OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Myndigheten för psykologiskt försvar

Myndigheten för psykologiskt försvar (en català "Agència de Defensa Psicològica") és una agència governamental creada per les autoritats de Suècia amb la tasca de dirigir el treball de coordinació i desenvolupament de les activitats de les autoritats i altres actors de la defensa psicològica de Suècia. Té la seva seu a Karlsbad i una oficina a Solna. L'oficina estaria dirigida per Henrik Landerholm i tindria 45 empleats, que treballarien amb acadèmics, militars i mitjans de comunicació, per tal de donar suport a empreses i les diverses organitzacions del país. Entre les finalitats estarien lluitar contra la desinformació, especialment procedent de la Xina, Rússia i Iran. Així, l'agència es dedicaria a analitzar i respondre les "influències inapropiades" que poguessin contenir informacions enganyoses i nocives. Un informe de la Fundació Carnegie per la Pau Internacional indicà que la desinformació sobre la COVID-19 era un problema comú a Suècia.
El 18 de març de 2021, el Govern suec va decidir encarregar a un investigador especial per preparar i implementar la formació d'una nova "autoritat de defensa psicològica" que hauria de començar a operar l'1 de gener de 2022. No seria però fins al 15 d'octubre del mateix any que el Govern suec deciriai nomenar Henrik Landerholm com a director general de l'Agència a partir de l'1 de gener de 2022.
L'agència actuaria com a organisme administratiu de l'estat suec sota el Ministeri de Justícia suec i va entrar en funcionament a partir de 2022.
L'autoritat de defensa psicològica tindria la tasca de dirigir el treball de coordinació i desenvolupament de les activitats de les autoritats i altres actors de la defensa psicològica de Suècia. També contribuir directament a reforçar la resiliència de la població en matèria de defensa psicològica. L'autoritat tindrà aquestes tasques en pau, en cas d'una preparació més gran i, finalment, en cas de guerra.
Així se li assignaren les següents tasques:
* Identificar, analitzar i ser capaç de satisfer la influència d'informació indeguda i altra informació enganyosa dirigida a Suècia o interessos suecs.
* Donar suport a les empreses de mitjans en termes d'identificació, anàlisi i resposta d'influència d'informació indeguda en la mesura que se sol·liciti aquest suport.

## Referències

* ↑ Sasso, Felipe «Gobierno sueco crea una agencia para frenar la desinformación». Digital Trends Español, 06-01-2022 [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Beslut om inrättande av Myndigheten för psykologiskt försvar». Regeringen.se, 18-03-2021 [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Regeringen anställer generaldirektör för Myndigheten för psykologiskt försvar». Regeringen.se, 15-10-2021 [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Myndigheten för psykologiskt försvar får sitt säte i Karlstad». SVT Nyheter, 18-03-2021 [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Inrättande av Myndigheten för psykologiskt försvar». Regeringen.se, 18-03-2021 [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Ny myndighet ska utveckla och samordna det psykologiska försvaret». Regeringen.se, 26-05-2020 [Consulta: 10 gener 2022].
# Can Ferrer (Sant Miquel Sesperxes)

Can Ferrer és una masia del terme municipal de Sant Martí de Centelles, a la comarca catalana d'Osona, en terres del poble rural de Sant Miquel Sesperxes.
Està situada a prop de l'extrem de ponent del sector central del terme municipal, en un lloc on les masies de Can Ferrer, Can Costeta, Can Deixafer, Can Ferra, Can Marçó, Ca l'Oleguer i Ca la Viuda formen el veïnat del Racó de la Font. Es troba al nord de la carretera C-1413b, entre els punts quilomètrics 9 i 10.
Es tracta d'una construcció aïllada de planta quadrangular de planta baixa més pis amb un petit annex amb el qual tanquen un petit pati d'accés. L'origen d'aquesta construcció es remuntaria el segle xvi i apareix documementat l'any 1843 juntament amb altres masos del veïnat de racó de la Font. Es creu que era habitatge de menestrals i pel seu topònim hom pensa que hi visqué un ferrer. L'edifici principal està bastit per petits carreus bastament treballats i lligats amb argamassa o morter amb arrebossat exterior. La teulada de l'edifici és a doble vessant, aiguavessant als costats i amb ràfec a la cantonada.

## Referències

* ↑ «Mapes de Patrimoni Cultural». Diputació de Barcelona. [Consulta: 25 abril 2021].

## Enllaços externs

* Can Ferrer en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Carlos Hernández

Carlos Hernández és el nom dels següents personatges:
* Carlos Hernández Alarcón (Jaén, 1990), futbolista espanyol que juga com a defensa central
* Carlos Hernández Bailo (Barcelona, 1958), ciclista professional
* Carlos Hernández Lázaro (Carcaixent, 1879 - València, 1936), advocat, empresari i polític valencià
* Carlos Hernández Valverde (San José, Costa Rica, 1982), futbolista costa-riqueny
# Eleccions legislatives malteses de 1998

Les Eleccions legislatives malteses de 1998 es van celebrar el 5 de setembre de 1998. Va guanyar el Partit Nacionalista, i el seu cap Eddie Fenech Adami fou nomenat primer ministre.

## Resultats

Per la sota es presenta els resultats electorals de 5 de setembre de 1998 a la Cambra de Diputats de Malta:
| Partits | Partits | Vots | % | Escons | +/- |
| | Partit Nacionalista Partit Nazzjonalista | 137.037 | 51,8 | 35 | - |
| | Partit Laborista Partit Laburista | 124.220 | 47,0 | 30 | - |
| | Alternativa Democràtica Alternattiva Demokratika | 3.208 | 1,2 | - | - |
| | Total (participació 94,1%) | 264.492 | 100.0 | 65 | |
| Font: «Malta Elections». Arxivat de l'original el 2005-12-31. [Consulta: 14 juny 2009]. ||||||

## Referències

* ↑ «MALTA: parliamentary elections Il-Kamra Tad-Deputati, 1998» (en anglés). ipu.org. [Consulta: 4 octubre 2019].
# Ivory

Ivory és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 83 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Ivory era de 83 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 40 eren cases i 7 eren apartaments. Dels 34 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ivory el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 12 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 12 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 57 persones, 46 eren actives i 11 eren inactives. De les 46 persones actives 39 estaven ocupades (22 homes i 17 dones) i 7 estaven aturades (4 homes i 3 dones). De les 11 persones inactives 6 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Ivory hi havia 13 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Ivory a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Ivory a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
Viccionari
# Abd-al-Ghafur (nom)

Abd-al-Ghafur és un nom masculí teòfor àrab islàmic (àrab: عبد الغفور, ʿAbd al-Ḡafūr) que literalment significa ‘Servidor de l'Indulgent’, essent «l'Indulgent» un dels epítets de Déu. Si bé Abd-al-Ghafur és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul Ghafur, ‘Abdul Ghafour... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «غفر». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. "غفر". ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. "غفر" (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Estrella Galán Pérez

Estrella Galán Pérez (Madrid, 1971) és una antropòloga, treballadora social, política i activista espanyola pels drets humans, antiga directora general de la Comissió Espanyola d'Ajuda al Refugiat i eurodiputada per Sumar arran de les eleccions al Parlament Europeu de 2024.

## Trajectòria

Galán va treballar a l'organització no governamental Semilla, amb menors en risc d'exclusió social. Des del 1999 va treballar a la Comissió Espanyola d'Ajuda al Refugiat (CEAR) i des del 2011 en va ser la directora general. També forma part del patronat de la Fundación Alternativas. Com a activista ha denunciat l'«actuació de les màfies en el tràfic de persones migrants» i ha criticat l'«actitud dels estats membres de la Unió Europea en matèria d'immigració i asil».
El març de 2024 va ser designada per Sumar per a encapçalar la llista de la coalició a les eleccions al Parlament Europeu. Durant la campanya, va reivindicar el paper de Sumar com a motor de les polítiques progressistes del Govern d'Espanya i va advocar per la intensificació de la via diplomàtica per assolir la pau a Ucraïna i Gaza, la redefinició del pacte migratori europeu per a garantir l'acollida de migrants i refugiats, l'adopció de polítiques reindustrialitzadores sostenibles, l'electrificació del transport públic, l'establiment d'ajuts als consumidors per a la transició ecològica, la creació d'un marc europeu per a l'ampliació del parc públic d'habitatge i l'enfortiment del control sobre sistema financer i evasió fiscal. A les eleccions va ser una de les tres electes de la candidatura.

## Referències

* ↑ Fernández, Juan «Estrella Galán: "Es perverso atribuir al 'Aquarius' un 'efecto llamada'"». , 01-09-2018.
* ↑ «Sumar tria Estrella Galán, directora de CEAR, com a número 1 a les europees». Ara, 19-03-2024. [Consulta: 9 juny 2024].
* ↑ «CEAR. Comité Ejecutivo».
* ↑ Gil, Andrés «Estrella Galán, directora general de CEAR, será la número 1 de Sumar para las elecciones europeas». , 19-03-2024.
* ↑ Chouza, Paula «Estrella Galán: “La esencia de las izquierdas no está en las marcas, está en las propuestas”». , 04-06-2024.
* ↑ Cabanillas, Ana. «Ribera no pot ser verd i alhora premiar les energètiques». El Periódico, 31-05-2024. [Consulta: 9 juny 2024].
* ↑ «Entrevista a Estrella Galán, candidata de Sumar». ElDiario.es.
* ↑ «Jaume Asens serà el número dos i Compromís tindrà el número tres en la llista de Sumar a les eleccions europees». Públic, 11-04-2024.
* ↑ «Sumar (coalició)». Nació Digital, 10-06-2024. [Consulta: 10 juny 2024].
# Aero Fighters

Aero Fighters (conegut com a Sonic Wings al Japó) és un joc vertical de tirs d'arcade llançat el 1992 per Video System, incorporat a la Super Famicom el 1993 i la Super Nintendo el 1994, i es van fer dos continuacions per la Neo Geo, una per la PlayStation i per la Sega Saturn (ambdós només al Japó) i una continuació en 3D a la Nintendo 64.
El jugador escull una de les quatre nacionalitats (EUA, Japó, Anglaterra, o Suècia), i després vola per set territoris enemics, destruint grans quantitats d'enemics disparant perquè al final poder enfrontar-se al Cap de cada escenari.
El jugador u solament pot jugar amb els seus avions del jugador 1 (F/A-18, FS-X, AV-8B, i AJ-37) i si un segon jugador s'uneix, el jugador dos ha de jugar amb els avions del segon jugador amb la nacionalitat escollida pel jugador u (F-14, F-15, JAS-39, o Tornado IDS). La restricció de nacionalitat es va retirar a Aero Fighters 2.
Aero Fighters va ser llançat per la Super NES per McO'River, afiliat de Video System als EUA. Aquesta versió es va llançar el 30 de novembre de 1994; en quantitat limitada, i és un dels cartutxos més rars per la SNES.

## Personatges

* Blaster Keaton (F/A-18 Hornet)
* Keith Bishop (F-14 Tomcat)
* Hi En (FSX)
* Mao Mao (F-15 Eagle)
* Kohful The Viking (JAS-39)
* Tee-Bee 10 (AJ-37)
* Lord River N. White (Tornat IDS)
* Villiam Syd Pride (AV-8)

## Saga Aero Fighters

* Aero Fighters (1992, Arcade; 1994, SNES)
* Aero Fighters 2 (1994, Neo-Geo/Arcade)
* Aero Fighters 3 (1995, Neo-Geo/Arcade)
* Sonic Wings Limited (1996, Arcade) Japó
* Sonic Wings Special (1996, Sega Saturn, Sony PlayStation) Japó
* AeroFighters Assault (1997, Nintendo 64)
# Can Dosrius (Figaró-Montmany)

Can Dosrius és una masia de Figaró-Montmany (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia aïllada i protegida per un mur de contenció fet de pedra i que forma l'era davant de la casa, tenint a l'altre costat una quadra per a cavalls i una pallissa.
Al mur lateral hi ha una finestra allindada i dues finestretes, una de les quals en forma d'espitllera. Tres grans contraforts reforcen l'altíssim mur, un dels quals està destruït.
La teulada té l'aiguavés a façana, on hi ha forats que serviren en el seu moment per encastar bigues de fusta, potser d'un porxo. La llinda de la porta principal duu la data. A la dreta, hi ha una altra porta en què els muntants formen un arc en funció de mènsula.
A l'interior hi ha una porta amb arc conopial amb tres rosetes en relleu i motllures.

## Història

Edifici datat al 1793. La datació del segle xvii la sabem per referència de la propietària, sra. Angela Sanz.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Dosrius». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 juliol 2018].
# Carme Cuffí i Casellas

Carme Cuffí i Casellas (Pont de Molins, 14 d'octubre de 1925 - Figueres, 25 de setembre de 2014) fou una pintora i aquarel·lista catalana.
Fou la segona filla d'onze germans de Cèlia Casellas Basach i el metge Josep Cuffí Serrat-Calvó. El 1932 la família es va traslladar a Figueres on, després de la guerra civil, va ser alumna de Ramon Reig (escola Empordanesa o de Figueres) i va assistir a classes del pintor Joan Sibecas a l'Escola de Dibuix i Pintura del Casino Menestral. Va dedicar la seva vida a la pintura, amb obres que reflectien el paisatge i la plana de l'Alt Empordà i també flors i natures mortes. Va formar part de les tertúlies d'art i literatura de la fonda de Josep Martí Roca (pensió Roca), amb Carles Fages de Climent, Montserrat Vayreda, Olga Torres, Rosa Genís, Evarist Vallès, Joan Felip Vilà, Joan Sibecas i Miquel Capalleras.

## Referències

* ↑ Padrosa Gorgot, Inés. «CUFFI CASELLAS, Carme». A: Diccionari Biogràfic de l'Alt Empordà. Diputació de Girona, 2009, p. 257. ISBN 978-84-96747-54-8 [Consulta: gener 2021].
* ↑ Bassas i Masanés, 2020, p. 127.
* ↑ Bassas i Masanés, 2020, p. 128.

## Bibliografia

* Bassas, Assumpta; Masanés, Cristina. «Carme Cuffí i Casellas». A: Ajuntament de Figueres. Pintar, crear, viure. Dones artistes a l'Alt Empordà (1830-1939), 2020, p. 127-130. ISBN 978-84-120316-5-2.
# Edmond Baraffe

Edmond Baraffe (Annœullin, 19 d'octubre de 1942 - Banhèras de Bigòrra, 19 d'abril de 2020) fou un futbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1966.

## Referències

* ↑ Profile a FFF
* ↑ Stats a weltfussball
# A Antoni Gaudí

A Antoni Gaudí és una escultura urbana creada per Joaquim Camps i Giralt el 1999 situada a la ciutat de Barcelona.

## Història

Es tracta d'una obra realista realitzada en bronze i a grandària natural per l'artista català Joaquim Camps i Giralt per homenatjar al destacat artista modernista Antoni Gaudí. Abans de col·locar l'escultura en el seu emplaçament, l'obra va ser una de les poques a rebre la benedicció de l'església el 8 d'octubre de 1999 pel pare Lluís Bonet davant de la Sagrada Família, on va romandre cinc dies abans de ser traslladada a la seva destinació final. L'obra va ser situada davant del Porta i tanca de la Finca Miralles —una obra que va realitzar Gaudí el 1901 i de la qual només es conserva la part frontal, paral·lela al passeig de Manuel Girona de Barcelona—, inaugurant-se el 13 de novembre de 1999 davant l'alcalde de Barcelona Joan Clos i Matheu i del tinent alcalde Jordi Portabella i Calvete.
En setembre de 2017 fou vandalitzada per algú que li va pintar a la cara els colors de la bandera espanyola.

## Referències

* ↑ El Portal Miralles y la escultura a Antoni Gaudí (Barcelona)
* ↑ Apareix a Barcelona una escultura de Gaudí pintada amb els colors de la bandera espanyola Arxivat 2018-03-06 a Wayback Machine., el Món, 28 de setembre de 2017

## Bibliografia

* Pere Artís. Barcelona, posa't guapa. Ajuntament de Barcelona, 1999. ISBN 84-7609-912-6.
# La Porta Ferrissa

La Porta Ferrissa és una obra de Lleida inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un carrer antic de la ciutat que comença a l'encreuament amb els carrers de la Magdalena i del Carme, i que es dilueix amb l'eixamplament produït per la Plaça de la Sal. El carrer Capità Masip, una encimbellat ascens, pujada per escales, i els carrerons que baixen del Canyeret, hi conflueixen. El carrer es troba pavimentat per possibilitar el passeig dels vianants, així com vorejada d'edificis de planta baixa i tres o quatre pisos

## Història

La Porta Ferrissa és una denominació urbana de la Lleida medieval (segles XII-XV), que ha tornat a reviscolar actualment. Probablement per aquest carrer passaria el camí que s'adreçava, via est, als pobles de la Noguera. El 1150, la porta de Corbina era la mateixa que Porta Ferrissa. Era un barri petit d'artesans de la parròquia de Sant Joan. El 1864 es modernitzà el sistema de clavegueres d'aquest sector i es pavimentaren els carrers. El 1869 es rectificaren alguns carrers del tram de la vora, i, a conseqüència de les destrosses de la Guerra civil espanyola, es pogué emporxar el tram final, avui anomenat carrer de Sant Joan.

## Referències

* ↑ «El blog del senyor i.: A la Baixada de la Trinitat...», 24-07-2018. [Consulta: 17 octubre 2020].
* ↑ «Història - eixcomerciallleida.com». Arxivat de l'original el 2020-10-17. [Consulta: 17 octubre 2020].
* ↑ «La Porta Ferrissa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Euroregió Alps-Mediterrània

L'Euroregió Alps-Mediterrània (estructura de cooperació transnacional) va ser creada el 10 de juliol de 2007 entre tres regions italianes (Piemont, Ligúria i la Vall d'Aosta) i dos regions franceses (Roine-Alps i Provença-Alps-Costa Blava). Té una superfície de prop de 110.460 km² i més de 17 milions d'habitants. Les ciutats més grans són Torí, Gènova i Aosta en el costat italià i Lió i Marsella en el costat francès. L'actual president és el francès Michel Vauzelle.

## Història

L'euroregió fou creada arran del protocol del 18 de juliol de 2006, firmat a Villa Gualino, Torí, pels presidents de les regions Piemont, Mercedes Bresso, Vall d'Aosta, Luciano Caveri, Provença-Alps-Costa Blava, Michel Vauzelle, Roine-Alps, Jean-Jack Queyranne i l'assessor de Pianificació territorial i Urbanística de la Ligúria, Carlo Ruggeri. Fou ratificat el 10 d'octubre de 2007 en l'àmbit dels Open Days a Brussel·les.
El març de 2011 entraren a formar part de l'euroregió Còrsega i Sardenya per decisió del Comitè de Direcció les Cambres Euroregionals, reunit a Gènova per la inauguració de la presidència ligur.
El Comitè de Direcció de Cambres Euroregionals ha instituït l'associació sense ànim de lucre Alp Med, que tindrà com a funció tutelar els interessos de les 40 Cambres de Comerç representades

## Components

* Roine-Alps
* Provença-Alps-Costa Blava
* Piemont
* Ligúria
* Vall d'Aosta
* Còrsega (des de 2011)
* Sardenya (des de 2011)

## Àrees de treball

Cada regió membre és responsable d'una àrea de treball:
* Innovació i Recerca : Provença-Alps-Costa Blava
* Tourisme i Culture : Ligúria
* Transport i Accessibilitat : Piemont
* Medi Ambient i Desenvolupament sostenible : Roine-Alps
* Educació i Formació : Vall d'Aosta

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Euroregio Alps-Méditerrània
* Portal web sobre l'Euroregió Arxivat 2010-11-05 a Wayback Machine.
# Aliminusa

Aliminusa (sicilià Aliminusa) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Palerm. L'any 2007 tenia 1.334 habitants. Limita amb els municipis de Caccamo, Cerda, Montemaggiore Belsito, Sciara i Sclafani Bagni.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Ignazio Dolce | Llista cívica |

## Referències

* ↑ «Aliminusa». ésAdir. [Consulta: 23 setembre 2023].
# Can Dragó Vella

Can Dragó Vella fou una masia datada al segle xvii de Barcelona. El seu nom li prové de la companyia borbònica de dragons que s'hi establí a la Guerra de Successió durant el setge de Barcelona. Dona nom a la principal zona esportiva de Nou Barris i a una nova àrea de centralitat de la ciutat de Barcelona. Va ser demolida a la dècada de 1920 per construir una estació de càrrega i descàrrega del ferrocarril.

## Referències

* ↑ AAVV., 1989. "Les masies de Nou Barris. Aproximació històrica i reivindicació patrimonial", Finestrelles 15, Centre d'Estudis Ignasi Iglésias, Barcelona, pp. 43-57.
* ↑ MARTIN PASCUAL, M., 2003. Inventari de les antigues masies localitzades a l'actual Districte de Nou Barris. Barcelona, inèdit.
* ↑ «Can Dragó Vella». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).
# Jaume Comas i Gil

Jaume Comas i Gil (Terrassa, 1936) fou un productor i guionista de cinema català. Participà com a guionista a Per un grapat de dòlars.

## Referències

* ↑ «Jaume Comas i Gil». Diccionari del cinema a Catalunya. [Consulta: 31 maig 2020].