OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Norðoyar

Norðoyar o Norðoyggjar (Norderøerne en danès) és una regió de les illes Fèroe que engloba les sis illes situades al nord-est de l'arxipèlag. Aquestes illes són Kalsoy, Kunoy, Borðoy, Viðoy, Svínoy i Fugloy. Klasvík es considera la capital natural d'aquesta regió. La superfície de Norðoyar és de 241 km² i té una població total de gairebé 6.000 persones.
Norðoyar sorgeix a l'Edat mitjana. Des del 2010, Norðoyar i l'illa d'Eysturoy formen jurisdiccions separades, però mantenen un districte policial comú.
Les illes d'aquesta regió acullen la majoria de les muntanyes més altes. Set dels deu cims de més de 800 metres que hi ha a les Fèroe es troben aquí. El Villingadalsfjall, la tercera muntanya més alta de les Fèroe amb 841 metres, es troba a l'illa de Viðoy, en aquesta regió.
Entre 1854 i 2008, Norðoyar va constituir una circumscripció electoral pròpia del Løgting, el parlament feroès.
En el referèndum d'independència celebrat el 1946, el 67,3% dels votants de Norðoyar van votar a favor de la independència, la major proporció de qualsevol regió feroesa.
L'agost de 2006 es va obrir un túnel submarí que uneix Klaksvík i Leirvík, a l'illa d'Eysturoy. Aquest túnel de 6,2 km és el més llarg del país i se l'anomena Norðoyatunnilin.

## Referències

* ↑ «Statistical Database» (en anglès). [Consulta: 3 gener 2019]. «Base de dades estadística de les Illes Fèroe»
* ↑ «Fjøll» (en feroès). Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 16 desembre 2018]. «Llista de muntanyes de les Fèroe per alçada.»
* ↑ «Färöer, 14. September 1946 : Status» (en alemany). Direct Democracy. [Consulta: 3 gener 2019].

## Vegeu també

* Regions de les Illes Fèroe

## Bibliografia

* Christiansen, Hans T.; Patursson, Rói; Sörensen, Björn. Norðoyar. Estocolm: Informationsgruppen AB, 1989. ISBN 91-86004-77-8.
# Gibran (cràter)

Gibran és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 106 km de diàmetre. Porta el nom del poeta i pintor libanès-estatunidenc Khalil Gibran (1883-1931), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2009.
Va ser descobert el gener de 2008 durant el primer sobrevol del planeta de la sonda espacial MESSENGER. Conté un gran cràter-pou gairebé circular de 29 × 29 km de grandària.
S'han observat múltiples exemples de cràters-pou en la superfície de Mercuri, al sòl dels cràters d'impacte. A diferència dels cràters d'impacte, els cràters-pou no tenen vores, que sovint tenen forma irregular i són escarpades, i sovint no mostren materials expulsats o fluxos de lava. Es creu que aquests cràters són l'evidència d'activitat volcànica poc profunda i poden haver-se format quan es va retirar el magma i va provocar una àrea sense suport de la superfície que es va col·lapsar, creant un pou. Són anàlegs de les calderes volcàniques de la Terra. Els cràters-pou poden proporcionar una indicació de processos ignis interns on una altra evidència de processos volcànics està absent o és ambigu. El descobriment de diversos cràters-pou augmenta l'evidència que l'activitat volcànica ha estat un procés molt estès en l'evolució geològica de l'escorça de Mercuri.

## Referències

* ↑ «Gibran». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 31 maig 2017].
* 1 2 3 Gillis-Davis, Jeffrey J.; Blewett, David T.; Gaskell, Robert W.; Denevi, Brett W.; Robinson, Mark S.; Strom, Robert G.; Solomon, Sean C.; Sprague, Ann L. «Pit-floor craters on Mercury: Evidence of near-surface igneous activity». Earth and Planetary Science Letters, 285, 3-4, 2009, pàg. 243–250. Bibcode: 2009E&PSL.285..243G. DOI: 10.1016/j.epsl.2009.05.023. See unnamed feature 2.
* ↑ «Picture of a Pit-Floor Crater». JHU/APL, 21-07-2009. Arxivat de l'original el 2 d’abril 2015. [Consulta: 20 novembre 2009].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# President de Castella - la Manxa

El President de la Junta de Comunitats de Castella-la Manxa, segons l'Estatut d'Autonomia de Castella - la Manxa, presideix la Comunitat Autònoma de Castella - la Manxa, l'activitat de la qual dirigeix, coordina l'Administració de la comunitat, designa, separa i cessa als consellers i ostenta la suprema representació de la Junta de Comunitats i l'ordinària de l'Estat dintre la regió. És escollit per les Corts de Castella - la Manxa entre els seus membres i és nomenat pel Rei d'Espanya.
L'actual president de la Junta de Comunitats és Emiliano García-Page. La seu de la presidència de la Junta de Comunitats de Castella-la Manxa es troba en el palau de Fuensalida (Toledo).
| No. | Nom | Inici | Fi | Partit |
| 1. | Antonio Fernández-Galiano | 1978 | 1982 | UCD |
| 2. | Gonzalo Payo Subiza | 1982 | 1982 | UCD |
| 3. | Jesús Fuentes Lázaro | 1982 | 1983 | PSOE |
| 4. | José Bono Martínez | 1983 | 2004 | PSOE |
| 5. | José María Barreda Fontes | 2004 | 2011 | PSOE |
| 6. | María Dolores de Cospedal | 2011 | 2015 | PP |
| 7. | Emiliano García-Page | 2015 | actualitat | PSOE |
# Shen Di

    En una onomàstica xinesa Shen es el cognom i Di el prenom.
Shen Di (xinès simplificat: 申迪) (Dalian 1994 -) és una guionista i directora de cinema xinesa.

## Biografia

Shen Di va néixer l'any 1994 a Dalian, província de Liaoning (Xina). Va estudiar a l'Acadèmia de Teatre de Shanghai (上海戏剧学院), amb especialitat en muntatge i direcció de ràdio i televisió.
El 2008 va fer d'ajudant de direcció en la pel·lícula "Elles(s) dirigida per Renaud Moran.
Mentre assistia a l'Acadèmia ella i els seus companys van reunir més de 40.000 dòlars per crear la seva primera pel·lícula de tesi, un curtmetratge amb el títol "Uma" sense cap ajuda significativa de l'escola. La pel·lícula es va projectar al FIRST Film Festival el 2017. Després van reeditar la pel·lícula i la van estrenar com "Storm in Our Blood", que va assolir diversos exits en festivals internacionals de cinema i va guanyar el el segon premi de Cinefondation al 71è Festival Internacional de Cinema de Canes. La pel·lícula explica la història d'una dona kenyana de 22 anys anomenada Wuma (乌玛) que arriba a un poble del nord-est de la Xina a la recerca del pare del seu nadó. De fet, està inspirat en una història real, la de la seva professora d'anglès, d'origen kenyà, que es va enamorar d'un mariner xinès que la va deixar.
Segons alguns crítics la pel·lícula és notable, per l'energia i la calidesa que en emana, i per la bellesa de les imatges que revelen un sentit de la composició igualment notable, com l'escena del banquet de noces concebuda com una rèplica de l'Últim Sopar, o una escena contemplativa que recorda a una dona a la finestra inspirada en la de Caspar David Friedrich.
El curtmetratge "Night of the Loop" va guanyar la Menció Especial del Jurat de l'Exposició Conjunta Internacional de Curtmetratges de Beijing. El documental YEAR ZERO va ser finalista del New York Tribeca Film Festival i el projecte de llargmetratge "Good Business" va ser seleccionat al mercat del Festival Internacional de Cinema de Venècia, seleccionat a la HAF Hong Kong Asian Film Investment Association i va guanyar el premi de capital risc al 3r Festival Internacional de Cinema de Dones de Shanyi.

## Filmografia destacada

| Any | Títol xinès | Títol anglès |
| 2017 | 动物凶猛 | The Storms In Her Blood |
| 2021 | 循环的夜 导演 | Cycle Night |
| 2022 | 在无所谓的夜晚，涌上大街 | On a Night That Doesn't Matter, Flood to the Street |

## Referències

* ↑ «Shen, Di (申迪)» (en anglès), 03-06-2020. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «申迪：循环的夜» (en xinès (Xina)), 07-04-2022. Arxivat de l'original el 2023-02-01. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «Elle(s)», 06-06-2009. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «China's Film Industry Is Rapidly Changing, Thanks to These Young Female Filmmakers» (en anglès). [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «Chinese director Shen Di wins 2nd prize from Cinefondation at Cannes Film Festival - Xinhua | English.news.cn». [Consulta: 1r febrer 2023].
* 1 2 «chinesemovies.com.fr». [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «申迪 and, listing of 申迪 ,» (en xinès (Xina)). [Consulta: 1r febrer 2023].
# Los Escambrons (Riba-roja d'Ebre)

Los Escambrons és una muntanya de 371 metres que es troba entre el municipi de Riba-roja d'Ebre, a la comarca catalana de la Ribera d'Ebre, i el de Faió (administrativament al Baix Aragó-Casp i històricament al Matarranya).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Norðdepil

Norðdepil [ˈnɔɹːdeːpɪl] és un poble situat a la costa est de l'illa de Borðoy, a les illes Fèroe. Forma part del municipi de Hvannasund. L'1 de gener del 2021 tenia 162 habitants.

## Geografia

Norðdepil està situat a la costa est de l'illa de Borðoy, a la riba de l'estret de Hvannasund. Immediatament a l'oest hi ha el cim del Lokki (754 m), la segona muntanya més alta de l'illa. De la localitat hi surt el pont que connecta les illes de Borðoy i Viðoy anomenat Byrging um Hvannasund. Aquest pont enllaça les illes més orientals feroeses amb la resta de l'arxipèlag.
Des dels anys 1960 dos túnels de carretera connecten la zona de Norðdepil amb Klaksvík, la segona ciutat de les Illes Fèroe, són el Hvannasundstunnilin i el Árnafjarðartunnilin de 2120 i 1680 metres de llargada respectivament. El 2006 es va inaugurar el túnel submarí anomenat Norðoyatunnilin que va escurçar encara més el temps de viatge entre la regió de Norðoyar i Tórshavn, la capital de l'arxipèlag.

## Història

Norðdepil es va fundar el 1866 quan la família Sivertsen va obrir una botiga de queviures al lloc anomenada į Oyrini. El 1895 s'hi va obrir una escola.
Del 1897 al 1912 hi va haver una estació balenera.
El 18 d'agost de 1941, cap al migdia, un Junkers Ju 88 alemany es va estavellar contra la muntanya situada damunt del poble per culpa de la intensa boira.

## Referències

* ↑ «Statistical Database» (en feroès). Arxivat de l'original el 2020-07-06. [Consulta: 11 setembre 2021]. «Base de dades estadística de les Illes Fèroe»
* ↑ «Fjøll» (en feroès). Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 16 desembre 2018]. «Llista de muntanyes de les Fèroe per alçada.»
* ↑ «Mapa de les Fèroe». Trap Danmark. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ «Norðoyartunnilin í tølum» (en feroès). Tunnil. Arxivat de l'original el 2019-06-16. [Consulta: 16 juny 2019].
* 1 2 «Norðepil» (en anglès). faroeislands.dk. Arxivat de l'original el 2015-09-11. [Consulta: 6 novembre 2019].
* ↑ «Á slóðini hjá niðurdottnum Junkers 88» (en feroès). krígssavnið. Arxivat de l'original el 2016-06-11. [Consulta: 6 novembre 2019].

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe
* Llista de túnels de les Illes Fèroe

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament de Hvannasund
# Glacera Pers

La glacera Pers (en Romanx: Vadret da Pers) és una glacera del Massís de la Bernina. Se situa al cantó dels Grisons a l'alta-Engiadina.
Té una longitud màxima de 4 km amb un desnivell de 1.800 m i acaba no lluny del Piz Palü. És un afluent de la glacera Morteratsch. Cobreix aproximadament 16 km² amb la glacera Morteratsch, dels quals 6 km² ella sola. A la confluència amb la glacera Morteratsch, la glacera Pers es comporta com un embassament natural bloquejant les aigües d'escorrentia i dona origen a un petit llac.

## Referències

* ↑ «Munt Pers : Climbing, Hiking & Mountaineering : SummitPost». [Consulta: 23 agost 2020].
* ↑ «Glacier Pers».

## Enllaços externs

* Fotos de la Glacera
# Camino Garrigó

Camino Garrigó (Pamplona, 18 de març de 1884 - Barcelona, 2 de gener de 1954) va ser una actriu espanyola que va participar en més de quaranta pel·lícules, com a actriu generalment secundària. La seva fama li va venir en els últims anys de la seva vida, interpretant papers d'anciana venerable.

## Filmografia seleccionada

* Torbellino (1941)
* La culpa del otro (1942)
* Viaje sin destino (1942)
* El hombre que se quiso matar (1942)
* Castillo de naipes (1943)
* Huella de luz (1943)
* Mi enemigo y yo (1944)
* El clavo (1944)
* El fantasma y Doña Juanita (1945)
* Cuando los ángeles duermen (1947)
* La casa de las sonrisas (1947)
* La fe (1947)
* Embrujo (1948)
* Confidencia (1948)
* Historia de una escalera (1950)
* El señorito Octavio (1950)
* Rostro al mar (1951)
* El hombre que veía la muerte (1955)

## Premis

En l'edició de 1947 de les medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics va rebre la medalla a la millor actriu secundària per les seves interpretacions en La fe i Cuando los ángeles duermen.

## Referències

* ↑ «Camino Garrigó». Auñamendi Eusko Entziklopedia. [Consulta: 4 juny 2017].
* ↑ Lancia p.102
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 1947». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-07-30. [Consulta: 19 març 2016].

## Bibliografia

* Lancia, Enrico. Amedeo Nazzari. Gremese Editore, 1983.
# Principi d'identitat

El principi d'identitat és un principi clàssic de la lògica i la filosofia, segons el qual tota entitat és idèntica a si mateixa. Per exemple, Juli Cèsar és idèntic a si mateix (a Juli Cèsar), el Sol és idèntic a si mateix, aquesta illa és idèntica a si mateixa, etc. El principi d'identitat és, juntament amb el principi de no contradicció i el principi del tercer exclòs, una de les lleis clàssiques del pensament.
A lògica de primer ordre amb identitat, el principi d'identitat s'expressa:
    $\forall x(x=x)$
És a dir: per a tota entitat x, x és idèntica a si mateixa.
No s'ha de confondre al principi d'identitat amb la següent tautologia de la lògica proposicional:
    $(A\leftrightarrow A)$
Aquesta fórmula expressa que tota proposició és vertadera si i només si ella mateixa és veritable. Per tant, expressa una veritat sobre proposicions i els seus valors de veritat, mentre que el principi d'identitat expressa una veritat sobre tot tipus d'entitats.

## Referències

* ↑ «laws of thought». A: Robert Audi. The Cambridge Dictionary of Philosophy (en anglès). 2nd edition. Cambridge University Press.

## Vegeu també

* Identitat dels indiscernibles
* Igualtat matemàtica
* Rosa és una rosa és una rosa és una rosa
# Lee Ae-ran

Lee Ae-ran (Pyongyang, 1964) és una activista pels drets humans. Després que els seus avis desertessin de Corea del Sud, ella i la seva família van ser enviades a un campament de treball de Corea del Nord. Va ser empresonada durant vuit anys. L'any 1997, va fugir cap a Corea del Sud després que un familiar publiqués unes memòries en què declarava que el pare de Lee havia estat implicat en el moviment contra el règim.
L'any 2005, va fundar el Programa de Beques de Lideratge Global, que concedeix beques a estudiants nord-coreans per aprendre anglès. Al 2008, va esdevenir la primera desertora nord-coreana candidata a entrar a l'Assemblea Nacional. L'any 2009, Lee es va convertir en la primera desertora nord-coreana amb un doctorat, que va guanyar a la Ewha Womans Universitat en nutrició i alimentació. En aquell mateix any, va fundar l'Organització de Dones Hana Defector, una ONG que dona a les dones nord-coreanes que viuen a Corea del Sud formació laboral, atenció infantil, suport educatiu i formació en drets humans.
Amb data de 2012 s'encarrega de l'Institut de Gastronomia Tradicional de Corea del Nord, que dona formació vocacional a desertors nord-coreans i intenta acostar les dues Corees ensenyant cultura alimentària de Pyongyang. També l'any 2012, Lee va far una vaga de fam de 18 dies davant de l'ambaixada xinesa, contra la repatriació de refugiades nord-coreanes a la Xina.
Va rebre, l'any 2010, el Premi Internacional Dona Coratge.

## Referències

* ↑ «Dr. Lee Ae-ran, Republic of Korea». state.gov. [Consulta: 5 octubre 2014].
* ↑ «Lee Ae-ran Helps North Koreans Build a Brighter Future | IIP Digital Arxivat 2014-09-05 at Archive.is». iipdigital.ait.org.tw. [Consulta: 5 octubre 2014].
* ↑ «Episcopal News Service - DIOCESAN DIGEST Arxivat 2014-10-06 a Wayback Machine.». archive.episcopalchurch.org. [Consulta: 5 octubre 2014].
* ↑ . ISBN 9781136192531.
* ↑ «In the News – North Korean defectors emerge from periphery | MOU OneKorea». mouonekorea.wordpress.com. [Consulta: 5 octubre 2014].
# Crucifixió (Bartolomé Ordóñez)

Crucifixió és un conjunt escultòric fet per Bartolomé Ordóñez i que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Frederic Marès.

## Descripció

Sens dubte, entre les obres renaixentistes de clara influència italiana que es conserven en la col·lecció, sobresurt aquesta crucifixió atribuïda a l'artista burgalès Bartolomé Ordóñez. Coneixem la seva activitat artística entre 1515, moment en què té establert el seu taller a Barcelona, i 1520, quan mor a la ciutat italiana de Carrara.
L'escena representa el moment anterior al davallament de la creu. Al centre hi apareix el Crist i als seus peus, defallida, la Verge amb les dues Maries. Els apòstols, d'esquena a l'espectador i abstrets en les seves tasques, creen un gran efecte escènic.
Crida l'atenció l'actitud calmada dels personatges, visible tant en els gests com en l'expressió dels rostres. Fins i tot l'anatomia del cos del Crist no reflecteix el calvari. Cadascuna de les figures està treballada de forma independent i amb un gran ús de l'escorç dels cossos.
Les estretes relacions estilístiques entre l'obra de fusta realitzada per Ordóñez per al cor de la Catedral de Barcelona i la peça del museu fan pensar que potser es va esculpir en la mateixa època, al voltant del 1518, coincidint amb la seva activitat barcelonina i en el moment de plenitud de l'artista.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Fitxa al web del Museu». Web. Museu Marès. [Consulta: 7 agost 2013].

## Bibliografia

* DDAA. Guia del Museu Frederic Marès. 1a ed.. Barcelona: Institut de Cultura, 2011. ISBN 9788498503357 [Consulta: 7 agost 2013].
# Aiguamolls d'Ichkeul

Els aiguamolls d'Ichkeul són una zona humida de Tunísia a l'entorn del llac d'Ichkeul, a la governació de Bizerta a Tunísia. Formen part del Parc Nacional d'Ichkeul. La superfície que abracen és d'uns trenta km² amb vegetació de xiprers, el fruit dels quals és el principal menjar dels gansos grisos. Els aiguamolls resten inundats bona part de l'any a causa de l'aportació dels oueds (rierols) de la regió que acaben abocant al llac; quan el nivell d'aquest és massa alt els aiguamolls disposen de molta aigua però als anys secs disposen de menys; a l'estiu estan secs. És lloc d'hivernada d'alguns ocells migratoris.

## Referències

* ↑ «Ichkeul | National Park». dopa-explorer.jrc.ec.europa.eu. [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ Thomas, David H. L.; Ayache, Fethi; Hollis, G. Edward «Use and Non-use Values in the Conservation of Ichkeul National Park, Tunisia» (en anglès). Environmental Conservation, 18, 2, 1991/ed, pàg. 119–130. DOI: 10.1017/S037689290002169X. ISSN: 1469-4387.
* ↑ Stevenson, A.C.; Phethean, S.J.; Robinson, J.E. «The palaeosalinity and vegetational history of Garaet el Ichkeul, northwest Tunisia» (en anglès). The Holocene, 3, 3, 01-09-1993, pàg. 201–210. DOI: 10.1177/095968369300300302. ISSN: 0959-6836.
* ↑ «Ichkeul | DOPA Explorer». dopa-explorer.jrc.ec.europa.eu. [Consulta: 12 juny 2022].
# Los Feixancs (Toralla)

Los Feixancs és un indret del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en territori del poble de Toralla.
Estan situats a prop i a ponent de Toralla, al sud-oest del Serrat de l'Arnal, a migdia del Turó de la Mola Mora, al nord de la Font de la Canaleta.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Norwood (Nova Jersey)

Norwood és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2008 tenia 6.211 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Norwood tenia 5.751 habitants, 1.857 habitatges, i 1.563 famílies. La densitat de població era de 807,4 habitants/km².
Dels 1.857 habitatges en un 41,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73,8% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 15,8% no eren unitats familiars. En el 13,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 26,4% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 92.447 $ i la renda mediana per família de 100.329 $. Els homes tenien una renda mediana de 70.000 $ mentre que les dones 37.059 $. La renda per capita de la població era de 40.039 $. Aproximadament el 2,3% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Norwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Norwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gai Nauci Rútil (cònsol 287 aC)

Gai Nauci Rútil (llatí: Gaius Nautius Sp. f. Sp. n. Rutilus) va ser un magistrat romà del segle iii aC. El seu pare era probable que fos el cònsol de l'any 316 aC, Espuri Nauci Rútil.
Va ser elegit cònsol l'any 287 aC amb Marc Claudi Marcel. El trobem mencionat als Fasti.
La manca de fonts no permet saber notícies del seu any en el càrrec. L'esdeveniment més significatiu va ser la promulgació de la lex Hortènsia, que establia que el senat romà havia d'obeir i acceptar tot allò que el poble hagués votat als comicis tribunats o als plebiscits.

## Referències

* ↑ Fasti

## Bibliografia

* Thomas Robert Shannon Broughton. The Magistrates of the Roman Republic. Bd. 1, Nova York 1951, S. 185.
* Bruno Bleckmann. Die römische Nobilität im Ersten Punischen Krieg. Untersuchungen zur aristokratischen Konkurrenz in der Republik. Akademie Verlag, Berlin 2002, S. 180 Anm. 2, ISBN 3-05-003738-5 (Klio Beih. N.F. 10)
* Espuri Nauci Rutil ;
** Gai Nauci Rutil, fill de l'anterior, cònsol en el 475 i 458 aEC ;
** Espuri Nauci Rutil, germà de l'anterior, cònsol en el 488 aEC ;
*** Espuri Nauci Rutil, fill de l'anterior, tribú consular en el 424 aEC ;
**** Espuri Nauci Rutil, fill de l'anterior, tribú consular en el 419, 416 i 404 aEC i cònsol en 411 aEC ;
* Espuri Nauci Rutil, cònsol en el 316 aEC ;
* Gai Nauci Rutil, cònsol en el 287 aEC