OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Portella del Pinell

La Portella del Pinell és una muntanya de 1.099 metres que es troba entre els municipis de Mas de Barberans i la Sénia, a la comarca del Montsià.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
# Landgravi

Landgravi —Landgrave (anglès), Landgraf (alemany)— va ser un títol nobiliari usat normalment al Sacre Imperi i després en els territoris derivats d'aquest, comparable al de príncep sobirà, encara que etimològicament significa “comte d'un land”, que té un deure feudal directament amb l'emperador. La seva jurisdicció s'expandia de vegades a extensions considerables, sense estar subjugat a un càrrec intermedi, com el duc, bisbe o comte palatí. El landgravi exercia drets de sobirania; el seu poder de decisió era comparable al de príncep. El terme va aparèixer per primera vegada en la Baixa Lotaríngia a 1086. La forma femenina és landgravina, el càrrec o el territori governat pel landgravi és el landgraviat (com el Landgraviat de Turíngia o el de Hessen).

## Referències

* ↑ «Landgrave | title of nobility» (en anglès). [Consulta: 8 agost 2021].

## Vegeu també

* Graf (títol)
# Landete

Landete és un municipi de la província de Conca, de la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Està situat a la comarca de la Serranía de Conca, a la subcomarca de la Serranía baixa.
És proper a les províncies de Terol i València.
En el cens de 2013 tenia 1329 habitants i un territori de 79,34 km².
El codi postal és el 16330.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1553 | 1652 | 1502 | 1407 |
# Crete (Nebraska)

Crete és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 6.028 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Crete tenia 6.028 habitants, 2.078 habitatges, i 1.317 famílies. La densitat de població era de 982 habitants per km².
Dels 2.078 habitatges en un 34,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,4% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 29,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 20,1% entre 18 i 24, un 24,3% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.098 $ i la renda mediana per família de 43.295 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.778 $ mentre que les dones 25.459 $. La renda per capita de la població era de 14.936 $. Aproximadament el 7,8% de les famílies i el 12,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Crete». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Crete». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Josep Egea i Gómez

Josep Egea i Gómez (Barcelona, 25 de juliol de 1923 - Granollers, 2 d'octubre de 2012) fou un futbolista català de les dècades de 1940 i 1950.

## Trajectòria

Conegut amb el sobrenom del rateta, jugà a la posició d'extrem esquerre. Juntament amb Eduard Manchón fou el millor extrem esquerre català del moment.
Inicià la seva carrera futbolística a la UE Sants. El maig de 1943 fou fitxat pel CE Sabadell, retornant al Sants immediatament, club on jugà la major part de la dècada de 1940, passant més tard al CF Badalona (1948). El 1949, l'entrenador de l'Espanyol Patricio Caicedo decidí incorporar-lo al primer equip del RCD Espanyol, quan ja tenia 26 anys. Cal destacar que malgrat jugar d'extrem assolia xifres brillants de 12 o 14 gols per temporada. La seva millor temporada fou la 1951-52, en la qual marcà 15 gols. La següent temporada formà part de la davantera de l'equip de l'oxigen d'Alejandro Scopelli, formada per Arcas, Marcet, Mauri, Piquín i Egea. No obstant en finalitzar la temporada el 1953 fou cedit al CE Sabadell, a canvi del fitxatge d'Agustí Faura. El final de la seva carrera fou a Santiago de Xile, als clubs Iberia (1954-1955) i Unión Española (1955-1957).
Disputà dos partits amb la selecció catalana l'any 1950.

## Referències

* 1 2 «Jugadores fallecidos». jugadoresfallecidosrip.blogspot.com.es, 09-10-2012.
* ↑ «Sans 4 - San Andrés 0». Mundo Deportivo, 23-03-1942.
* ↑ «Presentación de Egea del Sans en la delantera vallesana». Mundo Deportivo, 02-05-1943.
* ↑ «José Egea». hallofameperico. [Consulta: 15 octubre 2012].
* ↑ «José Egea». CE Sabadell. Arxivat de l'original el 2014-04-06. [Consulta: 15 octubre 2012].
* ↑ «Dol a l'Espanyol». RCD Espanyol. [Consulta: 15 octubre 2012].
* ↑ «Como en España ni hablar». Mundo Deportivo, 11-04-1957.
* ↑ Closa, Antoni; Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Editorial Jaume Rius, 1999. ISBN 8492294434.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a BDF
# Potsdam (Nova York)

Potsdam és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 9.425 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Potsdam tenia 9.425 habitants, 2.543 habitatges, i 1.040 famílies. La densitat de població era de 828,9 habitants per km².
Dels 2.543 habitatges en un 21,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 28,5% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 59,1% no eren unitats familiars. En el 40,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 11,3% tenia menys de 18 anys, un 56,2% entre 18 i 24, un 14,1% entre 25 i 44, un 9,4% de 45 a 60 i un 9,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.273 $ i la renda mediana per família de 37.933 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.610 $ mentre que les dones 24.324 $. La renda per capita de la població era de 10.824 $. Entorn del 18,2% de les famílies i el 34% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Personatges il·lustres

* Frank Billings Kellogg (1856-1937), advocat i polític, Premi Nobel de la Pau de l'any 1929.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Potsdam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Potsdam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gonatium

Gonatium és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per Anton Menge l'any 1868.

## Distribució

Es pot trobar a la zona holàrtica: Algèria, Bulgària, Canadà, Xina, França, Israel, Itàlia, Japó, Kazakhstan, Kenya, Corea, Macedònia, Marroc, Portugal, Romania, Rússia, Espanya, Turquia i els Estats Units:

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Gonatium arimaense Oi, 1960
* Gonatium biimpressum Simon, 1884
* Gonatium cappadocium Millidge, 1981
* Gonatium crassipalpum Bryant, 1933
* Gonatium dayense Simon, 1884
* Gonatium ensipotens (Simon, 1881)
* Gonatium fuscum Bösenberg, 1902
* Gonatium geniculosum Simon, 1918
* Gonatium gilbum Bösenberg, 1902
* Gonatium filés (Thorell, 1875)
* Gonatium japonicum Simon, 1906
* Gonatium nemorivagum (O. Pickard-Cambridge, 1875)
* Gonatium nipponicum Millidge, 1981
* Gonatium occidentale Simon, 1918
* Gonatium orientale Fage, 1931
* Gonatium pacificum Eskov, 1989
* Gonatium pallidum Bösenberg, 1902
* Gonatium paradoxum (L. Koch, 1869)
* Gonatium petrunkewitschi Caporiacco, 1949
* Gonatium rubellum (Blackwall, 1841)
* Gonatium rubens (Blackwall, 1833) (Espècie tipus)
* Gonatium strugaense Drensky, 1929

## Referències

* ↑ Menge, A. «Preussische Spinnen. II. Abtheilung.». Schriften der Naturforschenden Gesellschaft in Danzig, vol. 2, 1868, pàg. 153–218.
* ↑ «Gen. Gonatium Menge, 1868». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Platnick, 2011 : The world spider catalog (American Museum of Natural History).
# Grimaldo Grimaldi

Grimaldo Grimaldi va ser el successor a la dinastia Grimaldi, després del seu pare Oberto Grimaldi.
Va néixer probablement l'any 1170 i va morir l'any 1257 amb 87 anys. La seva mare era Corradina Spinola i era el més gran dels germans: Antonio Grimaldi, Ingone Grimaldi, Oberto Grimaldi i Nicola Grimaldi. Es va casar amb Oriette de Castro i junts van tenir la següent descendència: Luchetto, que va ser Almirall de la Flota; Antonio Grimaldi; Lanfranco Grimaldi; i Devot Grimaldi. Tampoc se'n sap molta informació d'ell, però es coneix que va ser membre del Consell de Gènova de l'any 1232 fins al 1244.

## Referències

* ↑ «The House of Grimaldi». Arxivat de l'original el 15 desembre 2007. [Consulta: 1r abril 2008].

## Bibliografia

* Monaco, ses origines et son histoire d'après les documents originaux - de Gustave Saige - Monaco - 1897;
* La Repubblica di Genova tra nobili e popolari - de Giuseppe Gallo - Gènova (Itàlia) - 1997.
| Precedit per: Oberto Grimaldi | Consell de Gènova 1232 – 1244 | Succeït per: Lanfranco Grimaldi |
# Grimaldi

«Grimaldi» té aquests significats:
* Grimaldi (Cosenza), municipi italià a la província de Cosenza
* Castell de Grimaldi, edifici que allotja el Museu Picasso a la ciutat d'Antíbol (Provença)
* Dinastia Grimaldi, casa noble originària d'Itàlia fundada per Francesco Grimaldi, que va prendre el 1297 el senyoriu de Mònaco
* Fòrum Grimaldi o Grimaldi Forum, centre de conferències i de congressos al passeig marítim a Mònaco
* Villa Grimaldi, centre de detenció i tortura a Santiago de Xile durant el règim colpista de Pinochet i avui dia museu dedicat a recordar les víctimes de les violacions dels drets humans
* Biografies:
** Francesco Grimaldi, líder dels güelfs que capturà la Roca de Mònaco la nit del 8 de gener de 1297
** Francesco Maria Grimaldi, científic i jesuïta italià, conegut per haver estat el primer a parlar de la difracció de la llum
** Grimaldo Grimaldi (segle XII), successor a la dinastia Grimaldi després del seu pare Oberto Grimaldi
** Lanfranco Grimaldi (1210/1215 -1293), successor de la dinastia Grimaldi després del seu pare Grimaldo
** Martina Grimaldi (Bolonya, 1988), nedadora olímpica italiana que va guanyar la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Londres
** Oberto Grimaldi, fill de Grimaldo Canella i el successor de la dinastia Grimaldi
# Grup de l'olivenita

El grup de l'olivenita és un grup de minerals amb fórmula química molt similar. Conté diversos arsenats i fosfats que cristal·litzen en el sistema ortoròmbic o monoclínic.

## Minerals del grup
### Adamita

L'adamita forma una solució sòlida amb l'olivenita, i el membre intermedi, estructuralment diferent, zincolivenita. És el dimorf ortoròmbic de la paradamita.

### Auriacusita

L'auriacusita és l'anàleg Fe$^{3+}$-O de la zincolivenita. El seu nom deriva del llatí auri (groc daurat) i acus (agulla), en referència al seu color i la morfologia dels seus cristalls.

### Eveïta

Paul Brian Moore va posar el nom d'eveïta a aquest mineral en honor de l'Eva bíblica, en comparació amb la isoestructural adamita. És dimorf de la sarkinita.

### Libethenita

La libethenita és un mineral isostructural amb l'adamita i l'eveita, i polimorf de la paradamita i la tarbuttita.

### Olivenita

L'olivenita és el mineral que dona el nom al grup. És l'anàleg de coure de l'adamita.

### Paradamita

La paradamita és el dimorf triclínic de l'adamita, i és isoestructural de la tarbuttita. El nom prové de la paraula grega feta servir per "a prop", para-, i adamita en al·lusió a la seva relació polimòrfica amb aquesta espècie.

### Tarbuttita

La tarbuttita és un rar secundari fosfat de zinc. Rep el seu nom de Percy Coventry Tarbutt, director de la "Broken Hill Exploration Company", la companyia que va recol·lectar el primer exemplar a Kabwe (Zàmbia).

### Zincolibethenita

La zincolibethenita és anàleg de la zincolivenita, i membre intermedi de la sèrie de solució sòlida entre la libethenita i el seu sintètic ortoròmbic Zn₂[OH|PO4], amb una ràtio Zn:Cu de 1:1, ordenant els àtoms de Zn i Cu en dos llocs diferents de l'estructura cristal·lina.

### Zincolivenita

La zincolivenita rep el seu nom per la seva composició química que conté zinc i per la seva relació amb l'olivenita. És membre intermedi de la sèrie de solució sòlida entre l'olivenita i l'adamita, amb una ràtio de Zn:Cu de 1:1.

## Referències

* ↑ «Olivenite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 desembre 2015].
* ↑ «Olivenite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 novembre 2013].
* ↑ «Adamite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 novembre 2013].
* ↑ «Auriacusite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 novembre 2013].
* ↑ «Eveite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 novembre 2013].
* ↑ «Libethenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 novembre 2013].
* ↑ «Olivenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 novembre 2013].
* ↑ «Paradamite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 novembre 2013].
* ↑ «Tarbuttite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 novembre 2013].
* ↑ «Zincolibethenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 novembre 2013].
* ↑ «Zincolivenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges de minerals del grup de l'olivenita a Mindat.com
# Grote Scheldeprijs 2019

El Grote Scheldeprijs 2019 va ser la 107a edició del Grote Scheldeprijs. Es disputà el 10 d'abril de 2019 sobre un recorregut de 202,3 km amb sortida a Borsele i final a Schoten. La cursa formà part de l'UCI Europa Tour amb una categoria 1.HC.
El vencedor final fou el neerlandès Fabio Jakobsen (Quick-Step Floors), que s'imposà a l'esprint a l'alemany Max Walscheid (Team Sunweb) i a l'anglès Christopher Lawless (Team Sky).

## Equips

L'organització convidà a 21 equips a prendre part en aquesta edició del Grote Scheldeprijs.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ EFE «Fabio Jakobsen retiene el título en el Gran Premio Escalda». El Mundo Deportivo. EFE, 12-04-2019 [Consulta: 10 abril 2019].
* ↑ «Startlist 2019 » 107th Scheldeprijs (1.HC)». [Consulta: 12 abril 2019].

## Enllaços externs

* Grote Scheldeprijs 2019 - Lloc web oficial
# Grotell (cràter)

Grotell és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 48,25 km de diàmetre. Porta el nom de la ceramista finlandesa-estatunidenca Maija Grotell (1899-1973), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2012.

## Referències

* ↑ «Grotell». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, Apr 24, 2012. [Consulta: 31 maig 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Grup Heracles

El Grup Heracles és una empresa amb a Escaldes-Engordany dedicada al sector de la construcció, líder en el sector de l'obra pública a Andorra. Va néixer a finals de l'any 2005 com una aliança entre tres empreses andorranes: Cimandor, Cosesa i SGM.
Algunes de les obres públiques que han realitzat a Andorra són la construcción del túnel de les dos Valires.

## Grup

El grup està format per:
* Cimandor: 36%.
* Cosesa: 33%.
* SGM: 30%.

## Enllaços externs

* Grup Heracles
# Grup sortint

En química, un grup sortint és un àtom o grup d'àtoms que es deslliguen d'una substància química. La molècula o fragment romanent és denominat part principal o residual. El terme grup sortint és dependent del context de treball. L'habilitat d'un grup funcional per desprendre's es denomina labilitat. Els grups sortints afecten la reactivitat intrínseca, no el factor de discriminació nucleofílica.
A menor pK$_a$ de l'àcid conjugat, millor és el grup sortint. Això és a causa del fet que un menor pK$_a$ de l'àcid conjugat del grup sortint indica que el grup sortint roman més temps com el seu anió, o en forma de grup sortint (els grups sortints poden ser neutrals). L'estabilitat de l'anió implica que el grup sortint mostrarà poca tendència a reaccionar amb el catió format per l'absència del grup sortint (aquest és el cas dels mals grups sortints). Sense l'estabilització, un grup sortint seria un nucleòfil a causa de la seva càrrega negativa, i si això passa, la reacció es revertirà. Això explica per què una base forta és un mal grup sortint. La reacció S$_N$1 prefereix els grups halur, pseudohalur i ió no coordinant com grups sortints. Les sals d'halurs són grups sortints particularment útils a causa que poden ser abstrets per ions plata, per formar halurs de plata insolubles.
En aigua a temperatura ambient, la seqüència de labialitat és:
* Menor labialitat
* Amino NH₂$^−$
* Metoxi CH₃O$^−$
* Hidroxi HO$^−$
* Carboxilato CH₃COO$^−$
* F$^−$
* Aigua
* Cl$^−$
* Br$^−$
* I$^−$
* Azida N₃$^−$
* Tiocianat SCN$^−$
* Nitro NO₂
* Major labialitat
* NO₃$^−$ és més feble que el F$^−$.
Una aplicació directa de la diferència en l'estabilitat dels grups sortints és en els derivats d'àcid carboxílica. A pitjor grup sortint, més estable és el compost, el que estableix una jerarquia que pot separar-se al laboratori. Les amines, que són els pitjors grups sortints, són els composts més estables, i atacar un derivat d'àcid carboxílic amb una amina produeix indefectiblement un amidol. Els èsters són els segons més estables, seguits pels anhídrids d'àcid i finalment halurs d'àcid
Durant l'atac nucleofílic en una reacció S$_N$2, es forma una càrrega parcial negativa en el grup sortint. Durant les reaccions S$_N$1, el grup sortint s'anionitza i surt. En general, els grups amino, metoxi i hidroxi mai no actuen com a grups sortints en una reacció de substitució.
En les transformacions no mecanístiques, el grup sortint és el grup substituent realment present al substrat i el producte.
L'estructura del grup sortint afecta la velocitat de les reaccions S$_N$1 i S$_N$2. En general, un grup sortint més estable com a espècie lliure (la qual cosa és en sortir) sortirà més ràpidament. Aquesta estabilitat també es reflecteix en la basicitat de les espècies: mentre més estable és, més feble com base és.

## Referències

* ↑ International Union of Pure and Applied Chemistry. "leaving group". «Compendium of Chemical Terminology» Internet edition (anglès)

## Enllaços externs

* Strength: Bluffton College
# Graça Machel

Graça Machel (Moçambic, 1946) és una política i activista social moçambiquesa en favor dels drets de la infància.

## Biografia

Nascuda el 23 d'octubre de 1946 en una comunitat rural de Moçambic, rebé l'educació primària en una missió metodista per aconseguir poder viatjar fins a Portugal per llicenciar-se en llengües romàniques a la Universitat de Lisboa. Retornà al seu país el 1973; entrà a formar part del Front d'Alliberament Moçambiquès (FRELIMO), i desenvolupà el càrrec de mestra.
El 1975 es casà amb el polític Samora Machel. Després que el seu país aconseguís la independència aquell mateix any, el seu marit fou nomenat president del país el 25 de juny; Graça Machel esdevingué ministra d'Educació i Cultura.
El 19 d'octubre de 1986 el seu marit morí en un accident fortuït d'avió mentre es dirigia a Malawi. Després de retirar-se de la política al seu país, l'any 1994 fou nomenada pel secretari general de les Nacions Unides Boutros Boutros-Ghali presidenta de la Comissió d'Estudi de les Nacions Unides sobre l'Impacte dels Conflictes Armats sobre la Infància.
El 1995 fou guardonada amb la Medalla Nansen de les Nacions Unides pels seus treballs en defensa dels drets humans, i especialment per la defensa dels drets de la infància.
El juliol de 1998 es casà novament amb Nelson Mandela, president de Sud-àfrica. Aquell mateix any fou guardonada amb el Premi Príncep d'Astúries de Cooperació Internacional, juntament amb Fatiha Boudiaf, Rigoberta Menchú, Fatana Ishaq Gailani, Somaly Mam, Emma Bonino i Olayinka Koso-Thomas pel seu treball, per separat, en defensa i dignificació de les dones.
L'any 2008 va ser investida Doctora Honoris Causa per la Universitat de Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Graça Machel: "Las africanas pueden cambiar de vida más rápido que europeas"» (en castellà). La Vanguardia, 24-06-2019. [Consulta: 11 setembre 2022].
* 1 2 «Graca Machel - profile» (en anglès). BBC News - Africa, 18-07-1998. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «El Informe Machel destaca que el impacto de la guerra en la infancia es más brutal que nunca» (en castellà). UNICEF. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «Droits de l'enfant: Mandela et son épouse, "héros" de millions d'enfants, actualité Insolites - Le Point» (en francès). Le Point, 20-11-2009. Arxivat de l'original el 2018-05-01. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «How my love for Nelson Mandela changed my life» (en anglès britànic). Independent, 15-05-1998. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «Universitat de Barcelona - Graça Machel, investida doctora honoris causa a la UB». UB, 08-10-2009. [Consulta: 11 setembre 2022].

## Enllaços externs

* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries de Cooperació Internacional 1998 Arxivat 2007-03-10 a Wayback Machine..
* (anglès) Estudi de l'UNICEF sobre l'Impacte dels Conflictes Armats sobre la Infància Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine..
# Gerardo Lugo Gómez

Gerardo Lugo Gómez (13 de març de 1955) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1978.

## Referències

* ↑ 1978 FIFA World Cup Argentina Arxivat 20-10-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Gerardo Lugo Gómez Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Disset Províncies

Les Disset Províncies són una sèrie de feus, comtats i ducats que els Ducs de Borgonya van atènyer del segle xiv al XVI també anomenats Països Baixos. A l'aconseguir ser Comte de Flandes, Duc de Brabant, etc., Carles V va crear una unió personal.

## Disset feus, comtats i ducats

* 1. El comtat d'Artois
* 2. El comtat de Flandes
* 3. Les castellanies de Lilla, Douai i Orchies (també anomenat Flandes Lillenc)
* 4. La Vila de Tournai i el Tournaisis
* 5. La senyoria de Mechelen
* 6. El comtat de Namur
* 7. El comtat d'Hainaut
* 8. El comtat de Zelanda
* 9. El comtat d'Holanda
* 10. El ducat de Brabant i el Marquesat d'Antwerpen
* 11. El ducat de Limburg i els Països enllà del Mosa
* 12. El ducat de Luxemburg
* 13. La senyoria d'Utrecht
* 14. La senyoria de Frísia
* 15. El ducat de Gueldre i el comtat de Zutphen
* 16. La senyoria Groningen
* 17. La senyoria Overijssel (amb Drenthe, Lingen, Wedde i Westerwolde)
Aquesta enumeració no és pas permanent, ni tampóc el nombre de disset. Flandes i Flandes Lillenc tenien un o dos representants, de vegades Limburg depenia del Ducat de Brabant o el Marquesat d'Antwerpen tenia el seu propi delegat… A l'ocasió dels Estats Generals de Brussel·les hi havia disset representants i des d'aleshores el nom s'ha quedat.
Set d'aquestes Disset Províncies (Holanda, Zelanda, Utrecht, Frísia, Groningen, Gueldre i Overijssel) van crear la República de les Set Províncies Unides.

## Enllaços externs

* Mapa