OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guillem VI de Montpeller

Guillem VI de Montpeller (?, 1102/1105 - la Grand Selva, ~1162) fou un noble occità, Senyor de Montpeller.

## Orígens familiars

Fill i successor de Guillem V de Montpeller i d'Ermessenda de Melgueil, filla del comte Pere II de Melgueil.

## Matrimoni i descendents

* 1. ∞ 1129, Sibil·la de Mataplana. Fills:
* Guilhèm VII de Montpeller (1130-1172)
* Guiu Guerrejat

## Biografia

El 1124 tingué un enfrontament amb Bernat IV de Melgor, que finalitzà el 1125 amb la mediació del papa Calixt II. Durant els anys 1128 i 1129 anà en pelegrinatge a Terra Santa. Del 1132 al 1134 guerrejà amb el comte de Tolosa pel domini del comtat de Melgor; aconseguí que la comtessa Beatriu de Melgor es casés amb el seu aliat Berenguer Ramon I de Provença el 1135. Posseïa molts castells a les terres de Montpeller que formaven una baronia amb capital a Frontinhan, el 1141 va mirar de fer que la vegueria de Montpeller, en mans d'una branca secundària de la dinastia (dita els Aimon), deixés de ser hereditària però es va haver de fer enrere davant de la revolta popular; finalment, el 1143 i amb l'ajut de Ramon Berenguer IV de Barcelona i dels genovesos va recuperar la ciutat.

### Croada contra al-Mariyya

El 1147 va participar en la Croada contra al-Mariyya i l'any següent, 1148 en la Croada contra Turtuixa, de la qual rebé una porció.

### Monjo del Cister

El 1149 es feu monjo cistercenc a l'Abadia de la Gran Selva, contribuint després a la formació de les comunitats de Valldaura. Va morir el 1162 i el va succeir el seu fill Guillem VII de Montpeller.

## Vegeu també

* Senyoria de Montpeller
Guillem VI de Montpeller Mort: 1172 :
| Títols |||
| Precedit per: Guilhèm V de Montpeller (pare) | Senyor de Montpeller (Llista de senyors de Montpeller) (1121–1149) | Succeït per: Guilhèm VII de Montpeller (fill) |
# Xot carablanc meridional

El xot carablanc meridional (Ptilopsis granti) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita habita les sabanes d'Àfrica Subsahariana, principalment al sud de l'equador. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Xot carablanc meridional». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 259. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Southern White-faced Owl. Ptilopsis granti» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Charles Ingabire

Charles Ingabire (assassinat el 30 de novembre de 2011) va ser un periodista ruandès i editor del web de notícies en Kinyarwanda Inyenyeri News.
Fugit del genocidi de Ruanda de 1994 va treballar a Kigali pel setmanari de l'oposició Umoco fins que es va prohibir la seva publicació. En 2007 es va instal·lar a Kampala (Uganda), on va treballar com a corresponsal del setmanari ruandès Umuvugizi. També va fundar el lloc web de notícies Inyenyeri News, molt crític amb el govern ruandès de Paul Kagame. Va obtenir l'estatut de refugiat a Uganda.
De 2007 a 2011 va viure a Kampala on va fer crítica al govern ruandès. A l'octubre de 2011, va ser atacat per homes que li van ordenar que tanqués el seu lloc web. Després de dues setmanes d'hospitalització va continuar amb el seu treball. L'1 de desembre de 2011, sobre les dues del matí, va rebre dos trets a l'abdomen per "múltiples atacants" a la sortida d'un bar als afores de Kampala, a l'edat de 32 anys.
Els opositors al govern han relacionat l'assassinat d'Ingabire i els d'André Kagwa Rwisereka (polític) i Jean-Léonard Rugambage (periodista), tots dos molt crítics del govern de Kagame i assassinats el 2010. Per Human Rights Watch, l'assassinat "forma part d'un patró de repressió de periodistes independents, membres de partits de l'oposició i activistes de la societat civil a Ruanda ben documentats". El govern de Ruanda nega la seva participació i descriu Ingabire com un estafador que va escapar de la presó el 2006 després d'haver estat condemnat per malversació. Kigali afirma que Ingabire també va robar als orfes i a una organització de supervivents del genocidi, i que "probablement va ser assassinat per aquest motiu".

## Vegeu també

* Jean-Léonard Rugambage
* André Kagwa Rwisereka
* Théogène Turatsinze

## Referències

* ↑ «Inyenyeri News». [Consulta: 2 febrer 2011].
* 1 2 « RWANDA • A mort les journalistes ! », Courrier international, 8 décembre 2011
* 1 2 3 « Ouganda/Rwanda : Il faut enquêter sur le meurtre d'un journaliste », Human Rights Watch, 6 décembre 2011
* 1 2 3 4 (anglès) "Journalists Killed in 2011 - Motive Unconfirmed: Charles Ingabire", Comitè per la Protecció dels Periodistes, 20 desembre 2011
* ↑ «Rwandan exile journalist gunned down in Kampala». Reporters Without Borders, 02-12-2011 [Consulta: 28 agost 2018]. Arxivat 2013-05-09 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-05-09. [Consulta: 28 agost 2018].
* ↑ (anglès) "RWANDAN EXILE JOURNALIST GUNNED DOWN IN KAMPALA" Arxivat 2013-05-09 a Wayback Machine., Reporters sans frontières, 2 décembre 2011
* ↑ «Rwanda journalist shot dead in Kampala». Christian Science Monitor, 02-12-2011.
* ↑ (anglès) "Uganda: Rwandan Journalist Is Killed", Reuters, 3 décembre 2011
* ↑ (anglès) "Rwandan journalist Charles Ingabire killed in Uganda", BBC News, 2 décembre 2011
# Vakaga

Vakaga és una de les 14 prefectures de la República Centreafricana. Està situada en l'extrem nord del país, sent una de les quatre cantonades centrafricanes. Té fronteres amb el Txad i el Sudan. La seva capital és Birao. Frontereja amb les prefectures de Bamingui-Bangoran i Haute-Kotto al sud.
A més de Birao, també és important la ciutat d'Ouanda Djallé, al sud.
A Vakaga es troben dos dels tres parcs naturals dels quals compta el país: St. Floris, que també està a Bamingui-Bangoran, i el Parc Natural d'André Félix.

## Vegeu també

* Prefectures de la República Centreafricana

## Enllaços externs

* «Vakaga». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Courcelles-sous-Châtenois

Courcelles-sous-Châtenois és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 85 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Courcelles-sous-Châtenois era de 85 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 43 habitatges, 37 eren l'habitatge principal de la família i 6 estaven desocupats. 41 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 37 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 8 tenien tres cambres, 11 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Courcelles-sous-Châtenois el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 1 |
| 2 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 1 |
| 2 | 75 a 79 | 0 |
| 2 | 70 a 74 | 3 |
| 5 | 65 a 69 | 2 |
| 0 | 60 a 64 | 5 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 3 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 1 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 11 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 5 |
| 1 | 20 a 24 | 4 |
| 1 | 15 a 19 | 1 |
| 2 | 10 a 14 | 0 |
| 1 | 5 a 9 | 2 |
| 5 | 0 a 4 | 3 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 51 persones, 37 eren actives i 14 eren inactives. De les 37 persones actives 33 estaven ocupades (21 homes i 12 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 14 persones inactives 7 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un guixaire pintor.
L'any 2000 a Courcelles-sous-Châtenois hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 342 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Courcelles-sous-Châtenois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Courcelles-sous-Châtenois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Hílids (ocells)

Els hílids (Hyliidae) són una família d'ocells passeriformes que han estat considerades de difícil classificació (Incertae sedis), però que actualment són ubicats pròxims als macrosfènids (Macrosphenidae) arran diversos estudis, coma ara Oliveros et al. 2019

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, 2023) aquesta família està formada per dos gèneres amb dues espècies:
* Gènere Hylia, amb una espècie:
** Hylia prasina - hília verda.
* Gènere Pholidornis, amb una espècie:
** Pholidornis rushiae - hília estriada.

## Taxonomia

No hi ha consens taxonòmic sobre aquests tàxons. Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, 2023) les dos espècies esmentades està incloses en la família dels hílids (Hyliidae). Ja el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), consideren que estan incloses en la dels escotocèrtids (Scotocercidae).

## Referències

* ↑ CH Oliveros, DJ Field,DT Ksepka, FK Barker, A.Aleixo, MJ Andersen, P Alström, BW Benz, EL Braun, MJ Braun, GA Bravo, RT Brumfield, RT Chesser, S Claramunt,J Cracraft, AM Cuervo, EP Derryberry, TC Glenn, MG Harvey, PA Hosner, L Joseph, S Kimball,T Rebecca, AL Mack, CM Miskelly, AT Peterson, MB Robbins, FH Sheldon, LF Silveira, BT Smith,ND Brian Tilston, ND White, RG Moyle, BC Faircloth, (2019). "Earth history and the passerine superradiation". Proceedings of the National Academy of Sciences. 116 (16): 7916–7925.
* 1 2 «Cupwings, crombecs, cettiid bush warblers, Streaked Scrub Warbler, yellow flycatchers, hylias» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 10 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 630. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Guillem V d'Alvèrnia

Guillem V d'Alvèrnia és el nom dels següents personatges:
Títol portat simultàniament per:
* Guillem de Clarmont, vescomte de Clarmont o Alvèrnia, autoproclamat comte d'Alvèrnia com Guillem V.
* Guillem Braç de Ferro, IV duc d'Aquitània, nominal V comte d'Alvèrnia i II comte de Poitiers (963-994).
# Xot barbut

El xot barbut (Megascops barbarus) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita boscos de pins a les muntanyes de Chiapas i Guatemala, normalment en elevacions superiors als 1.800 metres. Es creu que no realitza moviments migratoris. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Descripció

Els adults tenen una longitud de 16 a 20 cm i pesen entre 58 i 79 gr. La seva envergadura no està documentada. Les femelles són, de mitjana, més pesades que els mascles.

## Referències

* ↑ «Xot barbut». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 261. ISBN 978-84-16728-37-4.
* 1 2 3 4 Weidensaul, Scott. Peterson Reference Guide to Owls of North America and the Caribbean. New York, NY, US: Houghton Mifflin Harcourt, 2015, p. 87–90. ISBN 978-0-547-84003-1 [Consulta: 2 maig 2016].
* ↑ BirdLife International. «Bearded Screech-owl. Megascops barbarus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 17 febrer 2023].
# Cereixa (A Pobra do Brollón)

San Pedro de Cereixa és una parròquia del municipi gallec d'A Pobra do Brollón, a la província de Lugo. Limita al nord amb les parròquies d'Eixón i Castrosante, a l'est amb A Pobra do Brollón i Castroncelos, al sud amb Pinel i Abrence, i a l'oest amb Fornelas i Chavaga.
El 2015 tenia 137 habitants agrupats en 11 entitats de població: A Albariza, Alende, As Areas, Cima de Vila, A Estación, O Falcón, A Ponte, Guntiñas, Nogueiras, Rairos i A Zapateira.
Entre el seu patrimoni destaquen les restes del castre de San Lourenzo, l'església de San Pedro i la capella de Nogueiras. Les festes se celebren a principis d'octubre en honor de la Verge del Roser (Virxe do Rosario). A la localitat va néixer María Castaña, impulsora de revoltes contra el bisbe de Lugo en el segle xiv.

## Referències

* ↑ «Dades de l'Institut Gallec d'Estadística (IGE)». Arxivat de l'original el 2016-01-09. [Consulta: 22 abril 2021].
# Vakhtang III de Geòrgia

Vakhtang III fou un rei de Geòrgia, nomenat pel kan Il-kan per fer front a la revolta de son germà David VIII que tenia el suport del poble. Va néixer el 1276 i era el segon fill de Demetri II Tavdadebuli i d'una princesa de la família dels Comnens.
Va ser proclamat el 1302. Va ser assassinat a Nakhitchevan abans del 1308.
El 1308 el fill de David VIII, anomenat Jordi VI, va pujar al tron essent reconegut pel kan.

## Referències

* Nodar Assiatiani i Alexandre Bendianachvili, Histoire de la Géorgie, París 1997, ISBN 2-7384-6186-7
# Courcelles-sur-Voire

Courcelles-sur-Voire és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 35 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Courcelles-sur-Voire era de 35 persones. Hi havia 8 famílies de les quals 4 eren parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 11 habitatges, 9 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 1 estava desocupat. Tots els 11 habitatges eren cases. Dels 9 habitatges principals, 8 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 1 tenia tres cambres, 3 en tenien quatre i 5 en tenien cinc o més. 6 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 2 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Courcelles-sur-Voire el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 22 persones, 14 eren actives i 8 eren inactives. De les 14 persones actives 11 estaven ocupades (7 homes i 4 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 8 persones inactives 1 estava jubilada, 2 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Courcelles-sur-Voire a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Courcelles-sur-Voire a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Ignacio Clemente Conte

Ignacio Clemente Conte (Robres, Aragó, 31 de juliol de 1960) és un arqueòleg espanyol.
Començà a formar-se a la Universitat de Saragossa, i posteriorment va obtenir una beca de la UNESCO, de la Casa de l'Amistat Espanya-Unió Soviètica, i es traslladà a Rússia per estudiar entre els anys 1983 i 1989, llicenciant-se en Arqueologia i Història per la Universitat Estatal de Sant Petersburg el 1989. Més endavant, el 1995 es doctorà a la Universitat Autònoma de Barcelona. També va obtenir beques per traslladar-se a Ushuaia (Argentina) i a Antibes (França). Treballà sobretot a Llatinoamèrica, a l'Argentina a Terra del Foc, i també a Nicaragua, dirigint diversos projectes de recerca, i al Brasil.
Com a investigador ha exercit la seva tasca professional al Departament d'Arqueologia i Antropologia de la Institució Milà i Fontanals de Recerca en Humanitats del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC), en la qual, des del 2004 ho ha fet com a científic titular. En la seva activitat de camp ha fet treballs a la Cova de Coro Trasito, a Tella, on ha treballat des del 2013, també ha estat al Parc Nacional d'Ordesa, a Fanlo, amb treballs de prospeccions d'arqueologia, col·laborant amb el Govern d'Aragó. Continua amb el seu treball de camp al Brasil, Argentina, i altres països, amb els jaciments més antics d'Amèrica, en col·laboració amb la Universitat de París i el Centre Nacional de la Recerca Científica (CNRS). A més de dirigir diversos projectes de recerca a l'estranger sobre explotació de recursos costaners i sobre la pesca a la prehistòria, també ha dirigit projectes de recerca relacionats amb l'ocupació humana d'espais d'alta muntanya als Pirineus i codirigeix el Grup d'Arqueologia d'Alta Muntanya (UAB-CSIC). A més ha realitzat un bon nombre de conferències, i també ha organitzat diversos congressos d'arqueologia.

## Referències

* 1 2 Naya, Jorge «Ignacio Clemente Conte: “Es necesario conocer el pasado para poder predecir el futuro”. Licenciado en Arqueología por la Universidad Estatal de Leningrado, una carrera que “me ha permitido vivir de lo que me gusta y entusiasma”». Diario del Alto Aragón, 12-09-2022 [Consulta: 19 abril 2023].
* ↑ «Ignacio Clemente». Archaeology of Social Dynamics. CSIC. [Consulta: 19 abril 2023].
* ↑ «Ignacio Clemente Conte». Grup d'Arqueologia de l'Alta Muntanya. [Consulta: 19 abril 2023].
# Gualtari

Gualtari (Waltharius) fou un rei dels longobards del començament del segle vi. Era el fill i successor del rei Waccho i de la princesa hèrula Salinga; les dates del seu regnat i de la seva vida són incertes. Pau el Diaca diu a la seva Historia Longobardorum, que va regnar set anys. Gualtari va esdevenir rei en una data entre 520 i 530; el va succeir Alduí, de la casa dels Gausi, testimoniat amb seguretat com a rei el 542.

## Bibliografia

* Pau el Diaca, «Historia Longobardorum», vers 784/799
# Xot becgroc

El xot becgroc (Otus icterorhynchus) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita la selva humida d'Àfrica Occidental i Central al nord-est de Libèria, Costa d'Ivori, sud de Ghana, sud de Camerun i Zaire. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Xot becgroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 255. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Sandy Scops-owl. Otus icterorhynchus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 2 febrer 2023].
# Yonge (cràter)

Yonge és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 42,8 km de diàmetre. Porta el nom de Charlotte Yonge (1823-1901), escriptora anglesa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Yonge». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus