OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Friedrich Markgraf

Friedrich Markgraf (1897 - 1987) va ser un botànic alemany. També es va dedicar a la pteridologia.
Va fer aportacions a la descripció i anàlisi de la flora d'Albània, des del punt de vista de la fitogeografia, entre els anys 1927 i 1949. Posteriorment va fer exploracions a Turquia, Suïssa i el nord d'Amèrica del Sud. De 1945 a 1957 treballà al Jardí Botànic de Múnic i des de 1958 va ser director del Jardí Botànic de Zúric.

## Honors

S'ha donat el seu nom a diverses espècies de plantes, com per exemple:
* (Amaranthaceae) Alternanthera markgrafii Suess. ex Markgr. 1940
* (Cactaceae) Brasilicereus markgrafii Backeb. & Voll 1950
* (Caryophyllaceae) Moehringia markgrafii Merxm. & Gutermann 1957
* (Gnetaceae) Thoa markgrafii Doweld 2000
* (Velloziaceae) Vellozia markgrafii Schulze-Menz 1940
* (Violaceae) Viola markgrafii W.Becker 1927

## Obres

* Markgraf; Weigand, Gustav «Einige albanische Pflanzennamen». Balkan-Archiv [Leipzig], 1926, pàg. 221-225.
* «Beiheft 45». Repertorium novarum regni vegetabilis. Repertorium [Dahlem bei Berlin], 1927, pàg. 217.
* Pflanzengeographie von Albanien. Stuttgart: Bibliotheca Botanica, 1932, p. 105.
* An den Grenzen des Mittelmeergebiets. Pflanzengeographie von Mittelalbanien, 1927, p. 217.

## Referències

* ↑ «Markgraf, Friedrich (1897-1987)». Author Details - International Plant Names Index (IPNI).
* ↑ «Nachrufe: Friedrich Markgraf (1897 – 1987)». A: =Bayerische Botanische Gesellschaft (pdf) (en alemany). 58, 1987, p. 281-283.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Los Polinesios

Los Polinesios són un trio de YouTubers i germans d'origen mexicà amb cinc canals a la plataforma.
Rafael Velázquez Espinoza (1990) va obrir el primer canal a YouTube el 2010 i s'hi van afegir els seus germans Karen (1992) i Lesslie (1995). A principis de la dècada del 2020 són un dels col·lectius de YouTube més coneguts d'Amèrica Llatina. El primer canal és de vídeos personals de viatges i experiències quotidianes. A partir del 2012 n'han obert d'altres temàtiques, com bromes, reptes, música, tutorials, estil de vida i videojocs. Durant la seva trajectòria han deixat abandonats diversos canals. El 2020 van rebre el Premi Eliot a la trajectòria.

## Referències

* 1 2 «Los Polinesios celebran sus 25 millones de suscriptores con sus 25 mejores momentos» (en castellà). [Consulta: 19 octubre 2021].
* ↑ «Los Polinesios llevan a lo físico su tienda online PPMarket» (en castellà). [Consulta: 19 octubre 2021].
* ↑ «Leslie y Karen Polinesias descubren secretos en el cuarto de su hermano Rafa» (en castellà). [Consulta: 19 octubre 2021].
* ↑ PERÚ, NOTICIAS EL COMERCIO. «Los Polinesios: "Ser youtuber es un trabajo a tiempo completo" | LUCES» (en castellà), 26-10-2018. [Consulta: 19 octubre 2021].
* 1 2 «Rafa Polinesio se deja realizar un cambio de look por su hermana Leslie» (en castellà). [Consulta: 19 octubre 2021].
* ↑ de 2021, PorNewsroom Infobae30 de Septiembre. «Los Polinesios arrasa en Instagram con estas últimas 5 publicaciones. ¡No te las pierdas!» (en espanyol europeu). [Consulta: 19 octubre 2021].
* ↑ «La youtuber Lesslie Polinesia pasó de grabar tiktoks y un videoblog a ser hospitalizada» (en castellà). [Consulta: 19 octubre 2021].
* ↑ «Los polinesios revelan detalles de su gira y sus planes en la música en Radio Divaza» (en castellà). [Consulta: 19 octubre 2021].
* ↑ Popular, Espectáculos El. «¿Quiénes son Los Polinesios y qué hacen en Perú? [FOTO | El Popular]» (en castellà). [Consulta: 19 octubre 2021].
* ↑ «Los Polinesios rompen récord por primera vez en nueve años de trayectoria en YouTube» (en espanyol europeu), 16-07-2020. [Consulta: 19 octubre 2021].
* ↑ «Los Polinesios sus canales (Historia) | Wiki | Los Polinesios • Amino • Amino». [Consulta: 19 octubre 2021].
* ↑ «Entregan los Eliot Awards 2020» (en castellà). [Consulta: 27 juny 2023].
# Conferència General Assíria

Conferència General Assíria és una entitat política assíria a l'Iraq, fundada el 7 d'agost de 2005 a Bagdad i que vol representar a tots els assiris sense diferència d'església entre ells.
Demana l'establiment d'un territori assiri autònom (el Triangle assiri) dins un estat iraquià federal i democràtic.
Va participar en les eleccions regionals del Kurdistan del Sud el 2005 però només va obtenir 1.825 vots i cap escó.

## Referències

* Pàgina web en anglès Arxivat 2010-08-03 a Wayback Machine.
# Coelorinchus quincunciatus

Coelorinchus quincunciatus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix bentopelàgic i marí d'aigües tropicals que viu entre 198-296 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus quincunciatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Govern d'Andorra 2001-2005

El Govern d'Andorra 2001–2005 fou el tercer executiu presidit per Marc Forné, corresponent a la tercera legislatura andorrana. Prengué possessió l'abril del 2001.

## Composició del govern

Govern d'Andorra de 2001–2005 :
| Càrrec | Titular | Partit polític |
| Cap de Govern | Marc Forné Molné 9 d'abril de 2001–27 de maig de 2005 | PLA |
| Afers Exteriors | Juli Minoves Triquell 12 d'abril de 2001–27 de maig de 2005 | PLA |
| Educació, Joventut i Esports | Pere Cervós Cardona 12 d'abril de 2001–27 de maig de 2005 | PLA |
| Turisme i Cultura (2001-2002) | Enric Pujal Areny 12 d'abril de 2001–12 d'abril de 2002 | PLA |
| Agricultura i Medi Ambient | Olga Adellach Coma 12 d'abril de 2001–27 de maig de 2005 | PLA |
| Finances | Mireia Maestre Cortadella 12 d'abril de 2001–27 de maig de 2005 | PLA |
| Justícia i Interior | Jordi Visent Guitart 12 d'abril de 2001–19 de maig de 2003 | PLA |
| Justícia i Interior | Josep Maria Cabanes Dalmau 19 de maig de 2003–27 de maig de 2005 | PLA |
| Salut i Benestar | Mònica Codina Tort 12 d'abril de 2001–27 de maig de 2005 | PLA |
| Ordenament Territorial | Jordi Serra Malleu 12 d'abril de 2001–27 de maig de 2005 | PLA |
| Economia | Miquel Àlvarez Marfany 12 d'abril de 2001–27 de maig de 2005 | PLA |
| Presidència i Turisme (2002-2005) | Enric Pujal Areny 12 d'abril de 2002–27 de maig de 2005 | PLA |
| Cultura (2002-2005) | Xavier Montané Atero 6 de maig de 2002–27 de maig de 2005 | PLA |

## Referències

* ↑ «Decret de 12-4-2001 pel qual es nomenen els nous membres del Govern i els seus càrrecs respectius». Butlletí Oficial del Principat d'Andorra.
* ↑ «Decret de 10-4-2002 pel qual se separa el Sr. Enric Pujal Areny del càrrec de ministre de Turisme i Cultura i se'l nomena per al càrrec de ministre de Presidència i Turisme». Butlletí Oficial del Principat d'Andorra.
* ↑ «Decret del 19-5-2003 pel qual es fa públic que el Sr. Jordi Visent Guitart cessa del càrrec de ministre de Justícia i Interior». Butlletí Oficial del Principat d'Andorra.
* ↑ «Decret del 19-5-2003 pel qual es nomena el Sr. Josep M. Cabanes Dalmau per al càrrec de ministre de Justícia i Interior». Butlletí Oficial del Principat d'Andorra.
# Anikka Albrite

Anikka Albrite (7 d'agost de 1988, Denver, estat de Colorado) és una actriu pornogràfica i directora nord-americana que ha gravat més de 380 pel·lícules com a actriu. A més també ha dirigit quatre pel·lícules pornogràfiques dues d'elles per a l'empresa Evil Angel. Està casada amb l'actor pornogràfic i director austríac Mick Blue des de l'any 2014. Tant ella com el seu marit van aconseguir en 2015 els Premis AVN a l'Artista femenina de l'any i l'Artista masculí de l'any, sent el primer matrimoni d'actors en aconseguir guanyar-lo de manera simultània.
Albrite va néixer a Denver, filla d'un matrimoni de cinc fills amb ascendència txeca, danesa, francesa i alemanya. Tot i haver nascut a Colorado, es va criar a Arizona i va passar la seva adolescència a cavall entre Wisconsin i Califòrnia, on resideix actualment. Abans d'entrar en la indústria pornogràfica, va treballar com a tècnic de laboratori, a més de comptar amb una especialitat universitària en biologia molecular i negocis.
Albrite va entrar en la indústria del cinema per a adults a l'octubre del 2011 i en un principi es va unir a l'agència de OC Modeling. Actualment està representada per l'agent Mark Spiegler. El juny del 2015, Albrite, Mick Blue i Master Claudio van formar la productora BAM Visions per Evil Angel. El 4 de juny de 2015 Albrite fer el seu debut com a ballarina exòtica al local Crazy Horse (cavall boig, en català) a San Francisco, Califòrnia.

## Enllaços externs

* Biografia no oficial d'Anikka Albrite Arxivat 2018-07-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Friedrich Lux

Friedrich Lux (Ruhla, Turíngia, 24 de novembre de 1820 - 9 de juliol de 1895) fou un director d'orquestra, organista i compositor alemany.
Son pare, el també compositor Georg Heinrich Lux (1779-1861) li va donar la primera educació musical. Amb dotze anys, va donar el seu primer concert d'orgue a Gotha. Als setze anys es donà conèixer per una cantata que va obtenir un brillant èxit, i pocs mesos després es representà al teatre de la seva vila natal l'òpera Das Kätchen von Heilbronn, que també fou molt aplaudida. Posteriorment va recórrer diverses ciutats fent-se aplaudir com a organista, i, per acabar, fou nomenat director d'orquestra del teatre de Magúncia.
A més de les obres citades, és autor d'una simfonia, d'una missa amb cors, marxes, fantasies, corals, etc.

## Referències

* 1 2 «Lux, Friedrich». A: Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. 31: Lon - Madz. Madrid: Espasa-Calpe, 1975, p. 894. ISBN 84-239-4531-6.
* ↑ «Lux, Friedrich» (en alemany). Hessische Biografie. [Consulta: 7 febrer 2023].
# Salvià de Lluardo

Salvià de Lluardo és un turó de 473 metres al terme de Castellvell del Camp, el punt més alt del terme. Forma part dels primers estreps de les Muntanyes de Prades.
# Los Pous (Cellers)

Los Pous és un indret i partida de camps de conreu de secà del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp, al Pallars Jussà, en territori del poble de Cellers.
Està situat uns 1.400 metres a l'oest-nord-oest del poble de Cellers, a l'esquerra del barranc de Moror i a la dreta de la llau de la Grallera. És al nord de Lo Canar. La Font dels Mallols és a l'extrem de llevant de los Pous.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Constantí IV (desambiguació)

«Constantí IV» té aquests significats:
* Constantí IV
* Constantí IV d'Armènia Menor
* Constantí IV Mukhrani-batoni
* Constantí IV de Lampron
# Gordos

Gordos és una pel·lícula del 2009 escrita i dirigida per Daniel Sánchez Arévalo. Fou una de les tres candidates a representar Espanya als Oscars de 2009.
Es tracta d'una comèdia dramàtica sobre els excessos i les deficiències de la vida, en definitiva sobre la supervivència. S'estructura en cinc històries que giren al voltant de l'obesitat dins un grup de teràpia on unes persones estan incòmodes amb el seu cos.

## Repartiment

* Antonio de la Torre, Enrique
* Roberto Enríquez, Abel
* Verónica Sánchez, Paula
* Raúl Arévalo, Alex
* Leticia Herrero, Sofía
* Fernando Albizu, Andrés
* Pilar Castro, Pilar
* Adam Jezierski, Luis
* Marta Martín, Nuria
* Teté Delgado, Beatriz
* Roberto Del hoy, capellà
* Seidina Mboup, Cheick
* Miguel Ortiz, Jesús
* José David Pérez, Samuel
* Maxi Rodríguez, policia
* Pepa Aniorte, ginecòloga
* Gonzalo Kindelán, noi musculós
* Javier Merino, home al bingo
* María Morales, Leonor
* Pedro Morales, tutor
* Tamara Moreno, Erika
* Oliver Morellón, noi a la discoteca
* Ramón Rados, home al bar
* Luis Rallo, Germán
* Antolín Romero, executiu
* Silvia Intxaurrondo, presentadora del telediario

## Referències

* ↑ Notícia sobre les candidatures espanyoles per als Oscars al Diari de Girona «Enllaç».

## Enllaços externs

* Fitxa de la pel·lícula a IMDB (anglès)
* Article sobre la pel·lícula al diari El Punt
Viccionari
# Aristeu de Corint (almirall)

Aristeu (en llatí Aristeus en grec antic Αρισται̂ος "Aristaios") fou un comandant militar grec nascut a Corint, fill de Pèlic.
Segons diu Tucídides, va dirigir la flota dels corintis enviada contra la colònia d'Epidamnus l'any 436 aC.

## Referències

* ↑ 2.Aristeus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 297
# Antoni Fibla i Pellicer

Antoni Fibla i Pellicer (Alella, 6 de febrer de 1946) és un ex atleta català especialitzat en llançament de martell.
Especialista en llançaments, fou quinze cops campió de Catalunya en martell entre els anys 1967 i 1983. A més guanyà dos campionats en llançament de pes els anys 1972 i 1973. L'any 1976 va batre el rècord català de martell. A nivell espanyol fou dos cops campió de martell els anys 1969 i 1977, i vint-i-cinc cops internacional amb la selecció. Pel que fa a clubs, va pertànyer a la UE Santboiana, al RCD Espanyol i al FC Barcelona. Un cop retirat fou durant 19 anys preparador físic de l'equip de basquetbol del FC Barcelona.

## Palmarès
### Campió de Catalunya

* Llançament de martell: 1967, 1968, 1969, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983
* Llançament de pes: 1972, 1973

### Campió Espanya

* Llançament de martell: 1969, 1977

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Antoni Fibla Pellicer». Gran Enciclopèdia Catalana, 30-04-2013. [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 «Campionat de Catalunya». fcatletisme.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-20. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat d'Espanya». RFEA. Arxivat de l'original el 2017-08-04. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Arquata del Tronto

Arquata del Tronto és una localitat i comune italiana de la província de Ascoli Piceno, regió de les Marques, amb 1322 habitants.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució de Arquata del Tronto entre 1861 i 2001

## Vegeu també

* Terratrèmol d'Itàlia central de 2016

## Referències

* 1 2 Dades proporcionades pel Istituto Nazionale di Statistica. Datos demográficos Arxivat 2017-06-22 a Wayback Machine. (2009)
# Aulus Ploci

Aulus Ploci (llatí: Aulus Plotius) va ser un magistrat romà, amic de Ciceró que va viure al segle i aC.
Va ser candidat a edil curul juntament amb Gneu Planci l'any 54 aC, i tres anys després va ser pretor urbà, el 51 aC. Posteriorment, l'any 50 aC, era propretor (governador) a la província de Bitínia i el Pont, on va romandre almenys fins al 48 aC.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/436?rgn=full+text;view=image;q1=PlotiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 428. ]
# Salvió blener

El salvió blener o blenera (Phlomis lychnitis) és una planta de la família de les lamiàcies (Lamiaceae).

## Descripció

Semiarbust o mata pluricaule grisa de fins a 65 cm d'alt. Tija sense glàndules, tomentosa amb pèls estelats. Fulles oposades, les inferiors linears fins el·líptiques, reduïdes en un pecíol poc definit, de 5-11 cm de llargada, de marge més o menys enter. Floreix de maig a juliol amb flors en nombre de 4-10 en 4-8 verticils amb bràctees ovades de fins a 2 cm de llarg. Corol·la groga, de 2-3 cm de llarg, llavi superior en forma de casc, l'inferior trilobat. A la península Ibèrica apareix també la similar Phlomis crinita amb fulles llanoses en ambdues cares, peciolades i de fins a 11,5 cm de llarg.

## Hàbitat

Garrigues, prats secs, erms terofítics sobre calcària.

## Distribució

Conca del Mediterrani occidental, França, Portugal i Espanya. Es troba a Catalunya i el País Valencià des del nivell del mar als 1.500 metres d'altitud.

## Referències

* ↑ També anomenades labiades i Labiatae nom.cons.
* ↑ «Salvió blener». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 5 abril 2010].
* ↑ Bayer et alii.. Plantas del Mediterráneo. Barcelona, Blume., 1989.
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans

## Enllaços externs

* Phlomis lychnitis en Flora Ibérica
# Los días con Ana

Los días con Ana és una pel·lícula uruguaiana de 2000. Dirigida per Marcelo Bertalmío, és una comèdia protagonitzada per Aiala Rosá, Javier Baliosián, Jorge Visca, Lorena Etcheverry i Rafael Bernardi.

## Sinopsi

El grup d'amics es replanteja les relacions entre els seus integrants després de l'anunci d'un d'ells, Ana, d'anar-se'n a l'estranger.

## Protagonistes

* Aiala Rosá (Ana)
* Javier Baliosian (Lucas)
* Jorge Visca (Murdock)
* Lorena Etcheverry (Laura)
* Rafael Bernardi
* Carinna Bálsamo
* Luis Silva
* Lucía Lafourcade
* Martín Pedemonte
* Andrea Delgado

## Premis

* Millor llargmetratge de ficció, millor obra i millor vídeo jove en el Festival Cinematogràfic Internacional de l'Uruguai (2000).

### Altres nominacions

* Millor pel·lícula uruguaiana de l'any per l'Associació de Crítics Cinematogràfics de l'Uruguai.

## Notes i referències

* ↑ IMDb. «Los días con Ana (2000)». [Consulta: 4 març 2015].
* ↑ FilmAffinity. «Los días con Ana». [Consulta: 4 març 2015].
* 1 2 Uruguay Film Commission & Promotion Office. «Los días con Ana». A: Còpia arxivada, 2012, p. 61 [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ Va ser inclosa en la secció oficial de la VII Mostra de Cinema Llatinoamericà de Lleida (2001) i en la secció Decouvert del Festival de Cinema Llatinoamericà de Tolosa de Llenguadoc (2001). Uruguay Total. «Los días con Ana». [Consulta: 4 març 2015].

## Enllaços externs

* Los días con Ana a YouTube
# Collada de Cal Badoc

La Collada de Cal Badoc és una collada del terme municipal de Castellar de la Ribera, a la comarca del Solsonès, en l'àmbit del poble de Clarà.
Està situada a la part sud-oriental del terme, prop del límit amb Olius. És al sud-oest de Viladric i al sud de Cal Fuster, a llevant de Cària i de Puitdeponts i al nord-est de Pujantell, al sud-oest de Cal Badoc, que li dona el nom.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Altitud presa del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:5.000

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Grans Cròniques de França

Les Grans Cròniques de França (Grandes Chroniques de France, en francès) són una compilació reial d'història de França, els manuscrits de la qual es troben notablement il·luminats. Van ser compilades entre els segles xiii i xv, a partir del regnat de Lluís IX, qui volia preservar la història del francs des de la llegendària arribada del troians fins al seu temps, en una cronologia oficial la difusió de la qual estava estretament controlada. La compilació va ser continuada pels seus successors, fins que fou completada el 1461. Abasta les dinasties Merovíngia, Carolíngia i dels Capet, amb il·lustracions que mostren personatges i esdeveniments de pràcticament tots els regnats.
L'origen de les Grans Cròniques es troba en la traducció francesa de les històries escrites en llatí pels monjos de Saint-Denis, que foren, des del segle xiii, els historiadors oficials dels reis de França. En una primera versió, les Grans Cròniques resseguien la història dels reis des dels seus orígens a Troia fins a la mort de Felip II el 1223. Les continuacions del text van ser esbossades primer a Saint-Denis i després a la cort de París. La versió definitiva allargà el relat fins a la mort de Carles V a la dècada del 1380.
Les fonts per als materials relatius al regnat de Carlemany inclouen la Historia Caroli Magni, també coneguda com a Crònica del Pseudo-Turpí, i la Vita Karoli Magni escrita per Einhard. Una altra font és la Vita Ludovici Regis de l'abat Suger sobre el regnat de Lluís VI.
Les Cròniques ens han arribat en aproximadament cent trenta manuscrits, que difereixen pel que fa a la riquesa, nombre i estil artístic de les il·lustracions, copiats i esmenats per encàrrec dels reis i nobles, la qual cosa era el treball principal de la historiografia oficial vernacla. Especialment notables són les còpies profusament il·lustrades fetes per a Carles V, Lluís XII (il·lustrada per Jean Fouquet) i Felip III de Borgonya. Durant els primers cent cinquanta anys de l'existència de les cròniques, el seu públic va estar acuradament delimitat: es llegia a la cort reial de París i en posseïen còpies els reis de França, els membres de la família reial i la cort i uns pocs clergues molt ben relacionats de la França septentrional. En aquest període no hi ha còpies de l'obra propietat de membres del Parlament o de la comunitat universitària.

## Referències

* ↑ Guenée, Bernard. «Les Grandes Chroniques de France : Le roman aux rois (1274-1518)». A: Pierre Nora. La Nation (en francès). 1. París: Gallimard, 1996, p. 189-214.

## Enllaços externs

* Text de les Grans Cròniques de França (sense imatges) editat per M. Paulin (París, 1836).
* Hedeman, Anne D. The Royal Image: Illustrations of the Grandes Chroniques de France, 1274-1422 (en anglès). Berkeley: University of California Press, 1991. ISBN 978-0520070691 [Consulta: 30 setembre 2015].