OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Notre-Dame (Utrillo)

Notre-Dame (Notre-Dame) és un oli sobre cartró de 65 × 49 cm realitzat per Maurice Utrillo l'any 1909 i dipositat al Museu de l'Orangerie de París.

## Context històric i artístic

Entre 1910 i 1920, Utrillo va abandonar els motius simples en favor de les composicions més ambicioses i es va decidir per una de les catedrals franceses més antigues d'estil gòtic: Notre-Dame de París, la qual pintà en diverses ocasions. Inevitablement, el tema triat i la seua repetició recorden la sèrie de les Catedrals de Rouen realitzada per Claude Monet i exhibida el 1895 a la galeria de Paul Durand-Ruel, però Utrillo parteix d'unes preocupacions diferents a l'hora d'interpretar el motiu de la catedral. Allò que l'interessa no és el joc canviant de la llum sobre l'edifici sinó la regularitat de l'ordenament arquitectònic.
En la seua autobiografia manuscrita, Utrillo esmenta aquesta primera versió de Notre-Dame, que data el 1909:
| « | "Vaig pintar en aquesta època sobre un cartró de qualitat dubtosa o almenys una mica deteriorat, una catedral de Notre-Dame de París, que considero una de les meues millors produccions pictòriques. Aquest quadre el vaig vendre més tard per 300 francs a un cert mecenes que jo coneixia. | » |
El "mecenes" en qüestió seria el marxant d'art Libaude, que vengué la tela a Paul Guillaume.

## Descripció

La composició del quadre s'identifica amb el traçat rigorós que divideix la façana, que ocupa pràcticament tot l'espai pictòric. La catedral adquireix així un aspecte alhora auster i imponent, un efecte que és reforçat encara més pel desdibuixament de les escultures que ornen la façana, sobretot les de les portalades, i la tonalitat fosca i sorda de l'obra. A l'esquerra, algunes cases que semblen esclafades pel monument n'accentuen encara més l'escala impressionant. Utrillo sembla estar més interessat en la disposició esglaonada de les formes i no pas en la decoració esculpida o el joc de llums. Les tres portes estan rematades per una balustrada, la qual, al seu torn, està coronada per les finestres que emmarquen la rosassa del centre. Finalment, i entre les dues torres, hom pot discernir la torre construïda el 1860 segons el disseny de l'arquitecte Viollet-le-Duc.
L'absència del joc canviant de la llum elimina tota profunditat a la composició i accentua la massa de la façana, la qual es veu únicament animada pel vermell de la porta central. Aquest quadre no es va completar mai.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Pierre Georgel, José Francisco Yvars, Jean-Pierre Labiau, 2002. De Renoir a Picasso: obres mestres del Musée de l'Orangerie, París. Barcelona: Fundació "la Caixa". ISBN 8476647808. Pàgs. 210-211.
* 1 2 3 4 Museu de l'Orangerie (francès) i (anglès)
* 1 2 Citat a Utrillo, cat. exp., Musée de Lodève / Electa, 1997, p. 100.

## Enllaços externs

* WikiArt (anglès)
# North Sea

North Sea és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 4.493 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Sea tenia 4.493 habitants, 1.880 habitatges, i 1.210 famílies. La densitat de població era de 140,9 habitants per km².
Dels 1.880 habitatges en un 26,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,4% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 35,6% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,5% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 30% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 62.684 $ i la renda mediana per família de 71.168 $. Els homes tenien una renda mediana de 53.879 $ mentre que les dones 38.219 $. La renda per capita de la població era de 34.668 $. Entorn del 4,5% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Sea». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Sea». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# North Salt Lake

North Salt Lake és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 8.749 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Salt Lake tenia 8.749 habitants, 2.874 habitatges, i 2.253 famílies. La densitat de població era de 409,5 habitants per km².
Dels 2.874 habitatges en un 42,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,3% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 21,6% no eren unitats familiars. En el 16,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,46.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,9% tenia menys de 18 anys, un 13% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 18,1% de 45 a 60 i un 7,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.052 $ i la renda mediana per família de 52.485 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.101 $ mentre que les dones 26.223 $. La renda per capita de la població era de 21.544 $. Entorn del 3% de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Salt Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Salt Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# North Sioux City

North Sioux City és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 2.288 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Sioux City tenia 2.288 habitants, 916 habitatges, i 621 famílies. La densitat de població era de 394,4 habitants per km².
Dels 916 habitatges en un 37,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,3% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 32,3% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 10,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.333 $ i la renda mediana per família de 44.926 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.800 $ mentre que les dones 22.480 $. La renda per capita de la població era de 21.416 $. Entorn del 5% de les famílies i el 5,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Sioux City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Sioux City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nitrit

L'ió nitrit és NO₂$^−$. L'anió és angular, a més d'isoelèctric amb l'O₃.
Els nitrits són sals o bé esters de l'àcid nitrós (HNO₂). A la natura els nitrits es formen per oxidació biològica de les amines i de l'amoníac, o per reducció del nitrat en condicions anaeròbiques. A la indústria s'obtenen al dissoldre N₂O₃ en dissolucions bàsiques.
Tractant-se de sals d'un àcid feble en contacte amb àcids forts com l'àcid sulfúric es lliura l'àcid nitrós inestable que en dissolució àcida està en equilibri amb l'ió de nitrosoni (NO$^+$). Aquest està relacionat en diverses reaccions de substitució electrofílica i en reaccions de síntesi de colorants diazoics.

## Aplicacions

Els nitrits formen part de moltes formulacions de sals per salar carns (E249 = nitrit de potassi; E250 = nitrit de sodi). Es coneix la seua capacitat de mantenir un color roig desitjat a la matèria primera perquè reacciona amb la mioglobina de la carn. Això no obstant, la concentració ha de ser baixa perquè se sospita que pot afavorir l'aparició de càncer. A més per la seua interacció amb l'hemoglobina resulten tòxics.
Els nitrits són productes de partida a la síntesi de diversos composts químics, sobretot compostos diazó. La seua a aplicació mèdica és com antídot en cas d'enverinaments per ciani de potassi, causant vasodilatació i a més és antiespasmòdic.

## Toxicitat i medi ambient

Els nitrats resulten tòxics per als peixos. Una concentració de 0,2 - 0,4 mg/l mata al 70% d'una població de truites. I es dona una mortalitat alta de peixos a partir de 0,15 mg/l.

## Determinació

El nitrit present a l'aigua es determina per diazotació amb sulfanilamida i copulació amb clorhidrat de N-(1-naftil)-etilendiamina, per formar un colorant azoic de gran intensitat que es mesura amb un espectrofotòmetre de longitud d'ona de 540nm.
També s'analitza afegint-hi reactiu de Zambelli i mesurant-lo amb un espectrofotòmetre a 450nm.

## Nitrits Orgànics

En química orgànica, els nitrits són èsters de l'àcid nitros i conté el grup funcional nitrosooxy. Tenen la fórmula general RONO, on la "R" és un grup arilo o alquilo. El nitrit amilo és utilitzat en medicina per tractaments de malalties del cor.
No s'ha de confondre els nitrits amb els nitrats, les sals d'àcid nítric, o amb nitroderivats, encara que comparteixen la fórmula RNO₂. Tampoc s'ha de confondre l'anió nitrit NO₂$^−$ amb el catió nitroni NO₂$^+$.
# Obie Benz

Obie Benz (* 3 de novembre de 1949) és un documentalista estatunidenc.

## Vida

Obie Benz es va graduar a la Berkshire School i al Middlebury College. El 1971 va establir ls Vanguard Public Foundation a San Francisco, que donava suport tant a grups activistes com a realitzadors de documentals. A partir de 1975 va organitzar diversos concerts de rock benèfic antinuclear i pro-nadius estatunidencs amb l'Aliança del Pacífic i va treballar estretament amb artistes com Bonnie Raitt, Jackson Browne i Graham Nash.
El 1982 va rodar el documental Americas in Transition, que va ser nominat als Premis Oscar de 1982 en la categoria Millor Curt Documental. Més tard va dirigir el documental Heavy Petting sobre la sexualitat adolescent, que consta de diverses pel·lícules educatives, noticiaris i escenes de llargmetratges de la dècada de 1950. El 1995 va dirigir l'episodi My Generation de la sèrie The History of Rock 'n' Roll per Warner Bros i Time Life.
A la dècada de 1990 va treballar per a Amnistia Internacional i va fer alguns anuncis curts.

## Filmografia

* 1982: Americas in Transition (curtmetratge documental)
* 1989: Heavy Petting
* 1995: My Generation (episodi de The History of Rock 'n' Roll)

## Referències

* ↑ «Debora Lynn Jones Marries Obie Benz». New York Times, 18-09-1983.
* 1 2 3 «Biography». Internet Movie Database.
* ↑ Heavy Petting al Lexikon des internationalen Films. Filmdienst
# Consell de vila (Palestina)

Un consell de vila és un tipus de govern local utilitzat a l'Autoritat Nacional Palestina (ANP) per a les localitats palestines que habitualment tinguin una població d'entre 800-3,000 + habitants. El consell del vila també és conegut com a municipi de nivell D. Hi ha 220 consells locals als territoris palestins.
Els consells de vila poden consistir en tres a onze membres, entre ells un president, un vicepresident i un secretari. El president és el cap del consell. A diferència dels municipis, els consells de vila no es sotmeten a eleccions; més aviat, els representants dels clans més importants d'un poble elegeixen un president que després és nomenat pel ministre de govern local de l'Autoritat Nacional Palestina.

## Vegeu també

* Llista de ciutats administrades per l'Autoritat Nacional Palestina
* Camps de refugiats palestins
* Municipi (Palestina)

## Enllaços externs

* The Crisis of Local Government Institution in Palestine, a case study Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. Abdulnasser Makky. Arabic Media Internet Network. 2004-11-22.
# El meu desencís amb Rússia

El meu desencís amb Rússia és una obra d'Emma Goldman que descriu les seues experiències en la Rússia soviètica de 1920 a 1921, on va veure la tergiversació de la Revolució russa de 1917. En l'obra, enraona com la seua simpatia cap a la revolució esdevé odi cap als bolxevics en veure el partit com una organització autoritària i contrària a l'esperit de la revolució.
S'havia proposat explicar com el domini dels bolxevics era de fet una traïció dels principis de la revolució en un treball titulat originàriament Els meus dos anys a Rússia. Els editors, però, n'alteraren el títol i llevaren els capítols finals: això produí un llibre que transmet la desil·lusió amb la revolució més que amb les tàctiques pseudorevolucionàries dels bolxevics. Després de moltes negociacions amb els editors, El meu desencís posterior amb Rússia (també titulada així per l'editor) es publicà amb els capítols omesos en l'edició anterior.

## Enllaços externs

* My Disillusionment in Russia.
# Elies III de Jerusalem

Elies III de Jerusalem (Ἠλίας) fou patriarca de Jerusalem des del 881 almenys (quan va enviar una carta al rei Carles III el Gras i als prínceps eclesiàstics i nobles de la Gàl·lia). Va morir el 907.
Segons els annals d'Eutiqui d'Alexandria, era descendent de la família de Mansur ibn Sarjun, avi de Joan Damascè.

## Referències

* ↑ Griffith, Sidney H. «The Manṣūr Family and Saint John of Damascus: Christians and Muslims in Umayyad Times». A: Antoine Borrut. Christians and Others in the Umayyad State (en anglès). The Oriental Institute of the University of Chicago, 2016, p. 29–51. ISBN 978-1-614910-31-2.
# Indian Lake (Texas)

Indian Lake és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 541 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Indian Lake tenia 541 habitants, 229 habitatges, i 158 famílies. La densitat de població era de 994,7 habitants/km².
Dels 229 habitatges en un 24,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,5% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 25,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 22,4% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 31,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91 homes.
Entorn del 13,8% de les famílies i el 14,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Indian Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Indian Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Jaume Ferrer

Jaume Ferrer és el nom dels següents personatges:
* Jaume Ferrer (navegant), explorador de la costa d'Àfrica occidental el 1343
* Jaume Ferrer de Blanes (1445), cosmògraf, escriptor i mercader
* Jaume Ferrer-Calbeto Ferrer, farmacèutic
* Jaume Ferrer i Graupera, (1963, Barcelona), directiu esportiu barceloní
* Jaume Ferrer i Piñol (1934), periodista i escriptor igualadí
* Jaume Ferrer Ribas (1969), polític formenterenc
* Jaume Ferrer i Bassa (1285 - 1348), pintor i miniaturista aragonès
* Jaume Ferrer I (Lleida, segles XIV - XV), pintor lleidatà del gòtic internacional
* Jaume Ferrer II (Lleida, segle XV), pintor lleidatà del gòtic internacional
* Jaume Ferrer i Parpal (1817 - 1897), metge, gramàtic i lexicògraf menorquí
* Jaume Ferrer Massanet (1872 - 1922), fotògraf palafrugellenc
* Jaume Ferrer Hernández (1883 - 1922), farmacèutic, químic i oceanògraf menorquí
* Jaume Joan Ferrer Sancho (Palma, 1958), escriptor mallorquí
# Connew

Connew Racing Team és el nom d'un equip britànic de cotxes de competició que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1.
Va ser fundat l'any 1970 pel pilot John Surtees, campió del món de motociclisme i de Fórmula 1 (l'únic doble campió de la història) i l'enginyer Peter Connew.

## A la F1

Va debutar el 13 d'agost al Gran Premi d'Àustria de la temporada 1972 de la mà del pilot François Migault, que no finalitzar la cursa per problemes mecànics.
Van participar en una única cursa, no assolint cap punt pel campionat del món de constructors.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Pilot | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Posició | Punts |
| 1972 | François Migault | ARG | SUD | ESP | MON | BEL | FRA | GBR | ALE | AUT Ret | ITA | CAN | USA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Chiloglanis benuensis

Chiloglanis benuensis és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes.
Els mascles poden assolir els 3,8 cm de llargària total.
Es troba a Àfrica: conca del riu Níger, Camerun i Nigèria.
La seua principal amenaça és la construcció de preses, ja que destrueix els ràpids on viu.

## Referències

* 1 2 «Chiloglanis benuensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Olaosebikan, B.D.; Lalèyè, P. (2020). "Chiloglanis benuensis." 2020 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2020. [Consulta: 30 abril 2023]
# Coordinadora de l'Alcoià i el Comtat pel valencià

La Coodinadora de l'Alcoià i el Comtat pel Valencià és una entitat cívica sense ànim de lucre que té com a finalitat conservar, promoure l'ús social del valencià i assegurar el seu coneixement per part de les noves generacions. Es va crear l'any 1987 i, juntament amb la Coordinadora de Centres d'Ensenyament en Valencià de la Ribera, va ser fundadora d'Escola Valenciana - Federació d'Associacions per la Llengua, que ara agrupa a un bon nombre d'entitats amb objectius similars. La CACPV manté, però la personalitat dels seus inicis, amb un programa propi que se suma a les activitats comunes.
La creació de la Coordinadora de l'Alcoià i el Comtat pel Valencià és posterior als inicis de les línies d'ensenyament en valencià a les comarques del seu àmbit, que es va portar a terme per iniciativa dels pares i mares i mestres, incentivats per Xelo Payà des de la regidoria d'Educació de l'Ajuntament d'Alcoi, l'any 1984, quan no feia ni un any que s'havia promulgat la Llei d'ús i Ensenyament del Valencià. La iniciativa de crear l'associació sorgiria durant el I Encontre d'Escoles Valencianes celebrat a Alcoi l'any 1987, on es va establir la necessitat de crear entitats amb base comarcal per defensar la presència de la llengua a la societat i a l'escola.

## Premis rebuts

Premi Tio Canya (Dins dels Premis Jaume I).

## Premis Valor

(Concedits per la CACPV)
* 2015. Cèlia Ibáñez i Ricard Sancho - Llibreria Set i Mig.
* 2016. Tractat d'Almirra.
* 2017. Com sóna l'ESO.
* 2018. Centre Cultural Castellut.
* 2019. Centre d'Estudis Contestans.

## Referències

* ↑ Vizcarra, Esther «Com comença tot açò de l'escola en valencià...». el Periódico Ciuda de Alcoy, Dilluns, 31 gener 2005, pàg. 10.
* ↑ «La Coordinadora pel Valencià de l'Alcoià i el Comtat rep el guardó ‘Tio Canya'». Les Muntanyes, 08-10-2018. [Consulta: 8 març 2020].
* ↑ «I Premi Valor: recordant la llibreria Set i Mig d'Alacant, per Francesc Gisbert - Diari La Veu». [Consulta: 10 març 2020].
* ↑ Ferre, Patri. «El Tractat d'Almirra rep el II Premi Valor a la Casa de Cultura de Biar». [Consulta: 10 març 2020].
* ↑ «'Com Sona L'ESO' recull el III Premi Valor a la promoció del valencià». [Consulta: 10 març 2020].
* ↑ «El Centre Cultural Castellut rep el Premi a la Promoció del Valencià». Escaparate, 20-07-2018, pàg. 29.
* ↑ Doménech, Jordi. «El Centre d'Estudis Contestans rep el 5é Premi Valor | ARA Multimèdia». [Consulta: 10 març 2020].
# Coll de la Core

El coll de la Core és un port de muntanya dels Pirineus que s'eleva fins als 1.395 msnm i que es troba al departament de l'Arieja. El coll uneix, per la D17, les viles d'Eras Bòrdas de Les i Sèish.

## Detalls de l'ascensió

L'ascensió des d'Audressenh té una llargada de 17,5 quilòmetres, en què se superen 885 m a un desnivell mitjà del 5,1%. Amb tot, l'ascensió pròpiament dita comença a Eras Bòrdas de Les, amb 14,1 quilòmetres al 5,7%, i trams que arriben al 8,0%.
Des de Sèish, l'ascensió té 13,8 quilòmetres, en què se superen 885 m a un desnivell mitjà del 6,4%, i trams que arriben al 8,0%.

## Aparicions al Tour de França

El coll de la Core ha estat superat en set edicions pel Tour de França, sent la primera el 1984 i la darrera el 2015.
| Any | Etapa | Categoria | Inici etapa | Final etapa | Primer al cim |
| 2015 | 12 | 1 | Lanamesa | Plan de Belha | Kristijan Đurasek (CRO) |
| 2011 | 14 | 1 | Sent Gaudenç | Plan de Belha | Mickaël Delage (FRA) |
| 2004 | 13 | 1 | Lanamesa | Plan de Belha | Sylvain Chavanel (FRA) |
| 2003 | 14 | 1 | Sent Gironç | Lodenvièla | Richard Virenque (FRA) |
| 2002 | 12 | 1 | Lanamesa | Plan de Belha | Laurent Jalabert (FRA) |
| 1998 | 11 | 2 | Banhèras de Luishon | Plan de Belha | Roland Meier (SUI) |
| 1984 | 11 | 1 | Pau | Guzet-Neige | Jean-René Bernaudeau (FRA) |

## Referències

* ↑ «Col de la Core – Audressein». www.climbbybike.com. [Consulta: 23 juliol 2015].
* ↑ «Col de la Core – Seix». www.climbbybike.com. [Consulta: 23 juliol 2015].
* ↑ «Le col de la Core dans le Tour de France» (en francès). ledicodutour. Arxivat de l'original el 24 de juliol 2015. [Consulta: 23 juliol 2015].
# Cnesterodon septentrionalis

Cnesterodon septentrionalis és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil (Mato Grosso).

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)