OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pont de Bujaruelo

El pont de Bujaruelo és un pont romànic del segle xiii sobre el riu Ara al Pirineu aragonès. Es troba a la vall de Bujaruelo, dins del Lloc d'importància comunitària de Bujaruelo - Garganta de los Navarros, i limita amb el Parc nacional d'Ordesa i Mont Perdut. Al costat del pont es troben les restes de l'ermita de Sant Nicolau de Bujaruelo i una zona d'acampada. Es tracta d'un pont d'un sol arc de pedra. El pont servia de lloc d'encreuament pels que passaven els Pirineus en el passat.

## Referències

* «Puente medieval i Valle de Bujaruelo». Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine. gps.huescalamagia.es. Consultat el 5 de desembre de 2015.
* Irurozqui, Arantza. «Puentes románicos en las alturas». Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine. viajealpirineo.com. Consultat el 5 de desembre de 2015.
* «BUJARUELO: PUENTE E ESGLESIA DE SAN NICOLÁS». guiadelospirineos.com. Consultat el 5 de desembre de 2015.
# La Basseta (la Torre de Cabdella)

La Basseta és un llac d'origen glacial que es troba a 2.424, a la capçalera de la vall del riu de Filià, al Pallars Jussà, en el terme municipal de la Torre de Cabdella, dins del seu terme primigeni.
Es troba a llevant del Port de Filià, a la part més de ponent de tota la vall, en el lloc anomenat Bony de la Basseta, a 2.217,8 m. alt., al capdamunt del barranc de la Basseta.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roques del Migdia

Les Roques del Migdia és una muntanya de 666 metres que es troba al municipi de Cabra del Camp, a la comarca de l'Alt Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Collada de la Ginebrera

La Collada de la Ginebrera és un coll a 1.624,9 m. alt. situat en la carena que separa els termes de la Torre de Cabdella), a l'antic terme de Mont-ros, i de Baix Pallars (antic terme de Montcortès de Pallars. Separa, per tant, les comarques del Pallars Jussà i del Pallars Sobirà.
És al nord de la Collada de Fàdigues i al sud del Cap de la Ginebrera, just a ponent d'Ancs i a llevant de Gramenet de Beranui. Es troba just al nord del Pui Sidós.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Apabhramsha

Apabhraṃśa són els dialectes que es desvien de la normativa de la gramàtica sànscrita. El terme és utilitzat pels gramàtics sànscrits des de Patanjali, apabhraṃśa vol dir literalment en sànscrit «corrupte» o «llengua no-gramatical». El terme s'utilitza per designar els dialectes que formen la transició entre les llengües de l'alta edat mitjana i les llengües modernes, en un període comprès entre els segles VI i XIII, malgrat que alguns estudiosos fan un ús més estricte per referir-se al període de transició, incloent-hi el període més recent de les llengües indoàries mitjanes.
La paraula pràcrit (que inclou pāli) és utilitzada per indicar els dialectes populars de l'Índia parlats fins als segles IV a VIII, però alguns estudiosos utilitzen el terme pràcrit durant tot el període indoari mitjà. Les llengües indoàries mitges es van transformar gradualment en apabhraṃśas que es van utilitzar fins al segle xv. Els apabhraṃśas van evolucionar en llengües modernes que actualment són parlades per milions de persones. Les llengües com l'hindi (337 milions de parlants), el bengalí (232 milions de parlants), el marathi (90 milions), l'urdú (160 milions de parlants), el gujarati (46 milions) o el sinhala (15 milions de parlants), són llengües representatives del grans estats moderns, a diferència del sànscrit (>50 mil parlants) que ha caigut en desús avui en dia. Els límits d'aquests períodes són una mica confusos, és a dir, no estrictament cronològics. Sovint es considera que les llengües modernes del nord de l'Índia van començar a desenvolupar una identitat pròpia al voltant del segle xi, mentre els apabhraṃśas encara estaven en ús, i van esdevenir completament diferents cap a finals del segle xii.
Una part important de la literatura apabhraṃśa s'ha trobat a les biblioteques jainistes. Mentre que Amir Khusro i Kabir escrivien en una llengua similar a l'hindi modern, molts poetes, especialment en regions que encara estaven governades per reis hindús, seguien escrivint en apabhramsha. Alguns autors en apabhraṃśa són: Sarahapad de Kamarupa, Devasena de Dhar (s.IX), Pushpadanta de Manyakheta (s.IX), Dhanapal, Muni Ramsimha, Hemachandra de Patan o Raighu de Gwalior (s.XV). Un exemple primerenc de l'ús de l'apabhraṃśa el trobem en el Vikramorvashiyam de Kālidāsa, en el que Pururava pregunta als animals del bosc sobre la seva estimada desapareguda.

## Notes

* ↑ Shapiro, Michael C. Hindi. Facts about the world's languages: An encyclopedia of the world's major languages, past and present Ed. Jane Garry, and Carl Rubino: New England Publishing Associates, 2001 (anglès)

## Enllaços externs

* Apabhrangsha Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Dr. Devendra Kumar Shastri Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* Hindi: The language of songs (anglès)
# Donis Escober

Donis Escober (San Ignacio, 3 de febrer de 1981) és un futbolista hondureny de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció d'Hondures.
Pel que fa a clubs, destacà a Olimpia.

## Referències

* ↑ World Cup profile - FIFA
* ↑ 2014 squads fifadata.com
* ↑ Donis Escober Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Donis Escober a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ La tierra que cosechó a Donis Escober - El Heraldo (castellà)
# Al-Juzjaní

Abu-Amr Minhaj-ad-Din Uthman ibn Siraj-ad-Din Muhàmmad al-Juzjaní, més conegut senzillament com Al-Juzjaní o com a Minhaj-i Siraj (Firuzkuh, 1193 -Delhi després de 1265) fou un historiador afganès, cronista de la dinastia mameluca de l'Índia. Va servir a diversos sultans gúrides. Va servir després del 1226 al sobirà d'Uchch, Nàssir-ad-Din Kaba-Xah fins que fou enderrocat per Xams-ad-Din Iltutmix de Delhi el 1228 i llavors es va passar al conqueridor i el va acompanyar a Delhi, i després va servir al seu fill Nàssir-ad-Din Mahmud (1246-1265). La seva obra principal és la Tabakat-i Nasiri, escrita entre 1259 i 1260, principal font del sultanat de Delhi per aquesta època.

## Bibliografia

* Tabakat-i Nasiri, traduïda a l'anglès per H. G. Raverty, Londres 1881.
# Bella Verano Domínguez

Bella Verano Domínguez (Lepe, Huelva - 1978) és una política espanyola, actual delegada de Govern de la Junta d'Andalusia a Huelva, i ha estat Tinent alcaldessa de la localitat de Lepe i diputada provincial des del 2015.
Des del 2007 és tinent alcaldessa de l'ajuntament de Lepe pel Partit Popular i diputada provincial des del 2015. Al PP ha tingut el càrrec de secretària general de el Partit Popular de Lepe des de 2007 i Coordinadora de el Partit Popular de Huelva des de 2015.
Des del 2019 és la delegada de Govern de la Junta d'Andalusia, nomenada pel Consell de Govern de la Junta d'Andalusia.

## Referències

* ↑ «Delegación del Gobierno en Huelva - Consejería de la Presidencia, Administración Pública e Interior» (en castellà). [Consulta: 12 juliol 2021].
* 1 2 «- Portavoz del Gobierno Andaluz» (en castellà). [Consulta: 12 juliol 2021].
* 1 2 Carmona, M. «Bella Verano, nueva delegada del Gobierno andaluz en Huelva» (en castellà). [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ Press, Europa. «La teniente de alcalde y concejala de Lepe Bella Verano es la nueva delegada del Gobierno andaluz en Huelva», 05-02-2019. [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ Información, Huelva. «Bella Verano será la nueva delegada del Gobierno andaluz» (en espanyol europeu), 05-02-2019. [Consulta: 12 juliol 2021].
# La Bassée

La Bassée és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 5.888 habitants. Limita al nord amb Lorgies, al nord-est amb Illies, a l'est amb Salomé, al sud-est amb Marquillies, al sud amb Haisnes i Douvrin i a l'oest amb Violaines.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 5.355 | 5.463 | 6.025 | 6.319 | 6.017 | 5.914 | 5.888 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2001 | Norbert Bommart | PS |
| 2001- | Philippe Waymel | UMP |
# Carè Alto

El Carè Alto és una muntanya dels Alps italians prop de Trento al damunt de la vall de San Valentino amb una altitud de 3.465 metres per sobre del nivell del mar.

## Referències

* ↑ "Monte Carè Alto". Summitpost.org. Retrieved 2013-03-29.
# Salvador García Ruiz

Salvador García Ruiz (Madrid, Comunitat de Madrid, 1963) és un guionista i director de cinema espanyol. Llicenciat en Ciències de la Informació (Imatge i So) per la Universitat Complutense de Madrid. El 1997 fou nominat al Goya al millor director novell per Mensaka i el 2005 per Las voces de la noche. El 2003 fou nominat a l'Espiga d'Or de la Seminci. També ha dirigit episodis d'algunes sèries de televisió, entre elles la recent La caza. Monteperdido.

## Filmografia

* Mensaka (1997), basada en una novel·la de José Ángel Mañas
* El otro barrio (2000, basada en la novel·la d'Elvira Lindo)
* Las voces de la noche (2003, basada en la novel·la de Natalia Ginzburg)
* Cachorro (2004), dirigida per Miguel Albaladejo.
* Territorio comanche (1997), guió dirigida per Gerardo Herrero.
* Castillos de cartón (2009, basada en una novel·la d'Almudena Grandes)
* El juego del ahorcado (2008), guió, de Manuel Gómez Pereira

## Sèries de televisió

* Hospital Central (2004, dos episodis)
* Gran Reserva (2010, set episodis)
* Isabel (2013, 7 episodis)
* Carlos, rey emperador (2016, 5 episodis)
* La catedral del mar (2018, un episodi)
* 14 de abril. La República (2019, set episodis)
* Matadero (2019, tres episodis)
* La caza. Monteperdido (2019, sis episodis)

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2000 | Millor guió adaptat | El otro barrio | Guanyador |

## Referències

* ↑ Mensaka al web dels premis Goya
* ↑ Las voces de la noche al web dels Goya
* ↑ Seminci 2003
* ↑ Así es 'La caza. Monteperdido', la nueva serie de Televisión Española, El Confidencial, 22 de març de 2019
* ↑ El cine íntimo de Salvador García Ruiz, El Mundo, 3 de novembre de 2009
* ↑ García Ruiz lleva al cine un triángulo amoroso basado en una novela de Almudena Grandes, Público, 9 de juliol de 2008
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 2000». CEC. Arxivat de l'original el 2021-02-26. [Consulta: 24 juny 2018].
# Traquita de feldespat alcalí amb foids

Les traquites de feldespat alcalí amb foids o traquites alcalifeldspàtiques foidiferes són roques ígnies volcàniques (extrusives), traquites alcalines en què el contingut de feldespatoides és inferior al 10% (<10% dels minerals fèlsics). Es troba definida al camp 6' del diagrama QAPF de Streckeisen.

## Referències

* ↑ «Foid-bearing-alkali-feldspar-trachyte: Foid-bearing-alkali-feldspar-trachyte mineral information and data.». [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ «Diccionari de geologia». [Consulta: 24 desembre 2017].
# Al-Junayd ibn Abd-ar-Rahman al-Murrí

Al-Junayd ibn Abd-ar-Rahman al-Murrí (àrab: الجنيد بن عبد الرحمن المري, al-Junayd b. ʿAbd ar-Raḥmān al-Murrī) fou un general i governador omeia.
Fou nomenat governador del Sind i Multan el 724. En aquestes zones era sobirà l'indi Júixaba ibn Dhàbir que havia reconegut el califa i s'havia fet musulmà, però Al-Junayd el va fer matar i es va apoderar del seu regne. El germà del rei, que volia anar a Bagdad a queixar-se al califa, fou també assassinat. Va governar fins al 729 i va fer diverses expedicions entre elles al regne d'al-Kiraj que va conquerir (probablement de manera temporal). Després de sortir va esclatar una revolta que va fer perdre el Sind al califat.
Fou nomenat governador del Khorasan segons al-Baladhuri el 730, on el se predecessor al Khorasan, Aixras ibn Abd-Al·lah as-Sulamí, s'enfrontava als turcs a Bukharà; després de diversos combats es va unir a Aixras i va derrotar els turcs a Zarman prop de Samarcanda. Retornat al Khurasan va atacar Tukharistan i aviat va retornar a Transoxiana cridat pel governador de Samarcanda Sawra ibn al-Hurr at-Tamimí, amenaçat pels turcs. Va avançar des de Kiss cap a Samarcanda per la ruta de muntanya però al creuar pel Coll de Takhtakaratxa fou atacat per la gent de Sughd, Shash i Fergana i es va lliurar la famosa batalla de la Gorja, en què va patir serioses pèrdues però va aconseguir passar. Va cridar a Sawra que va obeir i va abandonar Samarcanda anant en el seu ajut però les seves forces foren aniquilades pels turcs i ell mateix mort, tot i que fou això el que va permetre a al-Junayd arribar a Samarcanda. Bukharà també era atacada pels turcs i estava defensada per Qàtan ibn Qutayba i va organitzar una expedició en el seu ajut, derrotant els turcs a at-Tawawis (730 o 731) alliberant la ciutat.
El 734 es va casar amb al-Fàdila, filla del rebel Yazid ibn al-Muhàl·lab, provocant la còlera del califa que el va destituir. Va morir de malaltia a Merv poc després.

## Bibliografia

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Al-Djunayd b. Abd Allāh».

## Referències

* ↑ L'Encyclopaedia of Islam va anomenar-lo erròniament al-Junayd ibn Abd-Al·lah, tal com fa constar l'editor d'at-Tabarí en nota: Al-Tabari. The History of al-Tabari (Ta'rikh al-rusul wa'l-muluk) (en anglès). Traducció: Khalid Yahya Blankinship. XXV: The End of Expansion. Albany: State University of New York Press, 1989, p. 2, nota 9 (SUNY series in Near Eastern studies). ISBN 0-88706-569-4.
# Abd-ar-Raixid

Abd-ar-Raixid és el nom dels següents personatges:
* Abu-Mansur Abd-ar-Raixid, sultà gaznèvida
* Abd-al-Raixid ibn Abd-al-Ghafur, lexicògraf persa
Vegeu també Abd-ar-Raixid (nom)
# Big Flats

Big Flats és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.482 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Big Flats tenia 2.482 habitants, 950 habitatges, i 748 famílies. La densitat de població era de 245,1 habitants per km².
Dels 950 habitatges en un 33,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,1% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 21,2% no eren unitats familiars. En el 16,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 28,6% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.344 $ i la renda mediana per família de 54.829 $. Els homes tenien una renda mediana de 44.479 $ mentre que les dones 30.190 $. La renda per capita de la població era de 22.938 $. Entorn de l'1% de les famílies i l'1,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Big Flats». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Big Flats». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kulbeckia kulbecke

Kulbeckia kulbecke és una espècie de petits mamífers prehistòrics. És l'única espècie continguda al gènere monotípic Kulbeckia, dins de la família Zalambdalestidae.
K. kulbecke visqué en el que actualment és l'Uzbekistan i el Tadjikistan al Cretaci superior. Se n'han trobat ossos a la formació de Bissekti i la formació d'Aitim. El seu holotip és una molar M1 aïllada.
El 1997, quatre anys després que Lev Nessov descrigués l'espècie, es trobaren indicis que K. kulbecke podria ser el membre més basal de la família Zalambdalestidae. Una vegada es descobriren les similituds amb els zalambdalèstids, Kulbeckia, originalment classificada dins la seva pròpia família monotípica Kulbeckiidae, fou reclassificada per Archibald, Averiànov i Ekdale dins la família Zalambdalestidae.
En comparació amb zalambdalèstids més moderns, K. kulbecke era de mida petita. També tenia quatre incisives en lloc de tres i el diastema era petit o absent.

## Bibliografia

* Nessov, L. New Mesozoic mammals of middle Asia and Kazakhstan and comments about evolution of theriofaunas of Cretaceous coastal plains of Asia. Trudy Zool. Inst., 1993.

## Referències

* 1 2 3 Archibald, J. David; A. Averiànov «The Late Cretaceous Placental Mammal Kulbeckia». Journal of Vertebrate Paleontology, 23 (2), 2002, pàg. 404–419.

## Enllaços externs

* Kulbeckia a Mesozoic Mammals Arxivat 2012-10-14 a Wayback Machine. (anglès)
# Salvador Gil i Gil

Salvador Gil i Gil (1903 - 1933), fou escollit regidor pel Districte 1 i nomenat tinent d'alcalde en el primer ajuntament democràtic de la història de l'Hospitalet de Llobregat, entre 1931 i 1933, mentre fou l'alcalde en Josep Muntané i Almirall. Botiguer de professió, es va involucrar en la promoció d'entitats culturals i esportives. Pertanyia a Esquerra Republicana de Catalunya. Es va casar amb Maria Carbonell.
Va fundar la publicació "Fortitud", periòdic de l'Hospitalet de tendència liberal, erigit en portaveu d'Esquerra Republicana de Catalunya a partir del 20 de juny de 1933 (número 16). De publicació quinzenal, se'n van treure 28 números entre el 1932 i el 1934, tots conservats a l'Arxiu Municipal de l'Hospitalet.
Fou assassinat per uns pistolers la nit del 14 de maig de 1933 que li feren xantatge. Al seu enterrament hi acudiren el President de la Generalitat Francesc Macià i altres autoritats.
El 21 d'agost del 1932 l'Ajuntament de l'Hospitalet de Llobregat va acordar la construcció per subhasta de dos edificis escolars en terrenys propietat del municipi situats, un al carrer de Campoamor i l'altre a la prolongació del carrer de les Corts Catalanes. Ambdós col·legis estaven dissenyats per l'arquitecte Municipal de la Ciutat, Ramon Puig i Gairalt. el de Campoamor s'inauguraria el 13 d'octubre de 1934 amb el nom del tinent d'Alcalde Salvador Gil i Gil, que havia estat assassinat feia poc temps.

## Referències

* ↑ Domínguez, Manuel. «LOCAL - MUNDIAL: LA PRIMAVERA REPUBLICANA A L'HOSPITALET (EN EL 90 ANIVERSARI DE LA PROCLAMACIÓ DE LA REPÚBLICA)», 09-04-2021. [Consulta: 16 març 2024].
* ↑ «Recull de proposicions de regidors fetes al Ple - Inventari». [Consulta: 16 març 2024].
* ↑ «Fortitud». [Consulta: 16 març 2024].
* ↑ Premsa Local CEL'H.
* ↑ «Ramon Puig i Gairalt». [Consulta: 16 març 2024].
# Picada d'insecte

Les picades d'insectes es produeixen quan un insecte s'agita i intenta defensar-se mitjançant els seus mecanismes naturals de defensa, o quan un insecte busca alimentar-se de la persona picada (xuclant la sang). Alguns insectes injecten àcid fòrmic, que pot provocar una reacció immediata de la pell, que sovint provoca enrogiment i inflor a la zona lesionada. Les picades de formigues de foc, abelles i vespes solen ser doloroses i poden estimular una reacció al·lèrgica perillosa anomenada anafilaxi per a pacients de risc, i algunes vespes i els tàvecs també poden tenir una mossegada potent juntament amb la picada. És més probable que les picades de mosquits i puces causin picor més que no pas dolor. Els insectes hematòfags poden actuar de vectors de malalties.
La reacció de la pell a les picades d'insectes sol durar uns quants dies. No obstant això, en alguns casos, la reacció local pot durar fins a dos anys. Aquestes picades de vegades es diagnostiquen erròniament com a altres tipus de lesions benignes o canceroses.

## Referències

* ↑ Allen, Arthur C. «Persistent "Insect Bites" (Dermal Eosinophilic Granulomas) Simulating Lymphoblastomas, Histiocytoses, and Squamous Cell Carcinomas». Am J Pathol, 24, 2, 01-03-1948, pàg. 367–387. PMC: 1942711. PMID: 18904647.
# Traquèlids

Els traquèlids (Trachelidae) són una família d'aranyes araneomorfes, descrita per primera vegada per Eugène Simon el 1897.
El tàxon fou descrit per Eugène Simon (1897), originalment, com una subfamília; s'anomenà Tracheleae i, més endavant, Trachelinae d'acord amb la terminologia més moderna. Durant aquests anys ha estat col·locat dins de les famílies dels clubiònids (Clubionidae) i posteriorment dels corínnids (Corinnidae). El 2014, una anàlisi de Martín J. Ramírez va suggerir que no era tan proper a altres membres dels Corinnidae, i era més encertat considerar-la com a família separada.
Les espècies d'aquesta família es troben distribuïdes per Àfrica, Amèrica, Àsia i Europa.

## Sistemàtica

Segons el World Spider Catalog amb data de 18 de gener de 2019 els traquèlids tenen reconeguts els següents gèneres:
* Afroceto Lyle & Haddad, 2010
* Cetonana Strand, 1929
* Fuchiba Haddad & Lyle, 2008
* Fuchibotulus Haddad & Lyle, 2008
* Jocquestus Lyle & Haddad, 2018
* Meriola Banks, 1895
* Metatrachelas Bosselaers & Bosmans, 2010
* Orthobula Simon, 1897
* Paccius Simon, 1898
* Paraceto Jin, Yin & Zhang, 2017
* Paratrachelas Kovblyuk & Nadolny, 2009
* Patelloceto Lyle & Haddad, 2010
* Planochelas Lyle & Haddad, 2009
* Poachelas Haddad & Lyle, 2008
* Spinotrachelas Haddad, 2006
* Thysanina Simon, 1910
* Trachelas L. Koch, 1872
* Trachelopachys Simon, 1897
* Utivarachna Kishida, 1940

### Fòssils

Segons el World Spider Catalog versió 19.0 (2018), existeix el següent gènere fòssil del neogen:
* †Trachelas L. Koch, 1872 (ambre dominicà)

## Referències

* 1 2 Simon, E. (1897a). Histoire naturelle des araignées. Paris 2, 1-192.
* 1 2 3 4 (anglès) Referència World Spider Catalog : Trachelidae +base de dades . Accés el 19 de gener de 2019
* ↑ Ramírez, Martín J. The morphology and phylogeny of dionychan spiders (Araneae, Araneomorphae). 390, 2014. , pp. 331–335, 342
* ↑ Dunlop, J. A., Penney, D. & Jekel, D. 2018. "A summary list of fossil spiders and their relatives". A World Spider Catalog. Natural History Museum Bern, online a http://wsc.nmbe.ch, versió 19.0. Accés el 13 de desembre de 2018.
# Aguéievo

«Aguéievo» té aquests significats:
* Aguéievo (Perm), localitat del krai de Perm, a Rússia
* Aguéievo (Mordòvia), localitat de la república de Mordòvia, a Rússia
# Big Horn

«Big Horn o Bighorn» té aquests significats:
* Bighorn Sheep (anglès) (Ovis canadensis), espècie d'oví d'Amèrica del Nord de banyes grosses
* Big Horn (CDP), concentració de població designada pel cens al comtat de Sheridan a l'estat de Wyoming (EUA)
* Bosc Nacional Bighorn, àrea protegida situada al centre-nord de Wyoming (Estats Units) dins de les muntanyes Bighorn (Bighorn Mountains)
* Comtat de Big Horn, comtat dels Estats Units a l'estat de Wyoming
* Reserva índia Big Horn 144a, reserva índia a Alberta situada vora el comtat de Clearwater (Canadà)
* riu Bighorn, afluent del Yellowstone que travessa els estats de Wyoming i Montana a l'oest dels Estats Units
# Kulatka

Kulatka (en rus: Кулатка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 101 habitants. Pertany al districte municipal de Khvalinsk.

## Referències

* ↑ «Почвенная карта России». Arxivat de l'original el 2018-01-25.
* ↑ «Топографические карты СССР N-39 (В) 1:100000. Самарская область.». Arxivat de l'original el 2018-01-15.
# Can Teixidor (Montseny)

Can Teixidor és una obra de Montseny (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Algunes parts de l'edifici principal han estat restaurades recentment. La façana porta la data de 1958. En ella s'ha de destacar un rellotge de sol amb la inscripció "Jo sense sol i tu sense fe no som res". El més interessant és una dependència de maçoneria vista, amb terrabastall i un dels angles roms, sense vèrtex. Pel que fa a l'edifici principal, cal dir que a la part posterior té un angle mort, on modernament s'hi ha afegit una petita continuació de la casa, sense pis.

## Referències

* ↑ «Can Teixidor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 juliol 2018].