OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Vilaró (Anglès)

Can Vilaró és un edifici al municipi d'Anglès catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Actualment els baixos de la casa funcionen com a forn i despatx de pa. Es tracta d'un immoble de dues plantes i golfes, que fa cantonada amb el carrer del Castell i que és a la dreta del carrer de l'Empedrat. Cobert amb una teulada a dues aigües de vessants a façana i amb un gran ràfec, respon a la tipologia de casa medieval.
La planta baixa destaca pel gran portal d'accés adovellat d'arc de mig punt amb unes dovelles de gran mida molt ben escairades. El portal al mateix temps es troba flanquejat per dues obertures: a la dreta hi ha una gran obertura rectangular, que actua com a portal secundari i que consta de llinda monolítica conformant un arc pla i muntants de pedra. A l'esquerra hi ha una minúscula obertura rectangular amb muntants de pedra.
Pel que fa al primer pis, aquest consta de tres obertures de similar tipologia, és a dir: rectangulars, amb llinda monolítica conformant un arc pla, muntants de pedra ben escairats, ampit treballat i a sota del qual hi ha la solució que consisteix a disposar tres pedres com a mesura de reforç i suport en el sosteniment de la pesant finestra. De les tres destaca especialment la finestra central molt més accentuada, ja que té una grandària major, completament simètrica al gran portal adovellat amb el qual comunica a través de les dues pedres de reforç. La llinda d'aquesta finestra recull una inscripció que diu:
Finalment, el segon pis exerciria les tasques de golfes i reprodueix la mateixa solució o plantejament formal aplicat en el pis anterior. L'única diferència apareix en les tres finestres d'aquest segon pis les quals tenen una grandària sensiblement menor i no disposen d'ampit en comparació en les de la planta noble.
A tall d'apunt, destaca la pervivència, en la façana que dona al carrer de l'Empedrat, d'un antic banc de pedra adossat a la façana.

## Referències

* ↑ 26617Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya
* 1 2 3 4 5 6 «Can Vilaró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Can Vilaró». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
# Los Estrechos

Los Estrechos (els Estrets en valencià) és un paratge natural ubicat a la comarca valenciana de l'Alt Millars, dins del terme municipal de Montanejos. Entre aquesta població i l'embassament d'Arenós, el riu Millars travessa una sèrie de congostos, amb una amplada d'uns 25 metres i tancat per parets verticals que en alguns indrets superen els 100 metres en vertical. La zona compta amb sender habilitat per a anar a peu o en bicicleta de muntanya, la qual cosa junt la pràctica de l'escalada, han comportat un aprofitament turístic del paratge.

## Referències

* ↑ "Turismo presenta nuevos senderos"

## Enllaços externs

* La ruta de Los Estrechos Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine.
* Turisme de Montanejos Arxivat 2013-02-04 a Wayback Machine.
* Mapa del sender de "Los Estrechos" Arxivat 2013-07-01 a Wayback Machine.
# Dacnis ventreblanca

La dacnis ventreblanca (Dacnis albiventris) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, a les terres baixes des del sud-est de Colòmbia i sud de Veneçuela cap al sud fins l'est de l'Equador, nord-est del Perú i centre del Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Dacnis ventreblanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Amélia Calumbo Quinta

Amélia Calumbo Quinta (segle XX) és una política angolesa. Afiliada al Moviment Popular per a l'Alliberament d'Angola (MPLA), des del 28 de setembre de 2017 és diputada d'Angola per la circumscripció electoral nacional.
Quintà es va llicenciar en psicologia. Va treballar a l'Organització de la Dona Angolesa (Organização da Mulher Angolana, OMA), sent la seva secretària municipal a Kuemba-Bié, coordinadora i secretària provincial a Bié.

## Referències

* 1 2 3 4 «Amélia Calumbo Quinta» (en portuguès). Assembleia Nacional de Angola, 2018.
* ↑ «Deputados tomam posse na Assembleia Nacional de Angola» (en portuguès). DW, 28-09-2017.
* ↑ «MPLA - Lista de Candidatos a Deputados – Eleições 2017» (en portuguès). Info Angola, 2017. Arxivat de l'original el 2018-03-11. [Consulta: 10 octubre 2020].
# Mataparent de fel

El mataparent de fel (Tylopilus felleus), també anomenat mataparent amarg, mataparent amarg d’esponja rosa i sureny amarg és una espècie de mataparent del grup dels mataparents butiroides. Al tast és un bolet molt amarg.

## Morfologia

De solitari a gregari, barret de fins a 15 cm de diàmetre; convex; superfície finament vellutada, seca; de color beix a bru pàl·lid; vellutat de jove, llis amb l’edat
Tubs variables, de lliures a escotats o adnats; inicialment blancs, en madurar brunnencs amb l’edat; porus fins; inicialment blancs, de rosa a bru rosaci amb l’edat
Cama de fins a 12 cm de longitud; del color del barret, peu blanquinós; ornamentada amb un reticle bru fosc, allargat, que es nota al tacte
Carn blanca a lleugerament cremosa o grisenca; immutable; molt amarga; olor agradable

## Hàbitat

Rar, però localment pot ser ocasional; primerenc, d’estiu a inicis de tardor; prefereix terrenys silicis; de l'estatge subalpí a la muntanya mitjana; en pinedes i boscos de planifolis; especialment vora faig, roures, alzina, castanyer, vern i bedoll

## Comentaris

De reconeixement senzill per l'amargor de la carn, els porus rosats (és l'únic que té porus rosats en l'estatge subalpí i la muntanya mitjana) i el reticle fosc de la cama.
Els exemplars joves, amb porus blancs, poden semblar ceps, però aquests tenen la carn dolça i el reticle sobre la cama és de color clar.
Diferents espècies del gènere Caloboletus tenen la carn amarga, però en aquestes espècies els porus són grocs.

## Comestibilitat

No és comestible, la carn és excessivament amarga

## Etimologia

El seu nom binomial deriva del llatí «fel» (bilis) en al·lusió al seu sabor amarg.

## Referències

* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 6 desembre 2023].
* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021. ISBN 978-84-18243-12-7.
* 1 2 3 Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* 1 2 Knudsen, Henning; Vesterholt, Jan. Funga Nordica: agaricoid, boletoid and cyphelloid genera. Copenhagen: Nordsvamp, 2008. ISBN 978-87-983961-3-0.
* 1 2 3 «T. felleus « boletales.com». [Consulta: 1r desembre 2023].
* 1 2 3 Muñoz, José Antonio. Fungi Europaei. 2: Boletus s.l., excl. Xerocomus: Strabilomycetaceae, Gyroporaceae, Gyrodontaceae, Suillaceae, Boletaceae / José Antonio Muñoz. Alassio (Savona): Candusso, 2005. ISBN 978-88-901057-6-0.
* 1 2 3 Laessøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of temperate Europe. Princeton Oxford: Princeton University Press, 2019. ISBN 978-0-691-18037-3.
# Han Zhong (rebel)

    En aquest nom xinès, el cognom és Han.
Han Zhong (mort el 184 EC) va ser un líder rebel local dels Turbants Grocs durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa. Ell es va oposar a Zhu Jun (朱儁) a la ciutat de Wan sobrevivint a diversos dels seus atacs, però finalment va ser mort.

## Biografia

Han Zhong va nàixer en la Comandància de Nanyang, en la província de Jing. Durant la Rebel·lió dels Turbants Grocs ell era probablement part de la força de Zhang Mancheng que en va atacar i matar el Gran Administrador de Nanyang, Chu Gong (褚攻), un 23 abril. Després de la seva victòria van establir un campament a Wan, una ciutat a Nanyang.
Quan Zhang Mancheng va ser atacat i mort per Qin Xie (秦頡) en el sisè mes lunar del 184 EC, les seves tropes restants van triar a Zhao Hong (趙弘) com el seu nou líder. Els rebels van ocupar la ciutat de Wan una vegada més. El General dels Cavallers de la Dreta Zhu Jun, va atacar a Zhao Hong. Després de dos mesos de setge Zhao Hong va ser mort. Les seves tropes van triar a Han Zhong com el seu nou líder.
Els rebels van ocupar novament la ciutat de Wan i es van oposar a Zhu Jun una vegada més. Zhu Jun va enviar un atac des del sud-oest, amb el suport dels tambors i els crits de batalla. Han Zhong i tots els seus homes van anar a topar-se amb l'escomesa. Del que Han Zhong no es va adonar fou que Zhu Jun havia dirigit en secret unes tropes selectes pel nord-est. Van escalar els murs de Wancheng i van entrar a la ciutat. Després d'això, Han Zhong es va retirar per defensar la ciutadella, ell era esporuguit perquè duia les de perdre i en va insinuar la seva pròpia rendició al general enemic. Zhu Jun, això no obstant, va rebutjar la petició dient que matar a tots els Turbants Grocs seria suficient advertiment perquè la gent evités qualsevol conducta dolenta. Després de diverses batalles, Zhu Jun no havia fet cap progrés, per la qual cosa va pujar a un turó de terra per així poder mirar per sobre de l'escena, i finalment se li ocorregué un pla per trencar l'anell d'assetjament a Han Zhong, el qual obligaria a Han Zhong a eixir de la ciutadella. Les forces de Zhu Jun van cessar el setge i Han Zhong i les seves tropes de fet van eixir poc després. Han Zhong va estar completament derrotat i més de deu mil dels seus homes van perdre el cap.
Han Zhong va morir a mans de Qin Xie, el Gran Administrador de Nanyang.

## En el Romanç dels Tres Regnes

En la novel·la històrica del Romanç dels Tres Regnes de Luo Guanzhong es conta que una vegada Han va ocupar Wancheng juntament amb Sun Zhong i Zhao Hong, altres dos líders rebels que ocupaven rangs més baixos que ell. Han va ser mort per una fletxa durant una batalla contra les forces governamentals dirigides per Zhu Jun i l'exèrcit de voluntaris de Liu Bei.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* 1 2 de Crespigny, A Biographical Dictionary, biografia de Han Zhong, pàgina 511
* ↑ de Crespigny, A Biographical Dictionary, biografia de Zhang Mancheng, pàgina 1068
* 1 2 3 de Crespigny, Emperor Huan and Emperor Ling, Zhongping 1
# Can Garriga (Cabanelles)

Can Garriga és una masia del municipi de Cabanelles (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al sud del nucli urbà de la població de Cabanelles, prop del límit comarcal amb el Pla de l'Estany, amb accés des de la carretera GIP-5121.
Masia rehabilitada de planta més o menys rectangular format per dos cossos adossats, amb les cobertes de teula d'una i dues vessants, i distribuït en planta baixa i pis. Presenta un petit cos adossat a l'extrem de llevant de la façana principal, cobert per una terrassa al nivell del pis. A la planta baixa hi ha un porxo obert per una gran arcada de mig punt, bastida amb lloses de pedra. La façana principal, orientada a migdia, presenta un portal d'accés rectangular amb els brancals bastits amb carreus de pedra ben desbastats i la llinda plana monolítica. A l'extrem de ponent del parament hi ha un arc de mig punt bastit en pedra desbastada, amb una de les impostes motllurada. Dona accés a l'actual garatge de la casa. Les obertures del pis corresponen a finestres rectangulars amb els brancals bastits amb carreus de pedra i les llindes planes. Algunes d'elles presenten els ampits motllurats. La resta d'obertures de l'edifici són rectangulars i tenen els emmarcaments de pedra, amb l'excepció de les tres finestres obertes a la façana de ponent. A la façana de llevant hi ha adossada una estructura circular, amb coberta d'un sol vessant, que podria correspondre a l'antic pou o forn.
La construcció, completament rehabilitada, és bastida en pedra desbastada de diverses mides, disposada irregularment i lligada amb morter.l

## Història

Segons el Pla Especial d'identificació i regulació de masies i cases rurals de l'ajuntament de Cabanelles Can Garriga és una edificació del segle xix, encara que presenta ampliacions posteriors i reformes a partir de l'any 1984.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Garriga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Ral·li Internacional de cotxes d'època Barcelona-Sitges

El Ral·li internacional de cotxes d'època Barcelona-Sitges organitzat pel Foment de Sitges (antic Foment de Turisme de Sitges) ininterrompudament des de l'any 1958 permet veure peces d'autèntic museu en funcionament (anteriors al 1928) i amb els seus passatgers vestits amb la indumentària dels anys en què es va crear el vehicle.
La prova amb el pas dels anys ha anat arrelant i actualment és considerada com una de les més tradicionals a nivell europeu. Segons les fonts organitzadores seria la segona trobada més important a Europa de cotxes d'època per darrere d'un clàssic com la Londres-Brighton. Des de fa dues edicions s'ha obert a motocicletes fabricades abans del 1935.
Un dels vehicles habituals del ral·li és La Genoveva, un Renault de 1908, propietat de l'Ajuntament de Barcelona.
El recorregut té la sortida a la Plaça Sant Jaume de Barcelona i continua després per la C-245 per l'Hospitalet de Llobregat, Sant Boi de Llobregat, Viladecans, Gavà, Castelldefels i per les costes del Garraf (C-246) arriba al Port d'Aiguadolç i finalment a la platja de la Fragata de Sitges.

## Referències

* ↑ «La Genoveva, patrimoni de la ciutat». ara.cat, 02-04-2014. [Consulta: 3 juny 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Reglament de la prova
# Los Pouets

Los Pouets és un paratge del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà de Sapeira.
Està situat a l'esquerra del barranc d'Espills, a la part alta de la vall d'aquest barranc, en un dels contraforts septentrionals del Serrat de la Sarga. És al sud-oest de la Masia de Barravés i al nord-est de Marransó.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Stepànovo

Stepànovo (en rus: Степаново) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 342 habitants. Pertany al districte d'Ilanski.

## Referències

* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# Paride Tumburus

Paride Tumburus (Aquilea, Província d'Udine, Itàlia, 8 de març de 1939-ibídem, 24 d'octubre de 2015) va ser un futbolista italià. S'exercia en la posició de migcampista.

## Internacional

Va ser internacional amb la selecció de futbol d'Itàlia en 4 ocasions. Va debutar el 2 de juny de 1962, en una partit davant la selecció de Xile que va finalitzar amb marcador de 2-0 a favor dels xilens.

### Participacions en Copes del Món

| Mundial | Seu | Resultat |
| Copa Mundial de Futbol de 1962 | Xile | Primera fase |

## Clubs
### Com a futbolista

| Club | País | Any |
| Bologna F. C. | Itàlia | 1959 - 1968 |
| Lanerossi Vicenza | Itàlia | 1968 - 1970 |
| U. S. Rovereto | Itàlia | 1970 - 1971 |

### Com a entrenador

| Club | País | Any |
| Pordenone Calcio | Itàlia | 1972 - 1973 |
| Pordenone Calcio | Itàlia | 1974 - 1975 |

## Palmarès
### Campionats nacionals

| Títol | Club | País | Any |
| Sèrie A | Bologna F. C. | Itàlia | 1963-64 |

## Referències

* ↑ «Bologna: è morto Tumburus, un dei protagonisti dello scudetto 1964» (en italià). , 24-10-2015 [Consulta: 25 octubre 2015].
* ↑ «Paride Tumburus» (en anglès). national-football-teams.com. [Consulta: 12 gener 2011].
* 1 2 «Convocazioni e presenze in campo» (en italià). figc.it. Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 12 gener 2011].
# Hannopil

Hannopil (en ucraïnès: Ганнопіль) és un llogaret situat al Raió de Slavuta, a la Província de Khmelnitski a Ucraïna. El nombre d'habitants al cens de població de 2015 era 804 persones. El codi postal és 30030. El prefix telefònic és 3842. La població té una superfície de 4,58 quilòmetres quadrats.

## Història

La població era coneguda des de 1602, amb el nom de Glinniki. En 1793, el llogaret va passar a formar part de la Província de Volínia de l'Imperi Rus. Entre 1922 i 1991, la població va formar part de la República Socialista Soviètica d'Ucraïna.

### Judaisme a Hannopil

Els jueus van instal·lar-se a Hannopil al segle xviii. En 1784, uns 215 jueus vivien en Hannopil, en 1931 la població jueva ascendia a 1.280 habitants. Des de la dècada de 1770, Hannopil a tingut un paper important en el moviment del judaisme hassídic. El Rabí Dov Ber Ben Abraham i el seu fill Abraham Ha-Malach (l'Àngel), van viure a Hannopil. L'àngel més tard va esdevenir un Tzadik a la localitat de Fastov. El Rabí Shneur Zalman de Liadí, fou el primer Rebe i el fundador de la dinastia hassídica Habad-Lubavitx, Zalman va estudiar al costat del Maguid de Mezritch. Després de la defunció del Maguid de Mezritch, el seu deixeble i seguidor Meshulam Zusha de Hannopil es va instal·lar a Hannopil.

### Holocaust

Durant els anys 1941 i 1942, la població jueva de Hannopil va ser exterminada. Les tombes del Dov Ber i del seu fidel deixeble Meshulam Zusha de Hannopil, ubicades al cementiri jueu, van ser vandalitzades durant la Segona Guerra Mundial. Les dues tombes són un indret de peregrinació per als jueus hassídics.
# Riu Sofia

El Sofia és un riu que discorre pel nord-oest de Madagascar, travessa la regió de Sofia, i desemboca a l'oceà Índic, a la badia de Mahajamba dividit en dos ramals. La seva font es troba a una altitud de 1.784 metres, al massís Tsaratanana. Té una longitud de 328 km (28.295 km²), passa prop de Bejabora, Ambalafomby, Betsilendry, Analanambe, Ambatomay, Berohitra, Ansatramalaza, Ambarataty, Ambalafotaka i Marivorano, la seva conca hidrogràfica limita amb la del riu Ramena al nord i amb la del Mahajamba al sud-oest, i té tres afluents destacables, el Mangarahara, l'Anjobony i el Bemarivo.

## Referències

* 1 2 3 Hughes, 1992, p. 801.
* 1 2 «Réseau hydrographique malgache». Arxivat de l'original el 8 de gener 2015. [Consulta: 13 febrer 2018].

## Bibliografia

* Hughes, R. H.. A directory of African wetlands: with a chapter on Madagascar. Pbk. Glan: IUCN, 1992. ISBN 9782880329495.
# Stepànkovo (Mélenki)

* Per a altres significats, vegeu «Stepànkovo».
Stepànkovo (en rus: Степаньково) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 59 habitants. Pertany al districte municipal de Mélenki.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Paricelinus hopliticus

Paricelinus hopliticus és una espècie de peix marí pertanyent a la família dels còtids i l'única del gènere Paricelinus.
Fa 20 cm de llargària màxima i té l'aleta caudal gairebé truncada. És un peix marí, demersal i de clima temperat (55°N-32°N).
Es troba al Pacífic oriental: des del nord de la Colúmbia Britànica fins al sud de Califòrnia als Estats Units).
És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 Froese, Rainer; Garilao, Cristina V. «Paricelinus hopliticus' Eigenmann & Eigenmann, 1889 Thornback sculpin» (en anglès). FishBase.
* ↑ Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983. A field guide to Pacific coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 336 p.
* ↑ Barraclough, W. E.; Ketchen, K. S. «First Record of the Thornback Sculpin, Paricelinus hopliticus, Eigenmann and Eigenmann, in British Columbia Waters». Journal of the Fisheries Research Board of Canada, 20, 3, 01-03-1963, pàg. 851–852. DOI: 10.1139/f63-058. ISSN: 0015-296X.
# Riu Musi

Musi és un riu de l'Índia al districte de Rangareddy a Andhra Pradesh, que neix a les muntanyes Anantagiri prop de Vikarabad, i corre en direcció a l'est durant 180 km quan rep al riu Aler per l'esquerra, prop de Chittur; llavors gira al sud-est i desaigua al riu Kistna prop de Wazirabad al districte de Nalgonda. El seu curs total és d'uns 240 km. Passa per Hyderabad (ciutat) a la que divideix entre la part vella (a la riba dreta) i la nova. Les rescloses d'Himayat Sagar i Osman Sagar abasteixen d'aigua a la ciutat. En un afluent es va construir el llac Hussain Sagar de 24 km, per abastir a la ciutat i pel reg de la zona. El nom antic del riu fou Muchukunda. La ciutat d'Hyderabad s'hauria fundat el 1591 quan va ser evident que la fortalesa de Golkonda no tenia prou lloc ni aigua, i s'hauria construït la nova capital (Hyderabad) al poble de Chichlam, d'on era originària l'antiga amant i després esposa (Hayder Begum) del sultà de Golconda Muhammad Kuli Kutb Shah, poble que estava situat a la riba del Musi. El 28 de setembre de 1908 va causar devastadores inundacions. Actualment és un dels rius més contaminats del món.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Raceland (Louisiana)

Raceland és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 10.224 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Raceland tenia 10.224 habitants, 3.656 habitatges, i 2.837 famílies. La densitat de població era de 182,3 habitants/km².
Dels 3.656 habitatges en un 37,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,2% hi vivien parelles casades, en un 15,8% dones solteres, i en un 22,4% no eren unitats familiars. En el 18,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.969 $ i la renda mediana per família de 35.460 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.340 $ mentre que les dones 17.399 $. La renda per capita de la població era de 15.539 $. Entorn del 15,6% de les famílies i el 18% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Raceland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Raceland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dahmani

Dahmani (àrab: الدهماني, ad-Dahmānī) és una ciutat de Tunísia situada 24 km al sud-est del Kef, a la governació del Kef. Té una població aproximada de 18.000 habitants. Té a poca distància el jaciment arqueològic d'Altuburos, al llogaret de Medeina. Té estació de ferrocarril. És capçalera d'una delegació amb 35.240 habitants, de la qual el Djebel Labres i el Djebel El Houdh en marquen els límits nord i oest.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 23 60 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en nou sectors o imades:
* Dahmani (23 60 51)
* Dahmani Nord (23 60 52)
* Zouarine (23 60 53)
* Thermda (23 60 54)
* Abida (23 60 55)
* Ebba (23 60 56)
* El Medeïna (23 60 57)
* Sidi Baraket Nord (23 60 58)
* Sidi Baraket Sud (23 60 59)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 23 21).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 69-72. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 144. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].