OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cynops

Cynops és un gènere d'amfibis caudats de la família Salamandridae, que se solen conèixer com tritons de ventre de foc. Ho integren una sèrie d'espècies de tritons autòctons del Japó i la Xina. Poden viure alguna època de la seva vida en terra, per la qual cosa hauran de tenir en el seu recinte zona terrestre i aquàtica. Se sol alimentar de petits insectes que cauen o viuen en l'aigua. En captivitat es recomana que sigui alimentat amb larva vermella de mosquit, larva negra de mosquit, artèmia, larva blanca i tubifex. Menjar viu se li pot subministrar trossos de cuc o larva de mosca.

## Taxonomia

* Cynops chenggongensis Kou i Xing, 1983
* Cynops cyanurus Liu, Hu i Yang, 1962
* Cynops ensicauda (Hallowell, 1861)
* Cynops orientalis (David, 1873)
* Cynops orphicus Risch, 1983
* Cynops pyrrhogaster (Boie, 1826)
* Cynops wolterstorffi (Boulenger, 1905)
# Crespell (Mallorca)

Els crespells de Mallorca són unes pastes dolces d'un centímetre de gruix aproximadament que abans es menjaven tradicionalment per Pasqua. La forma és variada depenent del motlle, però abunden figures d'estrelles, cors, peixos o d'altres figures animals. Es diu que són d'origen jueu i que la seva forma més típica, de flor de sis pètals, en realitat seria l'estrella típica judeo-musulmana formada per dos triangles superposats. Els crespells mallorquins es fan amb farina, saïm, oli d'oliva, rovells d'ou, sucre, pela de llimona ratllada i aigua, tot i que de vegades poden portar suc de taronja o llet. Els ingredients es pasten, se li dona la forma i es couen a forn mitjà breument. A Manacor i en altres pobles del Llevant, n'existeix una variant més prima anomenada Senyorets, a causa de la forma humana que presenten alguns dels seus motlles. Originalment, es feien el 3 de febrer, Sant Blai, però ara ja es fan en qualsevol època de l'any. Al municipi d'Inca s'anomenen estrelletes.

## Referències

* ↑ «Crespell». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 4. Palma: Promomallorca, p. 193. ISBN 84-8661702-2.

## Enllaços externs

* Foto i recepta de crespells mallorquins
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Osornophryne guacamayo

Osornophryne guacamayo és una espècie d'amfibi que viu a Colòmbia i a l'Equador.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Coloma, L.A., Ron, S., Cisneros-Heredia, D., Almandáriz, A. & Bolívar, W. 2004. Osornophryne guacamayo. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 12 d'abril del 2008.
# Fútbol Club Villa Clara

El Fútbol Club Villa Clara és un club cubà de futbol de la ciutat de Santa Clara, província de Villa Clara. Els partits els disputa a l'estadi Camilo Cienfuegos de Zulueta.
Els seus colors són el taronja i el negre.

## Palmarès

* Lliga cubana de futbol:
** 1980, 1981, 1982, 1983, 1986, 1992, 1996, 1997, 2002, 2004

## Referències

* ↑ Cuba Team Colours rsssf.com
* ↑ «Cuba - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Grip asiàtica

La grip asiàtica va ser una pandèmia de grip provocada pel virus H2N2 i que es va iniciar a Pequín (Xina) l'any 1957. Es va estendre a Hong Kong i Singapur, després a la resta de la Xina, a l'Índia i la resta d'Àsia. Va tenir una alta mortalitat, amb estimacions d'al voltant de 1,1 milions de persones mortes per causa de la pandèmia.
Més tard es va propagar a Àfrica i finalment a Europa i Amèrica, de manera que en menys de deu mesos des del seu començament ja tenia abast mundial. Aquesta ràpida difusió es va produir a causa de les ràpides mutacions del virus però també hi va influir, respecte d'altres pandèmies anteriors, l'augment de la rapidesa dels transports i els vols internacionals.

## Referències

* ↑ «Pandemia de 1957-1958 (virus H2N2)», 22 enero 2019. Arxivat de l'original el 2020-04-08. [Consulta: 5 abril 2020].
* ↑ Sdstate.edu
* ↑ «Pilva.com». Arxivat de l'original el 2004-10-24. [Consulta: 19 enero 2014].
* ↑ Alexis Madrigal. «1889 Pandemic Didn't Need Planes to Circle Globe in 4 Months», 26-04-2010.

## Enllaços externs

* http://www.gripeaviaria.com.ar Arxivat 2006-01-11 a Wayback Machine.
# Manel Royes i Vila

Manel Royes i Vila (Terrassa, 24 de maig del 1940) és un polític català, alcalde de Terrassa entre 1979 i 2002, president de la Diputació de Barcelona i diputat al Parlament de Catalunya en la VII Legislatura.

## Biografia

Llicenciat en ciències econòmiques a la Universitat de Barcelona, va treballar a l'empresa familiar de llanes de labors. Fou un dels fundadors del Front Obrer Català, força actiu fins a 1969, i participà en plataformes d'oposició antifranquista com la secció terrassenca de l'Assemblea de Catalunya i en Convergència Socialista de Catalunya, d'on ingressaria al PSC-Congrés i d'ací al Partit dels Socialistes de Catalunya.
Membre de la comissió executiva del PSC, a les eleccions municipals espanyoles de 1979 (les primeres eleccions democràtiques després del franquisme) fou escollit alcalde de Terrassa, càrrec que va ocupar fins al 5 d'abril del 2002, en què fou substituït per Pere Navarro, també del PSC. Va perllongar el traçat dels Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya i fomentà la creació de l'Escola d'Arts Aplicades i la Ciutat de la Imatge. També fou membre del comitè executiu del Comitè Organitzador Olímpic Barcelona'92, i així aconseguí que Terrassa fos una de les subseus olímpiques, raó per la qual ha estat distingit amb l'Orde Olímpic.
Fou elegit diputat a la Diputació de Barcelona, a les eleccions de 1987, pel Districte Electoral de Terrassa, i va renovar el càrrec en les eleccions de 1991, 1995 i 1999.
Fou elegit president de la Diputació de Barcelona en el ple de constitució del 30 de juliol de 1987, càrrec que ostentà fins al juny de 2003, data de renovació de la Corporació. El seu mandat es caracteritzà per la vocació municipalista amb atenció als alcaldes i regidors dels municipis de la província. Ocupà el càrrec des de 1987 fins al 2003, on va succeir Antoni Dalmau i Ribalta, i fou succeït per José Montilla Aguilera. Posà en funcionament la nova Ràdio COM Catalunya Ona Mitjana.
Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2003, però renuncià a l'escó en gener de 2004, quan fou nomenat delegat de la Generalitat en el Consorci de la Zona Franca, càrrec que va ocupar fins a gener de 2012. En 1998 fou nomenat doctor honoris causa per la UNED.

## Referències

* 1 2 «Manel Royes i Vila». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Manuel Royes Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. a anuari.cat
* ↑ Alcaldes de Terrassa Arxivat 2015-11-21 a Wayback Machine., gencat
* ↑ Jordi Cornet, nuevo delegado del Gobierno en el Consorcio de la Zona Franca, El Periódico, 14 de gener de 2012
* ↑ Manuel Royes al web de la UNED

## Enllaços externs

* Presidents de la Diputació de Barcelona
# Lillesand

Lillesand (?·pàg.) és un municipi situat al comtat d'Agder, Noruega. Té 10.577 habitants (2016) i té una superfície de 190.25 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim.

## Agermanaments

Lillesand manté una relació d'agermanament amb les següents localitats:
* Kalundborg, Dinamarca
* Kemiönsaari, Finlàndia
* Nynäshamn, Suècia

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 21 juliol 2016].
* ↑ «Vennskapskommuner» (en noruec). Lillesand kommune. Arxivat de l'original el 2017-11-07. [Consulta: 5 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Lillesand - Lloc web oficial
# Barbus tanapelagius

Barbus tanapelagius és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Tana (Àfrica).

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ de Graaf, M., E. Dejen, F.A. Sibbing and J.W.M. Osse, 2000. Barbus tanapelagius, a new species from Lake Tana (Ethiopia): its morphology and ecology. Env. Biol. Fish. 59:1-9.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Crisi humanitària

Una crisi humanitària (o desastre humanitari) es defineix com un esdeveniment singular o una sèrie d'esdeveniments que amenacen la salut, la seguretat o el benestar d'una comunitat o un gran grup de persones. Pot ser un conflicte intern o extern i generalment es produeix en una gran àrea terrestre. Les respostes locals, nacionals i internacionals són necessàries en aquests esdeveniments.
Cada crisi humanitària és causada per diferents factors i, per tant, cada crisi humanitària és diferent i requereix una resposta única dirigida als sectors específics afectats. Això pot provocar danys a curt o llarg termini. Les crisis humanitàries poden ser desastres naturals, desastres causats per l'home o emergències complexes. En aquests casos, es produeixen emergències complexes com a resultat de diversos factors o esdeveniments que impedeixen que un gran grup de persones accedeixi a les seves necessitats fonamentals, com ara aliments, aigua neta o protecció segura.
Alguns exemples de crisis humanitàries són els conflictes armats, les epidèmies, la fam, els desastres naturals i altres urgències importants. Si aquesta crisi provoca grans moviments de persones, també podria esdevenir una crisi de refugiats. Per aquestes raons, sovint les crisis humanitàries estan interconnectades i llavors diverses agències nacionals i internacionals tenen un paper en les repercussions de les incidències.

## Vegeu també

* Crisi humanitària ianomami de 2022-2023

## Referències

* ↑ "What Is a Humanitarian Crisis", Humanitarian Coalition, Retrieved on 6 May 2013.
* ↑ "Complex Humanitarian Emergency Program." EDUCATION & TRAINING. <http://globalhealthsciences.ucsf.edu/education-training/complex-humanitarian-emergency-program Arxivat 2013-05-09 a Wayback Machine.> Retrieved on 4 May 2013.
* ↑ "Humanitarian workshop flyer", Retrieved on 7 May 2013.
# Crespadoro

Crespadoro és un municipi italià, dins de la província de Vicenza. L'any 2007 tenia 1.536 habitants. Limita amb els municipis d'Ala (TN), Altissimo, Recoaro Terme, Selva di Progno (VR), Valdagno i Vestenanova (VR).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Alessandro Mecenero | Llista cívica |
# Pere Perseya

Pere Perseya (segle XIV) fou un escrivà i arxiver català.
Escrivà de Pere el Cerimoniós, el 1346 fou nomenat per aquest com el primer arxiver de l'Arxiu de la Corona d'Aragó, amb el títol d'arxiver reial, un lloc que des de llavors s'ha anat cobrint sense interrupció. Des d'aquesta responsabilitat, elaborà el primer inventari de l'anomenat aleshores Arxiu Reial de Barcelona. Pere Perseya ocupà el càrrec fins a l'any 1348, en que fou substituït per Bartomeu Des Puig.

## Referències

* ↑ «Fundación del Archivo de la Corona de Aragón (1318)». Ministeri de Cultura i Esport d'Espanya. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ López Rodríguez, Carlos; Lamazou-Duplan, Véronique (dir.). «Acceso y secreto en los archivos reales aragoneses (siglos XIII-XV)». A: Les archives familiales dans l’Occident médiéval et moderne: trésor, arsenal, mémorial. Madrid: Casa de Velázquez, 2021, pàgs. 343-355. ISBN 9788490963357 [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ Planes i Albets, Ramon; Pagarolas i Sabaté, Laureà; Puig i Ustrell, Pere. «Trajectòria històrica de l’Arxiu de la Corona d’Aragó». A: L'Arxiu de la Corona d'Aragó: un nou perfil per a l'Arxiu Reial de Barcelona. Barcelona: Associació d'Arxivers de Catalunya. ISBN 84-922482-2-X [Consulta: 17 gener 2023].
# Fútbol argentino

Fútbol argentino és una pel·lícula documental argentina de 1990, dirigida per Víctor Dínenzon, realitzada sobre el guió homònim de l'historiador Enrique Macaya Márquez i el periodista esportiu Julio César Pasquato (Juvenal) posteriorment editat en llibre. Va ser estrenada el 28 d'abril de 1990, a Buenos Aires.

## Sinopsi

Una història del futbol argentí, des dels seus orígens en el segle xix fins a la victòria de la selecció argentina en el mundial de Mèxic de 1986, utilitzant valuosos documents d'arxiu.

## Referències

* ↑ http://www.memoriaabierta.org.ar/ladictaduraenelcine/pelicula/63606
* 1 2 Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2001, p. 242. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Fútbol argentino Cinenacional.com
* Fútbol argentino a YouTube
# Gravina di Catania

Gravina di Catania (sicilià Gravina) és un municipi italià, situat a la regió de Sicília i a la ciutat metropolitana de Catània. L'any 2007 tenia 27.882 habitants. Limita amb els municipis de Catània, Mascalucia, Sant'Agata li Battiati i Tremestieri Etneo.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Domenico Rapisarda | Centredreta |
# Mariandí

Mariandí (Mariandynus,Μαριανδυνός) fou el mític fill de Fineu, o de Titi o de Frixos, o simplement de Zeus, i la seva mare era Idea.
Va ser l'heroi ancestral i epònim del poble dels mariandins a Bitínia, poble que ocupava el veïnatge de la ciutat d'Heraclea del Pont.
Era d'origen eòlic, i va regnar també sobre una part de la Paflagònia, des d'on es va annexionar el país dels bebrics.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 340. ISBN 9788496061972.
# Barisal

Barisal és una ciutat de Bangladesh, capital de la divisió de Barisal, a la costa de la badia de Bengala al delta del Ganges a la riba del Kirtankhola. L'àrea municipal és de 16.37 km². La població és de 195.955 habitants (2007) que eren 19.878 el 1901. Fou capital de districte després del 1801 quan fou traslladada des de Bakarganj. El 1876 fou declarada municipi; la nova municipalitat fou establert el 1957 i el 2002 va esdevenir corporació municipal.

## Vegeu també

* Divisió de Barisal
* Districte de Barisal

## Enllaços externs

* Els Trets de Barisal
# César Obando

César Obando (Tegucigalpa, 26 d'octubre de 1969) és un exfutbolista hondureny de la dècada de 1990.
Fou 33 cops internacional amb la selecció d'Hondures.
Pel que fa a clubs, destacà a FC Motagua, C.D. Victoria i Real C.D. España. També jugà a Correcaminos UAT, Universitario i Cartaginés.
Trajectòria com a entrenador:
* 2012: Necaxa (assistent)
* 2012: Pumas San Isidro
* 2013–: Motagua Reserves

## Referències

* ↑ César Obando Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «El "Nene" Obando aún hace la bicicleta» (en castellà). La Prensa, 26-10-2010. Arxivat de l'original el 4 gener 2012.
* ↑ «Desafíe a Ismael» (en castellà). La Prensa, 04-03-2010. Arxivat de l'original el 17 febrer 2013.
* ↑ César Obando a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ César Obando: “He vuelto a casa” - El Heraldo (castellà)
# Pere Miralles Casals

Pere Miralles Casals (Reus, Baix Camp, 24 de maig de 1909 - 23 d'agost de 1991) va ser un polític català.
Vinculat a la banca, on va ocupar càrrecs directius, durant la República va ser secretari del partit carlí a la ciutat, i el 1935-1936 col·laborava en el periòdic reusenc d'aquesta ideologia El Radical. Va publicar també al Diario de Reus i exercí la corresponsalia comarcal de El Correo Catalán.
El 1929, com a organitzador a la comarca de la Joventut d'Unión Patriótica, representà l'organització a l'assemblea general celebrada a Saragossa. Posteriorment va ser secretari del Centre Monàrquic de Reus.
Mobilitzat a la guerra civil, va fugir a la zona franquista al front de l'Ebre. Ocupada la ciutat de Reus, el 1939 era secretari local del "Movimiento" i el 1942 va ocupar un càrrec a la Delegació Provincial de Sindicats. Posteriorment va ser delegat provincial de sindicats a Navarra i cap de la zona catalana del sindicat de fruits i productes hortícoles. Va ser condecorat amb la medalla de la "Vieja Guardia".
El 1945 era inspector provincial i el 1947 va ser designat alcalde de Reus, on ocupà també simultàniament la regidoria d'hisenda. Col·laborà al Diario Español, portaveu franquista, donà conferències de contingut ideològic i publicà el 1948 El capitalismo, criminal de guerra y de paz.
El 1950 va renunciar a l'alcaldia per discrepàncies amb algunes autoritats provincials sobre l'emplaçament del campament de milícies universitàries anomenat "Los Castillejos" que va aconseguir que se situés a la zona de La Mussara i d'Arbolí o, segons altres fonts, per un frau en unes subvencions concedides per la Comissaria de l'Atur per a realitzar obres de millora a la ciutat.
Durant el seu mandat es va inaugurar un grup d'habitatges protegits amb la denominació de "José Antonio" però conegut com a Cases barates, va impulsar reformes a l'hospital, el 1948 es va reobrir el Centre de Lectura amb la seva gestió i la del regidor de cultura Ramon Barrera, i el 1949, es va inaugurar el Mercat Central de Reus, construït en terrenys de l'antic Teatre Circ. A partir del 1950 va estar a vivint entre Barcelona i Madrid i va publicar el 1959 La crisis institucional de España.
Tornà a Reus uns quants anys abans de la seva mort.

## Referències

* 1 2 Duch, Montserrat. Reus sota el primer franquisme 1939-1951. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1996, p. 198-200.
* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 456-457.
# Fredeluga fluvial

Vanellus duvaucelii és una fredeluga, per tant un ocell de la família dels caràdrids (Charadriidae), que habita les vores sorrenques dels rius del nord, centre i est de l'Índia, sud-oest de la Xina i Indoxina.
# Grimsby (Lincolnshire)

Grimsby és un port marítim a l'estuari de Humber en Lincolnshire, Anglaterra. Ha estat el centre administratiu de l'autoritat unitària de North East Lincolnshire des de 1996. Segons la llegenda, Grimsby va ser fundada al segle IX per Grim, un pescador danès.

## Història

Grimsby va ser fundada pels danesos en el segle IX, encara que hi ha alguna evidència d'un petit poble de treballadors situats en la zona uns set segles abans. Grimsby hauria proporcionat un lloc ideal per als vaixells com a refugi de tempestes. També estava ben situat per als rics caladors en la Mar del Nord.
Durant el segle xii, Grimsby es va convertir en un port pesquer i comercial, en el dotzè lloc en rànquing d'importància per a la Corona en termes d'ingressos fiscals. La ciutat va veure concedida la seva carta pel rei Joan I d'Anglaterra en 1201. El primer alcalde s'hi va instal·lar el 1218.

## Economia

Grimsby, Immingham i Cleethorpes, formen junts l'àrea econòmica coneguda com a Gran Grimsby. Els principals sectors de l'economia del Gran Grimsby són menjar i beguda, ports i logística; energia renovables, productes químics i les indústries de procés i dels mitjans digitals.
El port de Grimsby i Immingham és el port més gran del Regne Unit per tonatge. El seu primer gran calat ubicació en l'estuari de Humber, ofereix a les empreses accés directe a l'Europa continental i més enllà. Amb una privilegiada ubicació en aigües profundes en l'estuari de Humber, una de les rutes més freqüentades d'Europa comercials, exerceix un paper central en la vida comercial del Regne Unit. El port és operat per Associated British Ports (ABP), el més gran i el principal grup britànic de ports. Grimsby i Immingham, i 19 ports d'ABP, formen una xarxa de tot el Regne Unit capaç de manejar tot tipus de càrrega.

## Ciutats agermanades

* Tromsø, Noruega
* Bremerhaven, Alemanya
* Banjul, Gàmbia
* Dieppe, França
* Valladolid, Espanya

## Referències

* ↑ «La leyenda Grim está firme como relato histórico» (en anglès). www.thisisgrimsby. Arxivat de l'original el 25 de maig de 2012. [Consulta: 4 maig 2008].
* ↑ «Vision welcomed» (en anglès). archive.is, 07-04-2009. Arxivat de l'original el 30 de juny de 2012. [Consulta: abril 2012].
* ↑ «Grimsby and Immingham remains Uks largest port». [Consulta: abril 2012].
# Madeiraïta

La madeiraïta és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la wöhlerita.

## Característiques

La madeiraïta és un silicat de fórmula química Na₂Ca₂Fe₂Zr₂(Si₂O₇)₂O₂F₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu Victoria, a Melbourne (Austràlia), amb el número de registre: m55555, i al Museu d'Història Natural de la Universitat d'Oslo, a Noruega, amb el número de registre: knr 44332.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta gràcies a les mostres recollides als afloraments de gabre de Serrado i de Terra do Baptista, ambdós indrets a la parròquia de Porto da Cruz, al municipi de Machico (Madeira, Portugal). Aquests dos indrets tan propers són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Madeiraite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 juny 2022].
# Barranc del Xampany

El barranc del Xampany és un barranc del Baix Camp, que neix al Serret del Cisa i desemboca a la riera d'Alforja.

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# César Ozcoz Calvo

César Ozcoz Calvo (Alfaro, 10 d'abril de 1918 - Barcelona, 9 d'abril de 2003) fou un futbolista espanyol de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria

Va ser jugador del FC Barcelona les temporades 1936-37 i 1937-38, disputant aquesta darrera temporada el Campionat de Catalunya, on es proclamà campió. Durant la temporada 1940-41 fou jugador del CE Europa.

## Referències

* ↑ «Necrológicas». El Periódico de Catalunya, 11-04-2003. [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.