OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sunrise Adams

Sunrise Adams (14 de setembre de 1982, Saint Louis, Missouri) és una actriu porno estatunidenca, neboda de la també actriu Sunset Thomas.

## Biografia
### Joventut

Sunrise passa els seus primers anys en una de les zones rurals més pobres de l'est de Texas, a Pickton, en un lloc sense telèfon, amb un sol canal de televisió, i sense ningú amb qui jugar en milles. A l'institut és una excel·lent atleta i estudiant. No solament jugava a bàsquet, sinó que era l'única noia que jugava en els equips del districte escolar de Pickton. Es va graduar amb 16 anys i es manté vinculada amb la comunitat estudiantil durant dos anys més.

### Carrera com a actriu porno

Una vegada complerts els 18 anys, la seva tieta Sunset Thomas la convenç perquè abandoni el seu treball a Sonic Drive-In i provi sort en la indústria del cinema X. Per a això, Sunrise Adams es trasllada a Los Angeles. En 2001 inicia amb More Dirty Debutantes 186 una carrera frenètica on aplegaria a rodar més de cent títols en 2 anys.
La popularitat de l'actriu no passa desapercebuda per a Vivid que tracta d'assolir, sense èxit el seu fitxatge. Finalment, el 2002, accedeix a formar part del selecte grup de les Vivid girls. Sunrise Adams signa així, un contracte de dos anys en el qual es compromet a rodar vuit pel·lícules (el que suposa una reducció notable del seu habitual ritme de rodatge). El seu fitxatge per Vivid suposa també un canvi físic, ja que l'actriu s'augmenta el pit poc abans d'estrenar Portrait of Sunrise (2002). Debbie Does Dallas: The Revenge (2003), Sentenced (2003) o Last Girl Standing (2004) són alguns dels títols que rodaria en eixa època.
Conclòs aquest contracte la productora li ofereix renovar per deu anys (alguna cosa poc freqüent en el món del porno). No obstant això, poc després de la signatura l'actriu opta per trencar l'acord i anuncia la seua retirada.
A finals de 2006 decideix reprendre la seua carrera recuperant la relació contractual que l'unia amb Vivid. Sunrise Adams: Sex Addict (2007) materialitza el seu regrés al porno.

## Premis

* 2004 Premi AVN a la millor escena de sexe oral per Heart of Darkness (amb Randy Spears)

## Llibres

Adams ha escrit dos llibres:
* XXX: 30 Porn-Star Portraits, Bulfinch (1 d'octubre de 2004)
* How to Have a XXX Sex Life: The Ultimate Vivid Guide, Regan Books (20 de juliol de 2004)
Adams és coautora de:
* The Lust Ranch; Vivid Comix.

## Referències

* ↑ "Inside Sunrise"
* ↑ "Sunrise Adams"
* ↑ "Sunset Thomas life"
* ↑ "Sunrise Adams Filmography"
* ↑ «"Vivid Girls: Sunrise Adams"». Arxivat de l'original el 2008-01-02. [Consulta: 29 juliol 2009].
* ↑ «"The Sunrise Also Rises"». Arxivat de l'original el 2009-01-24. [Consulta: 29 juliol 2009].
* ↑ "Vivid Girl Sunrise Adams Returns from Hiatus"
* ↑ "Sunrise Adams: Sex Addict"
* ↑ Jared Rutter. «The 21st Annual AVN Awards: Glamour, Prestige, Fun». AVN, 12-01-2004.
* ↑ "Vivid Comix"

## Enllaços externs

* Appearance on Howard Stern, 2/10/03 (anglès)
# Sunrise (Florida)

Sunrise és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2007 tenia 89.787 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sunrise tenia 85.779 habitants, 33.308 habitatges, i 22.249 famílies. La densitat de població era de 1.819,8 habitants/km².
Dels 33.308 habitatges en un 33,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 13,8% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 27,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 31,7% entre 25 i 44, un 18,4% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.998 $ i la renda mediana per família de 47.908 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.706 $ mentre que les dones 28.147 $. La renda per capita de la població era de 18.713 $. Entorn del 7,3% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sunrise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sunrise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sunrise Manor

Sunrise Manor és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2000 tenia 156.120 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sunrise Manor tenia 156.120 habitants, 53.745 habitatges, i 38.551 famílies La densitat de població era de 1575,99 habitants per km².
Dels 53.745 habitatges en un 37,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 15,6% dones solteres, i en un 28,3% no eren unitats familiars. En el 20,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,0% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,88 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,32.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 20,0% de 45 a 64 i un 9,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31,6 anys. Per cada 100 dones hi havia 99,43 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,95 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.066 $ i la renda mediana per família de 44.339 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.175 $ mentre que les dones 24.605 $. La renda per capita de la població era de 16.659 $. Aproximadament el 10,4% de les famílies i el 12,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sunrise Manor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Sunrise Manor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Socarrell

Els socarrells són unes mates espinoses en forma de coixinet que es fan al litoral ventós del nord de les illes de Menorca i Mallorca. Pertanyen a diferents espècies, sobretot de la família de les compostes i de les papilionàcies.
Els socarrells representen la flora més endèmica i singular de les illes Gimnèsies, essent un bon exemple d'evolució convergent d'un grup heterogeni de plantes sotmeses a unes mateixes condicions molt limitants, com ho són les que imperen a la costa (sòls poc desenvolupats i presència de forts vents carregats de sal).
Dins de la família de les compostes trobam dues espècies: el socarrell (Launaea cervicornis) i el socarrell bord (Femeniasia balearica).
Dins de la família de les lleguminoses trobam tres espècies: el socarrell gros (Anthyllis hystrix), el coixinet de monja (Astragalus balearicus) i el socarrell alís (Lotus fulgurans).
Al litoral menorquí i en llocs molt exposats al vent, algunes plantes poden adoptar forma de coixinet i confondre's amb els socarrells. Per açò de vegades també es coneixen amb aquest nom. Seria el cas de les frígoles (Teucrium subspinosum i T. balearicum, de la família de les labiades), i d'una aritja de branques gruixades (Smilax aspera var. balearica, de la família de les esmilacàcies).

## Referències

* ↑ «Institut d'Estudis Catalans - Diec2». [Consulta: 22 agost 2019].
* 1 2 3 4 Plantes de Menorca. Menorca: Consell Insular de Menorca, 2014. ISBN 9788495718990.
* ↑ Enciclopèdia de Menorca. Maó, Menorca: Obra Cultural Balear de Menorca, [1981-<2018>]. ISBN 8460014371.
* 1 2 «Herbari Virtual del Mediterrani Occidental». [Consulta: 22 agost 2019].
# Socarrats (malnom)

Amb l'apel·latiu "socarrats" són coneguts popularment els habitants de dos poblacions del País Valencià: Xàtiva i Cocentaina. La capital de La Costera va ser incendiada per les tropes de Felip V en la Guerra de Successió, l'any 1707, però, per a esbrinar per què reben aquesta denominació els ciutadans de Cocentaina, cal retrocedir més en el temps, fins a situar-nos en l'Edat Mitjana.
Durant el segle xiv el sud del jove Regne de València va patir tres incursions militars procedents del Regne de Granada. La que ens interessa relatar ara és la primera de totes elles, ocorreguda l'any 1304, que resultà nefasta per al poble. Tot i que no va ser l'única població envestida per les tropes musulmanes: se sap que Alcoi va resistir l'atac d'aquella milícia i la veïna localitat de Penàguila va córrer la mateixa sort que Cocentaina en ser també arrasada pels mateixos soldats.
L'exèrcit que saquejà i cremà Cocentaina era dirigit per un mercenari magribí anomenat Al-Abbas. Capità d'Al-Azraq, havia servit en 1303 Jaume el Just en la lluita contra el Regne de Castella, però en 1304 canvià de bàndol aliant-se amb el soldà de Granada.
Coneixedor del terreny com ningú, gràcies a haver servit en terres valencianes el monarca catalanoaragonès l'any abans, i amb la complicitat dels musulmans locals, en setembre de 1304 atacà la comarca al davant de 400 genets benimerins, amb l'objectiu d'apoderar-se de les collites o bé destruir-les. Va ser en eixa acció, amb suport del Regne de Granada, quan Cocentaina fou saquejada i incendiada.
L'atac d'en Al-‘Abbas al poble va ser tan sanguinari i va causar tants danys que Roger de Llúria, senyor de la vila en aquell fatídic any, veient el lamentable estat en el qual havia quedat Cocentaina, va perdonar als veïns el pagament de tots els impostos per tal que pogueren reparar els desperfectes causats per l'assalt dels musulmans granadins.

## Referències

* ↑ Socarrats de Xàtiva i de Cocentaina a ventdcabylia.com
* ↑ Socarrats de Cocentaina Arxivat 2017-01-13 a Wayback Machine. per Francesc Jover i Domínguez
* ↑ Història Arxivat 2017-01-13 a Wayback Machine. al web de l'ajuntament de Cocentaina
Viccionari
# Stolbi (Batagai)

* Per a altres significats, vegeu «Stolbi».
Stolbi (en rus: Столбы) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 294 habitants, pertany al districte de Batagai.

## Referències

* ↑ «Верхоянский улус (район)». Arxivat de l'original el 2019-11-03. [Consulta: 3 ноября 2019].
# TSG 1899 Hoffenheim (femení)

El TSG 1899 Hoffenheim femení és la secció femenina del TSG 1899 Hoffenheim, un club de futbol de Sinsheim. Juga a la Bundeslliga alemanya, on va debutar a la temporada 2013/14 i el seu millor resultat és una 6ª posició a l'edició següent.

## Plantilla 2016-17

| Porteres | Porteres | Defenses | Defenses | Centrecampistes | Centrecampistes | Davanteres | Davanteres |
| 01 | Martina Tufekovic | 04 | Kristin Demann | 07 | Martina Moser | 11 | Dóra Zeller |
| 27 | Friederike Abt | 05 | Michaela Specht | 08 | Christine Schneider | 14 | Lina Bürger |
| | | 13 | Isabella Hartig | 10 | Sharon Beck | 16 | Nicole Billa |
| | | 21 | Leonie Pankratz | 12 | Stephanie Breitner | 33 | Fabienne Dongus |
| | | 26 | Sophie Howard | 17 | Emily Evels | | |
| | | 32 | Tamar Dongus | 18 | Anne Fühner | | |
| | | | | 19 | Judith Steinert | | |
| | | | | 22 | Selina Häfele | | |
| | | | | 28 | Tabea Wassmuth | | |

## Referències

* ↑ Soccerway
# Tef

Tef o teff (Eragrostis tef, amhàric ጤፍ ṭēff, tigrinya ጣፍ ṭaff) és una espècie de planta herbàcia anual de la família de les poàcies de llavor comestible que s'assimila als cereals.
El Tef és un cereal autopol·linitzat tetraploide i és una planta C4, que li permet fixar de manera més eficient el carboni en sequera i altes temperatures, i és un intermedi entre una herba tropical i una herba temperada.

## Distribució

És nadiua de l'Altiplà d'Etiòpia, on es conrea principalment; es conrea també a l'Índia i Austràlia i s'està assajant el seu conreu als Estats Units. El seu nom és lligat per una etimologia popular al radical etiòpic ṭff, "perdut", a causa de la mida petita dels grans.

## Usos

Des del punt nutritiu té característiques interessants, ja que conté molta fibra alimentària i ferro a més de proteïna i calci. Com que conté tots vuit aminoàcids essencials, i més lisina que el blat o l'ordi, la seva proteïna és particularment nutritiva. És adient per les persones celíaques perquè, encara que conté gluten, el gluten de tef no conté la porció α-gliadina que provoca la malaltia.
Com a inconvenient presenta una llavor molt menuda d'aproximadament un mil·límetre de diàmetre; es pot cuinar en una manera semblant a mill o quinoa, però es cuina més ràpidament degut als grans petits. És famós pel pa pla etíop fet de la seva farina, injera, l'aliment bàsic de la dieta etiòpica.
És un aliment molt important a Etiòpia i Eritrea; representa vora el 25% dels cereals conreats a Etiòpia i el 90 % de la producció mundial. Com que les llavors són tan xiques n'hi caben moltes a la mà i per això està adaptada al seminomadisme.

## Referències

* ↑ «Eragrostis tef (Zuccagni) Trotter» (en anglès). Plants of the World Online | Kew Science. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ «teff». Encyclopedia of Life. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ Stallknecht (et al), G.F. «Teff: Food Crop for Humans and Animals». New Crops. Wiley, 1993. [Consulta: 25 agost 2024].
* 1 2 Bultosa, G. «Teff: Overview». A: Encyclopedia of Food Grains (en anglès). Academic Press, 2015-12-17, p. 209. ISBN 978-0-12-394786-4.
* ↑ «Tef». A: Lost Crops of Africa: Volume I: Grains. Washington, D.C.: National Academies Press, 1996-02-14. DOI 10.17226/2305. ISBN 978-0-309-04990-0.
* ↑ Spaenij-Dekking, Liesbeth; Kooy-Winkelaar, Yvonne; Koning, Frits «The Ethiopian Cereal Tef in Celiac Disease» (en anglès). New England Journal of Medicine, 353, 16, 20-10-2005, pàg. 1748–1749. DOI: 10.1056/NEJMc051492. ISSN: 0028-4793.
* ↑ «Teff» (en castellà). FAO. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ O'Connor, Anahad. «Is Teff the New Super Grain?» (en anglès). New York Times, 16-08-2016. [Consulta: 25 agost 2024].
# Takao Aoki

Takao Aoki (japonès: 青木たかお) (Utsunomiya, 20 de desembre de 1961) és un mangaka japonès. El més conegut treball d'Aoki és Beyblade, que es va convertir en una franquícia a l'entorn dels nens que es barallaven amb baldufes. També ha fet "Bakufu Slash;Kizna", "A War Story of Metal Walker" i "Mini-4WD Fighter V". Molts dels treballs d'Aoki versen sobre videojocs o joguets.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine. (japonès)
# Taulliraju

El Taulliraju (possiblement del quítxua tawlli un tipus de llegum, rahu neu, gel, muntanya amb neu,) és una muntanya de la Cordillera Blanca, als Andes del Perú, que s'eleva fins a 5.830 msnm (tot i que hi ha fonts que citen 6.303 metres d'altitud). Està situada entre les províncies del Huaylas i Pomabamba, a la regió d'Ancash. El Taulliraju es troba a l'interior del Parc Nacional del Huascarán, al sud-est del Pucajirca i l'est del Rinrijirca.

## Referències

* 1 2 3 Peru 1:100 000, Corongo (18-h). IGN (Instituto Geográfico Nacional - Perú).
* 1 2 Alpenvereinskarte 0/3a. Cordillera Blanca Nord (Peru). 1:100 000. Oesterreichischer Alpenverein, 2005. ISBN 3-928777-57-2.
* ↑ Ana Arias Torre, Toponimia de Ticabamba, a LETRAS, Órgano de la Facultad de Letras y Ciencias Humanas, Universidad Nacional Mayor de San Marcos, Lima 2002: tawlli - Tipo de legumbre, muy parecido al chocho
* ↑ «babylon.com». Arxivat de l'original el 2014-12-29. [Consulta: 4 novembre 2016].

## Enllaços externs

* "Taulliraju, Peru" a Peakbagger
# Taulé

Taulé (en bretó Taole) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 2.871 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.365 | 2.269 | 2.402 | 2.722 | 2.796 | 2.781 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Annie Hamon | |
# Teatre Talia

«Teatre Talia» té aquests significats:
* Teatre Talia (Barcelona), Avinguda del Paral·lel, 100 de Barcelona, actualment desaparegut
* Teatre Talia (València), Carrer dels Cavallers, 31 de València
* Thalia-Theater (Berlín)
* Thália Színház (Budapest)
* Thalia Theater (Hamburg)
* Thalia Theater (Hermannstadt)
* Thalia-Theater (Viena)
* Thalia-Theater (Wuppertal)
# The Barkleys of Broadway

The Barkleys of Broadway és una pel·lícula musical estatunidenca de Charles Walters estrenada el 1949. És la tornada de la parella Astaire/Rogers. El guió es prestava al retrobament, ja que posava en escena dos ballarins al cim de la seva glòria.

## Argument

A la sortida d'una gran estrena, Josh (Fred Astaire) i Dinah (Ginger Rogers) Barkley van a una gran recepció on coneixen Jacques Barredout (Jacques François), dramaturg francès emigrat als Estats Units. Aquest, a qui no li agraden les comèdies musicals, els aconsella orientar-se cap a la tragèdia. Després d'una experiència tanmateix encertada Josh i Dinah decideixen de tornar a les seves arrels, amb un final ballat.

## Repartiment

* Fred Astaire: Josh Barkley
* Ginger Rogers: Dinah Barkley
* Oscar Levant: Ezra Miller
* Billie Burke: Sra. Livingston Belney
* Jacques François: Jacques Barredout
* Gale Robbins: Shirlene May
* George Zucco: El Jutge
* Clinton Sundberg: Bert Felsher
* Inez Cooper: Pamela Driscoll

## Al voltant de la pel·lícula

* Jacques François va arribar a Hollywood per interpretar el paper principal de Carta d'una desconeguda (1948) (però el paper va anar finalment a Louis Jourdan), i haurà d'esperar diversos mesos abans de ser escollit per interpretar Jacques Barredout a Entrem en el ball, la seva única pel·lícula estatunidenca abans de la seva tornada a França.
* Va ser l'última vegada que Fred Astaire i Ginger Rogers van actuar com a parella davant d'una càmera. Lamentablement, amb aquesta pel·lícula els van fer un mal favor per ser un fiasc musical, rutinari i sense atractius, excepte un parell de números.
* El realitzador Charles Walters fa una de les seves millors pel·lícules. Destaquen els números You’d Be Hard to Replace, They Can't Take That Away from me, i Shoes with Wings on.

## Nominacions

1949: Oscar a la millor fotografia

## Referències

* ↑ Aparicio, Natalia Méndez. «Fred Astaire y Ginger Rogers hacen bailar durante el confinamiento como lo hicieron en la Gran Depresión» (en castellà). ElPaís, 26-04-2020. [Consulta: 24 maig 2021].
* ↑ Calderon, pàg. 596
* ↑ Torres, pàg. 908

## Bibliografia

* Calderón, Teo. Calderón & Villamandos. Movie Movie (en castellà). ISBN 84-605-6130-5.
* Torres, M. Espasa, Madrid, 1999. Diccionario Cine (en castellà). ISBN 84-239-9412-0. America
# The Best of Simon and Garfunkel

The Best of Simon & Garfunkel és un àlbum de grans èxits de 1999 de Simon & Garfunkel, publicat per Columbia Records. Conté 20 cançons. Va arribar a la posició 174 de la llista Billboard 200 dels Estats Units.

## Llista de cançons

* «The Sound of Silence» – 3:07
* «Homeward Bound» – 2:29
* «I Am a Rock» – 2:52
* «The Dangling Conversation» – 2:38
* «Scarborough Fair/Canticle» – 3:10
* «The 59th Street Bridge Song (Feelin' Groovy)» – 1:55
* «A Hazy Shade of Winter» – 2:17
* «At the Zoo» – 2:17
* «Fakin' It» (versió mono)– 3:12
* «Mrs. Robinson» – 4:04
* «Old Friends/Bookends» – 3:57
* «The Boxer» – 5:10
* «Bridge Over Troubled Water» – 4:54
* «Cecilia» – 2:56
* «The Only Living Boy in New York» – 3:59
* «Song for the Asking» – 1:52
* «El Condor Pasa (If I Could)» – 3:08
* «For Emily, Whenever I May Find Her» (directe) – 2:22
* «America» – 3:37
* «My Little Town» – 3:52

## Referències

* ↑ The Best of Simon and Garfunkel a Allmusic
# The Best of Pink Floyd: A Foot in the Door

The Best of Pink Floyd: A Foot in the Door és un àlbum recopilatori de la banda de rock simfònic britànica Pink Floyd. Va ser publicat el 8 de novembre de 2011 als Estats Units. El disc inclou una nova selecció de 16 temes remasteritzats digitalment per James Guthrie i il·lustracions de Storm Thorgerson. Igual que a Echoes: The Best of Pink Floyd, les cançons estan unides de manera que semblin una sola cançó, obra del productor i remasteritzador James Guthrie. Ha estat criticat per molts fans de Pink Floyd per no contenir material d'àlbums clàssics com Animals, The Piper at the Gates of Dawn, Meddle o Atom Heart Mother.

## Art de portada

La portada mostra totes les portades dels àlbums de Pink Floyd, i a un professor (simbolitzant a The Wall); i en el seu interior hi ha un nen amb una bicicleta (simbolitzant a Bike)

## Crèdits

* Syd Barrett - Guitarra i veus a "See Emily Play"
* Roger Waters - Baix, efectes i veus
* David Gilmour - Guitarres, baix sense trasts a "Hey You", baix a "High Hopes" i veus
* Richard Wright - Teclats, Òrgan, Piano i veus
* Nick Mason - Bateria i percussió
* James Guthrie - Remasterización i percussió a "The Happiest Days of Our Lives"
* Islington Green School - cors en "Another Brick in the Wall, Pt. 2"
* Jon Carin - teclats a "High Hopes"
* Tony Levin - baix a "Learning to Fly"
* Clare Torry - Veus a "The Great Gig in the Sky"
* Dick Parry - Saxofon a "Money" i "Shine on You Crazy Diamond"
* Michael Kamen - Orquestració a "High Hopes" i en "The Fletcher Memorial Home", i piano a "The Fletcher Memorial Home"
* Llegeix Ritenour - guitarra acústica a "Comfortably Numb"
* Storm Thorgerson - disseny de la portada.
* Joel Planti - remasterització

## Referències

* ↑ Erlewine, Stephen Thomas. «A Foot in the Door: The Best of Pink Floyd». Allmusic. Rovi Corporation. [Consulta: 11 novembre 2011].
* ↑ «Why Pink Floyd?, Pink Floyd & EMI 2011 remastered campaign - The Best of Pink Floyd - A Foot In The Door». Whypinkfloyd.com. Arxivat de l'original el 12 de gener 2013. [Consulta: 2 juny 2011].

## Vegeu també

* Discografia de Pink Floyd

## Enllaços externs

* «Lloc dedicat a la publicació de Foot in the Door» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-01-12. [Consulta: 23 novembre 2015].
# Suslic del Kazakhstan

El suslic del Kazakhstan (Spermophilus erythrogenys) és una espècie de rosegador esciüromorf de la família dels esciúrids. N'hi ha diverses subespècies reconegudes. Es troba a l'Àsia central. Spermophilus brunnescens (Beliàiev, 1943), Spermophilus heptneri (Vassílieva, 1964) i Spermophilus ungae (Martino, 1923) en són sinònims acceptats. Hi ha una certa controvèrsia sobre si Spermophilus pallidicauda i Spermophilus brevicauda s'haurien de considerar com a sinònims o bé com a espècies diferents.

## Referències

* ↑ http://www.agroatlas.ru/en/content/pests/Citellus_erythrogenys/
* ↑ Shar, S.; Lkhagvasuren, D.. «Spermophilus erythrogenys» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 30 octubre 2015].
* ↑ Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Suslic de dents llargues

El suslic de dents llargues (Spermophilus fulvus) és una espècie de rosegador esciüromorf de la família dels esciúrids. Es troba en diversos països de l'Àsia central: l'Afganistan, Xina oriental, l'Iran, el Kazakhstan, el Kirguizstan, Rússia, el Tadjikistan, el Turkmenistan i l'Uzbekistan.

## Referències

* ↑ Tsytsulina, K., Formózov, N. i Xéftel, B.. «Spermophilus fulvus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 1r novembre 2015].
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :