
* Love and Marriage – sèrie de TV, 1 episodi (1986)
* Screen Two – sèrie de TV, 1 episodi (1987)
* Red Dwarf – sèrie de TV, 1 episodi (1988)
* Tales of the Unexpected – sèrie de TV, 1 episodi (1988)
* Monsters – sèrie de TV, 1 episodi (1989)
* Edge of Sanity – pel·lícula TV (1989)
* Palace Guard – sèrie de TV, 1 episodi (1991)
* The Mirror Crack'd – pel·lícula TV (1992)
* Diagnosis Murder – sèrie de TV, 1 episodi (1994)
* Conqueror: A.D. 1086 (videojoc) (1995)
* Goosebumps: Escape from Horrorland (videojoc) (1996)
* Déjà Vu (1997)
* The Apocalypse Watch – pel·lícula TV (1997)
* Babes en the Wood – sèrie de TV, 1 episodi (1998)
* The Bill – sèrie de TV, 1 episodi (1999)
* Highlander: The Raven – sèrie de TV, 1 episodi (1999)
* Doctors – sèrie de TV, 1 episodi (2000)
* Night & Day – sèrie de TV, 2 episodis (2001-2002)
* On the Nose (2001)
* Hostile Waters (videojoc) (2001)
* Dark Realm – sèrie de TV, 1 episodi (2001)
* Beings (2002)
* Murphy's Law – sèrie de TV, 1 episodi (2003)
* The Afternoon Play – sèrie de TV, 1 episodi (2003)
* Family Affairs – sèrie de TV (2005)
* Emmerdale Farm – sèrie de TV, 18 episodis (2006-2007)
* Trial & Retribution – sèrie de TV, 1 episodi (2006)
* New Tricks – sèrie de TV, 1 episodi (2009)
* EastEnders – sèrie de TV, 89 episodis (2010-2011)

## Referències

* 1 2 «The Official Website of Actress Glynis Barber» (en anglès).

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Can Maspons del Rieral

Can Maspons del Rieral és una masia situada al barri de Sant Cristòfol del municipi de Santa Eulàlia de Ronçana, a la comarca del Vallès Oriental, Catalunya. Aquesta obra està inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia molt modificada degut a moltes ampliacions realitzades al llarg dels anys. Consta de planta baixa i un pis d'alçada. L'habitatge està situada en una de les parets laterals de la casa, la porta i les finestres són força recents. La casa està coberta per teulada a dues vessants a diferents nivells.
Adossada a un costat de la casa hi ha una pallissa, coberta a doble vessant i amb un embigat de fusta.

## Història

La història de la casa aniria lligada amb la de la capella de Sant Cristòfol, situada a uns 200 m de la casa. Sant Cristòfol es coneix com a parròquia de la Baronia de Montbui des del 1123.
En el fogatge de 1497 apareix documentat «Espons», que passarà a anomenar-se Maspons del rieral. En el fogatge de 1553 apareix Joan Maspons de Sant Cristòphol, pagès. En un altre document de 1570 s'esmenta Jaume Maspons de Sant Cristòfol. Des dels seus orígens fins als nostres dies consten com a administradors de la capella.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Maspons del Rieral». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Dear Ex

Dear Ex (en xinès: 誰先愛上他的) és una pel·lícula de la República de la Xina (Taiwan) de comèdia dramàtica de 2018 codirigida per Mag Hsu i Hsu Chih-ien. És protagonitzada per Roy Chiu, Hsieh Ying-xuan, Spark Chen i Joseph Huang. Es va estrenar l'1 de febrer de 2019. Des dels Països Catalans, es pot veure per la plataforma de streaming Netflix.

## Argument

Song Chengxi (Joseph Huang), un adolescent de la República de la Xina, es veu atrapat enmig d'una amarga disputa entre la seva mare Liu Sanlian (Hsieh Ying-xuan) i Jay (Roy Chiu), que és l'amant del seu difunt pare Song Zhengyuan (Spark Chen). El motiu del conflicte és que Jay és el beneficiari de la pòlissa d'assegurança de decés en lloc de Song Chengxi. Aquest noi, en el procés de construir-se a si mateix, es rebel·la i deixa a la seva mare per a viure amb l'amant del seu pare i formar-se la seva pròpia opinió sobre ell. Tant la mare com l'amant estan de dol i es lamenten pel mateix home. Així, s'establirà entre tots dos una relació d'ajuda mútua forçada a través de l'adolescent i es recrearà una espècie de família. El fet que Jay sigui un home gai d'esperit lliure que beu, es droga i dirigeix la seva pròpia companyia de teatre influeix en la vida restringida i respectable que Liu Sanlian ofereix al seu fill.

## Recepció

Dear Ex, estrenada el 2 de novembre de 2018 al país, va ser creada en un context de debat polític, ja que la legalització del matrimoni entre persones del mateix sexe no es va dur a terme fins a sis mesos després, el 17 de maig de 2019, esdevenint així en el primer país asiàtic en fer-ho. D'altra banda, en aquest país, la producció cinematogràfica LGBT és pròspera perquè cada any, des de 1962, diverses pel·lícules LGBT són seleccionades en el Festival de Premis Cavall d'Or de Cinema de Taipei, on Dear Ex en va guanyar alguns premis, incloent-hi el de millor pel·lícula en 2018.
La pel·lícula va rebre crítiques generalment positives per part dels crítics i va ser seleccionada com l'entrada taiwanesa per a la Millor Pel·lícula Internacional en la 92a edició dels Premis de l'Acadèmia, però no va ser nominada.

## Referències

* ↑ «Taïwan légalise le mariage homosexuel, une première en Asie» (en francès). Le Monde.fr, 17-05-2019.
* ↑ «Jusqu'où va l'acceptation des personnes LGBT à Taïwan? Un entretien avec le réalisateur Ming Lang Chen» (en francès), 16-12-2019. [Consulta: 7 novembre 2021].
* ↑ Strong, Matthew. «Taiwan sends gay-themed comedy ‘Dear Ex’ to Oscars». Taiwan News, 12-09-2019. [Consulta: 28 setembre 2019].
* ↑ Davis, Rebecca. «Taiwan Submits Golden Horse Award Winner ‘Dear Ex’ to Oscar Race». Variety, 12-09-2019. [Consulta: 28 setembre 2019].
* ↑ Tartaglione, Nancy. «Oscars: Mexico Selects ‘The Chambermaid’, Taiwan Opts For ‘Dear Ex’ In International Feature Race». Deadline, 13-09-2019. [Consulta: 28 setembre 2019].
* ↑ Chu, Karen. «Oscars: Taiwan Selects ‘Dear Ex’ for International Feature Film Category». The Hollywood Reporter, 15-09-2019. [Consulta: 28 setembre 2019].
# Ciprina

La ciprina, també coneguda com a ciprina (of Panikorovskii et al), és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la vesuvianita. No s'ha de confondre amb la ciprina (of Berzelius), una varietat de vesuvianita.
El nom va ser introduït l'any 1820 per Jöns Jakob Berzelius per a una varietat de color blau de vesuvianita que contenia coure, provinent de Kleppan, Sauland, Noruega. L'any 2015 el nom va ser reutilitzat per descriure aquesta nova espècie, membre del grup de la vesuvianita, la qual no és el mateix material que l'original ciprina descrita per Berzelius.

## Característiques

La ciprina és un sorosilicat de fórmula química Ca$_{19}$Cu$^{2+}$(Al$_{10}$Mg₂)Si$_{18}$O$_{68}$(OH)$_{10}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015. Cristal·litza en el sistema tetragonal.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Wessels, a Hotazel, als camps de manganès del Kalahari (Cap Septentrional, Sud-àfrica). És l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Cyprine (of Panikorovskii et al)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 novembre 2016].
* ↑ «Cyprine» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 novembre 2016].
* ↑ «Cyprine (of Berzelius)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 novembre 2016].
# Torre Giralt (Cerdanyola del Vallès)

Torre Giralt era una obra modernista de Cerdanyola del Vallès (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Torre d'estiueig de grans dimensions i que consta de planta baixa i pis. El pis està cobert per una terrassa amb balustrada i, en el centre, s'alça una torre mirador que és l'element predominant de la construcció. És coberta per teules de ceràmica vidriada. A cada una de les façanes laterals del pis s'obren terrasses amb balustrada, estructura que es repeteix a la planta baixa. Les finestres estan emmarcades amb una decoració floral de terracota (cornises, pilastres…) i de rajoles de ceràmica fent un fris que envolta l'edifici.

## Referències

* ↑ «Torre Giralt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 abril 2019].
# Municipi de Kuldīga

El municipi de Kuldīga (en letó: Kuldīgas novads) és un dels 36 municipis de Letònia, que es troba localitzat a l'oest del país bàltic, i que té com a capital la localitat de Kuldīga. El municipi va ser creat l'any 2020 després de la reorganització territorial.

## Ciutats i zones rurals

* Ēdoles pagasts (zona rural)
* Gudenieku pagasts (zona rural)
* Īvandes pagasts (zona rural)
* Kabiles pagasts (zona rural)
* Kuldīga (ciutat)
* Kurmāles pagasts (zona rural)
* Laidu pagasts (zona rural)
* Padures pagasts (zona rural)
* Pelču pagasts (zona rural)
* Rendas pagasts (zona rural)
* Rumbas pagasts (zona rural)
* Snēpeles pagasts (zona rural)
* Turlavas pagasts (zona rural)
* Vārmes pagasts (zona rural)

## Població i territori

La seva població està composta per un total de 27.430 persones (2009). La superfície del municipi té uns 1.756,7 kilòmetres quadrats, i la densitat poblacional és de 15,61 habitants per kilòmetre quadrat.
A la zona rural de Laidu es troba el Palau de Laidu.

## Referències

* ↑ «Saeima finally approves major regional reforms» (en anglès). Eng.LSM.lv (Latvian Public Broadcasting), 11-06-2020 [Consulta: 11 juliol 2023].
* ↑ «Iedzivotaju skaits Latvija 2009.gada 14.janvari, pašvaldibu velešanu izsludinašanas diena» (en letó). Comissió Central d'Elecció de la República de Letònia. Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 19 gener 2015].
* ↑ «Administrativi teritorialais iedalijums» (doc) (en letó). Ministeri de Protecció del Medi Ambient i Desenvolupament Regional, 2008. Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 19 gener 2015].
# Postúmia (amant de Cèsar)

Postúmia (en llatí Postumia) era la dona de Servi Sulpici Galba. Era una dona intrigant i de mal caràcter i es diu que va ser una de les amants de Juli Cèsar. Ciceró sospitava que el seu llegat Pomptí va sortir de Cilícia cap a Roma per anar al darrere dels encants d'aquesta dona.

## Referències

* ↑ Suetoni. Vides dels dotze cèsars: Juli Cèsar 50
# Gent de Compromís

Gent de Compromís (sovint en sigles GdC o Gent Compromís) va ser la facció de la Coalició Compromís que conformaven els anomenats adherits de la coalició. És a dir, els membres afiliats de la coalició que no formaven part de cap partit que forma Compromís (Bloc, Iniciativa o VerdsEquo). Sense estructura fixa fins al novembre de 2015, va ser llavors quan es van dotar d'estructura organitzativa mínima per a dotar de veu a tots els militants de la Coalició Compromís que no pertanyien a cap partit. Van estar organitzats en assemblea oberta sobirana i un Consell de País que el componien una coordinadoria general, una secretaria d'organització, tres àrees de treball i una representació a l'Executiva Nacional de Compromís. Aquesta organització tenia la intenció de mantindre's activa fins que Compromís no esdevinguera un partit. A les Corts Valencianes van ser representats per un diputat per la circumscripció d'Alacant, Josep Nadal i una diputada per la circumscripció de València, Graciela Ferrer.
A la fi de 2016, es queixaren dient que els seus interlocutors no eren reconeguts per la resta dels partits de la coalició. El 2018, una quantitat de membres de GdC passà a ser part del Bloc per a acabar amb la situació anòmala que estava. El 2019 es produí una crisi interna al no superar el seu encaix dins de la coalició valencianista, que portà a alguns destacats militants, alcaldes de diferents poblacions valencianes, a abandonar Compromís i posteriorment el grup va acabar per dissoldre's.

## Referències

* 1 2 «Gent de Compromís, contra el ‘ninguneo’ de Iniciativa y Bloc». El Periódico Mediterráneo, 06-12-2016 [Consulta: 11 abril 2019].
* ↑ Gent de Compromís aprova en Castelló dotar-se d'una organització
* ↑ Gent de Compromís tria representants del seu Consell de País i de l'Executiva Nacional
* ↑ «Cargos públicos y militantes de Gent de Compromís se afilian al Bloc». ValenciaPlaza, 16-05-2018 [Consulta: 11 abril 2019].
* ↑ «El viaje imposible de Gent de Compromís» (en castellà), 25-07-2019. [Consulta: 8 maig 2020].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Gent de Compromís cesa su actividad por "falta de democracia interna" en la coalición» (en castellà). [Consulta: 8 maig 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Gent de Compromís al web de la coalició
# Roldós

Roldós és el nom dels següents personatges:
* Antoni Roldós i Baleta (1842-1909), capità català de la marina mercant.
* Rafael Roldós i Viñolas (1846-1918), publicista català.
* Jaume Roldós i Baleta (1861-1927), capità català de la marina mercant, establert a l'Equador; germà d'Antoni Roldós i Baleta.
* Mercè Roldós i Freixes (1910-1989), pianista i pedagoga musical catalana.
* Jaime Roldós Aguilera (1940-1981), polític equatorià i president de l'Equador; net de Jaume Roldós i Baleta.
* León Roldós Aguilera (1942), advocat i polític equatorià; germà de Jaime Roldós Aguilera.
* Martha Roldós Bucaram (1963), economista i política equatoriana; filla de Jaime Roldós Aguilera.
* Santiago Roldós Bucaram, periodista i escriptor equatorià, fill de Jaime Roldós Aguilera.
# Cherra

Cherra o Sohra fou un petit estat tributari protegit a les muntanyes Khasi, a Assam.
La població el 1881 era de 8.055 habitants i el 1901 era de 8.155. Explotava carbó i ferro a més de productes agrícoles. Estava governat per un siemp. El 1881 era siemp U Hajan Manik. En ocasió del nomenament d'un nou siemp el 1901 es van produir seriosos disturbis.
La capital era Cherra o Cherrapunji

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Domrémy-la-Pucelle

Domrémy-la-Pucelle és una comuna francesa situada al departament dels Vosges a la regió del Gran Est. La segona part del seu nom, la Pucelle, fa referència al fet que va ser el lloc on va néixer la donzella Joana d'Arc.

## Geografia

La comuna està a la vall del riu Mosa (Meuse) al nord de Coussey. A l'oest hi ha una muntanya boscosa de 407 m d'altitud anomenada bosc de Domrémy. Té 156 habitants (2006)

## Història

El lloc ja estava habitat en època celta i n'hi ha restes de muralles.
Al segle xv es va dividir la parròquia en dues parts: una d'elles depenia del comtat de Champagne i l'altra de Barrois mouvant, part occidental del Ducat de Bar. Joana d'Arc anava a pregar a la capella de Bermont, prop de Greux, i a l'església de Domrémy.
Domrémy va ser adscrita oficialment a Lorena el 1571 i el 1578 es va dir oficialment Domrémy-la-Pucelle passant a ser una comuna durant la Revolució francesa.
* Martiri de Sant Sebastià a l'església de Domrémy-la-Pucelle.
* Església de Saint-Rémy.
* Font baptismal de Joana d'Arc.
* La façana de la basílica de Bois-Chenu (també dita de Sainte-Jeanne-d'Arc).
* Basílica de Bois-Chenu.
* Vista de la terrassa de la basílica Bois-Chenu.
* El riu Meuse crescut per la pluja de tardor.
* Estàtua de Joana d'Arc.
* Església del poble.
* Estàtua de sant Elof.

## Enllaços externs

* (francès) Office du tourisme Arxivat 2006-12-31 a Wayback Machine.
* (francès) Domrémy-la-Pucelle sur le site de l'Institut géographique national Arxivat 2008-03-16 a Wayback Machine.
* (francès) Domremy sur le site du Comité du Tourisme des Vosges Arxivat 2008-11-14 a Wayback Machine.
* (francès) Le patrimoine architectural et mobilier de la commune de Domrémy-la-Pucelle Domrémy-la-Pucelle sur le site officiel du ministère français de la Culture (base architecture et patrimoine), photographies de Médéric Mieusement, Aimée Neury, Georges Louis Arlaud, archives de la médiathèque de l'architecture et du patrimoine

## Fonts

* ↑ Le passé celte de Domrémy
# Ausesken

Ausesken és la inscripció que duien les monedes ibèriques dels ausetans. Durant el segle ii aC va fabricar denaris de plata i altres peces de bronze que duien les llegendes amb l'alfabet ibèric.
Ausa la podem identificar amb el posterior Vicus Ausonensis.

## Referències

* ↑ Villaronga, Leandre. Numismàtica antiga de la península Ibèrica: Introducció al seu estudi. Institut d'Estudis Catalans, 2004, p.117. ISBN 8472837726.
* 1 2 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 78, entrada: "Ausesken". ISBN 84-297-3521-6.

## Enllaços externs

* Ausesken en el catàleg MIB | monedaiberica.org
# Beguinatge de Bruges

El beguinatge de Bruges és una comunitat de beguines fundada el 1245 per Margarida de Constantinoble, comtessa de Flandes, a Bruges (Flandes). Ha acollit beguines fins al 1928, però actualment són germanes benedictines les que viuen a la comunitat. Els beguinatges flamencs estan inscrits en la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1998.
Les petites cases nòrdiques i blanques envolten un jardí amb arbres. Les cases, amb el seu jardinet, tenen entre un i cinc segles. Era un veritable poble a la ciutat, amb la seva església. La comunitat de beguines es tancava quan queia la nit. Les dones hi vivien en comunitat sense pronunciar tanmateix els estrictes vots monàstics. Eren, així, lliures de tornar a la seva vida anterior.
Les beguines sabien llegir i escriure, i les seves pràctiques no eren apreciades per les autoritats eclesials. Des de la fi del segle xiii, les beguines es convertiren en sospitoses i la seva relació directa amb Déu qüestionava la utilitat del clergat i dels sagraments.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Flemish Béguinages» (en anglès). UNESCO. [Consulta: 31 desembre 2020].