OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Glucydur

Glucydur és el nom comercial d'un bronze de beril·li (aliatge de coure, Cu, amb al voltant d'un 2% de beril·li, Be) amb una petita quantitat de ferro, Fe. És de color daurat i destaca per tenir un baix coeficient de dilatació, és a dir, les seves dimensions pràcticament no varien en variar la temperatura. S'utilitza per a la fabricació de rodes d'equilibri i d'altres parts dels rellotges mecànics. El nom Glucydur és una contracció de glucini, antic nom del beril·li degut al gust dolç de les seves sals, i de dur, per l'alta duresa del bronze de beril·li.
A més del seu baix coeficient de dilatació, la seva alta duresa (400 HB), el seu antimagnetisme, i la resistència a la deformació i al dany fa que sigui adequat per a la fabricació de peces de precisió que han de tenir una alta estabilitat dimensional, com el volant compensador dels rellotges mecànics (un dispositiu estabilitzador que funciona de manera anàloga al pèndol en un rellotge de pèndol). El Glucydur també és resistent a la corrosió. Fou desenvolupat gairebé al mateix temps amb un altre material no magnètic, Nivarox.

## Referències

* ↑ «Glucydur». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Odets, Walt. «The Balance Wheel of a Watch, The Horologium,TimeZone.com», 2007. [Consulta: 10 gener 2012].
# Collada de Cal Montsor

La Collada de Cal Montsor, és una collada situada a 1.254,2 m d'altitud situat en el terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situada al nord-est de Casa Montsor, al sud-sud-est del Tossal dels Qualls.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: una collada a prop de Casa Montsor.

## Enllaços externs

* La Collada de Cal Montsor en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Clethrionomys

Clethrionomys és un gènere de mamífers rosegadors de la família dels cricètids. Fou erigit el 1900 per Gerrit Smith Miller com a subgènere de Myodes i des d'aleshores ha tingut un historial taxonòmic convuls fins que a principis del segle xxi fou elevat a la categoria de gènere a part.

## Descripció
### Dimensions

El gènere Clethrionomys conté rosegadors de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 80-145 mm, la cua de 57-68 mm i un pes de fins a 50 g.

### Característiques cranials i dentals

El crani és delicat i arrodonit, amb el rostre curt i prim i l'espai interorbitari estret. Les dents incisives superiors són llises, les incisives inferiors són relativament curtes i les dents molars manquen d'arrels i són de tipus hipsodont, és a dir, tenen la corona alta. La seva forma prismàtica és típica de la família.
Es caracteritzen per la següent fórmula dental: ${\tfrac {3.0.0.1}{3.0.0.1}}$

## Distribució

Té una àmplia distribució a l'ecozona paleàrtica, des d'Escandinàvia fins a la península de Corea, el Japó.

## Referències

* ↑ Ronald M. Nowak. Walker's Mammals of the World (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 1999. ISBN 0-8018-5789-9.
# Magwe

«Magwe o Magway» té aquests significats:
* Magwe (ciutat), ciutat i municipalitat de Birmània capital de tres entitats
* Districte de Magway, divisió administrativa a la divisió de Magwe
* Divisió de Magwe, divisió o província de Birmània a l'oest del país separada de la costa per l'Arakan (Estat Rakhine)
# Frontera entre Bulgària i Macedònia del Nord

La frontera entre Bulgària i Macedònia és la frontera internacional entre Bulgària, estat membres de la Unió Europea, i l'antiga república iugoslava de Macedònia.

## Traçat

La frontera comença al nord, al trifini entre Sèrbia, Macedònia i Bulgària. A continuació, transcorre en direcció sud-oest a través dels passos de muntanya de Velbuzhdi (1193 m) i Dewe Bair (1192 m) a l'oest del poble de Gjueszevo (Bulgària), el pic Rujen (2256 m d'altitud) a la planura d'Ossogovo. Arriba al pas de Delčevski (1302 m) a les muntanyes de Vlatxina (oest de Blagoevgrad), pren la direcció sud discorre per Czengine (1744 m) i la planura de Maleszevska. Arriba a l'Ograżden, després travessa el riu Strumica i acaba al trifini de Macedònia, Grècia i Bulgària (Mont Tumba 1880 m) als Belasica.

## Història

El territori macedoni va formar part de l'Imperi Otomà fins que va passar al regne de Sèrbia després de les guerres balcàniques. Tot i que disputat per Bulgària, després de la Primera Guerra Mundial el territori macedoni passà a formar part del Regne dels Serbis, Croats i Eslovens. Durant la Segona Guerra Mundial el regne de Bulgària va ocupar Macedònia. Després de la guerra aquesta va ser la frontera entre la República Popular de Bulgària i la República Socialista de Macedònia, que formava part de la República Socialista Federal de Iugoslàvia. Després de la dissolució de Iugoslàvia en 1991 aquesta va ser la frontera entre Bulgària i la nova República de Macedònia. Amb l'ingrés de Bulgària a la Unió Europea el 2004, aquesta és una de les fronteres exteriors de la UE.

## Referències

* ↑ «Bulgària». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Macedonia. Area and Boundaries
* ↑ Ewan E. Anderson International Boundaries: A Geopolitical Atlas, p. 510
* ↑ Fred M. Shelley Nation Shapes: The Story Behind the World's Borders, p. 24
# San Pedro de la Nave-Almendra

San Pedro de la Nave-Almendra és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 549 | 540 | 499 | 477 |
# Graulichita-(Ce)

La graulichita-(Ce) és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la dussertita. Rep el nom en honor de Jean-Marie Graulich (1920-2001), enginyer de mines i director honorari del Servei Geològic de Bèlgica.

## Característiques

La graulichita-(Ce) és un fosfat de fórmula química CeFe₃$^{3+}$(AsO₄)₂(OH)₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2002. Cristal·litza en el sistema trigonal. És l'anàleg amb ferro dominant de l'arsenoflorencita-(Ce).
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la graulichita-(Ce) pertany a «08.BL: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 3:1» juntament amb els següents minerals: beudantita, corkita, hidalgoïta, hinsdalita, kemmlitzita, svanbergita, woodhouseïta, gal·lobeudantita, arsenogoyazita, arsenogorceixita, arsenocrandal·lita, benauita, crandal·lita, dussertita, eylettersita, gorceixita, goyazita, kintoreïta, philipsbornita, plumbogummita, segnitita, springcreekita, arsenoflorencita-(La), arsenoflorencita-(Nd), arsenoflorencita-(Ce), florencita-(Ce), florencita-(La), florencita-(Nd), waylandita, zaïrita, arsenowaylandita, florencita-(Sm), viitaniemiïta i pattersonita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Hourt, a Grand Halleux, dins el municipi de Vielsalm, a la Província de Luxemburg (Bèlgica). També ha estat descrita a la mina Clara, a Oberwolfach (Baden-Württemberg, Alemanya).

## Referències

* ↑ «Graulichite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 març 2018].
# Collada de Dellui

La Collada de Dellui, és un coll que es troba en el límit dels termes municipals de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) i la Torre de Cabdella (Pallars Jussà), en el límit del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i la seva zona perifèrica.
El nom «podria derivar del basc ote-ili-oi. Ote vol dir argelaga. Aquesta vall és més feréstega que les veïnes, té menys bosc i molts menys pasturatges. Potser d'aquí li ve el nom. Ili vol dir poble i en aquesta vall no n'hi ha hagut mai cap, però potser aquí ili és un element basc diferent».
El coll està situat a 2.577,4 metres d'altitud, amb el Pic de Dellui a l'est-sud-est i les Pales de Cubieso al nord-nord-est; comunica la Vall de Dellui (NO) i la zona nord-occidental de la Vall Fosca (SE).
Antigament hi passava un dels camins de bast de Cabdella a Caldes de Boí. Actualment hi passa la ruta de la travessa Carros de Foc, en el tram que enllaça els refugis d'Estany Llong i Colomina.

## Rutes

* Dues són les alternatives principals per la Vall de Dellui:
** Des del Planell d'Aigüestortes, seguint el camí d'Estany Llong, fins a trobar i remuntar el Barranc de Dellui, per seguir finalment el tàlveg de la vall fins al coll.
** Sortint des del Refugi d'Estany Llong i agafant el camí de les Corticelles, que s'inicia direcció sud-sud-est, per després bifurcar-se cap al sud-oest el corriol que porta cap a la Vall de Dellui i acaba unint-se a la ruta anterior en l'Estany de Dellui.
* Per la Vall Fosca el camí surt de la Portella, segueix la riba occidental de l'Estany Tort, l'oriental de l'Estany de Mariolo i l'occidental de l'Estany Eixerola, per acabar enfilant-se cap al coll.

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 16 abril 2011].
* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Anthon (Iowa)

Anthon és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 649 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Anthon tenia 649 habitants, 291 habitatges, i 176 famílies. La densitat de població era de 352,9 habitants per km².
Dels 291 habitatges en un 25,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,1% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 39,5% no eren unitats familiars. En el 37,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 22,5% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 26,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.364 $ i la renda mediana per família de 36.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.063 $ mentre que les dones 19.853 $. La renda per capita de la població era de 19.228 $. Entorn del 4,8% de les famílies i el 6,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Anthon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Anthon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fresnoy-en-Chaussée

Fresnoy-en-Chaussée és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 109 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Fresnoy-en-Chaussée era de 109 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 24 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 46 habitatges eren cases. Dels 40 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien tres cambres, 10 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 28 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Fresnoy-en-Chaussée el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 16 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 77 persones, 66 eren actives i 11 eren inactives. De les 66 persones actives 62 estaven ocupades (32 homes i 30 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 11 persones inactives 8 estaven jubilades i 3 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Fresnoy-en-Chaussée a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Fresnoy-en-Chaussée a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bagdad rap

Bagdad rap és una pel·lícula documental sobre l'esclat de la segona guerra de l'Iraq, en la qual el rap s'ha emprat com a part fonamental de la seva banda sonora. El documental està dirigit pel espanyol Arturo Cisneros. La pel·lícula es va estrenar el 20 de maig de 2005 i va ser nominada als XX Premis Goya en la categoria de cançó original amb el tema d'El Sr. Rojo titulat "Llora por tus miserias".

## Sinopsi

Bagdad rap critica les raons que van portar a iniciar aquesta cruenta guerra, així com critica a George Bush, Aznar i un extens reportatge sobre el que no s'ha vist a la televisió. Posseeix una gran quantitat de col·laboracions de Mc's, subtítols, imatges i entrevistes en diversos idiomes.

## Banda sonora

* El Sr. Rojo: "Llora por tus miserias"
* Frank-T: "La palabra como arma de guerra"
* Arianna Puello: "Mal Panorama"
* Selektah Kolektiboa: "Gernika"
* Zénit: "Psicosis Securitaria"
* Kase-O / Kamel: "Mienten"
* Mikel Salas": "Marcha 271005"
* Mikel Salas": "Grafittis"
* Mikel Salas": "Victimas Civiles"
* Mikel Salas": "Saliendo de Bagdad".

## Nominacions

* Goya a la millor cançó original: El Sr. Rojo per "Llora por tus miserias".

## Referències

* ↑ 'Bagdad rap' denuncia la guerra de Irak con la música más actual, El País, 20 de maig de 2005
* ↑ 'Bagdad Rap': imagen al ritmo de hip-hop para denunciar la guerra, El Mundo, 20 de maig de 2005
* ↑ Bagdad rap al web dels Premis Goya

## Enllaços externs

* Bagdad rap a YouTube
# Conjunt carrer Reixach (Santa Coloma de Cervelló)

El Conjunt del carrer Reixach és una obra del municipi de Santa Coloma de Cervelló (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt de cases, de l'1 al 5 amb un aire decididament arabitzant, moda de la que no s'escapà pràcticament cap arquitecte de principis de segle i que fou una conseqüència de l'Exposició Internacional. Tres cases netament diferents, malgrat la unitat d'estil. Totes elles de planta baixa i un pis, de factura de maó arrebossat amb les ornamentacions i les baranes del terrat de maó vist. Cal destacar la sensació de relleu aconseguida en les sanefes que emmarquen les obertures i els límits de la casa nº5 i que es repeteix en la barana superior que tant en aquesta casa com en la seva veïna passa a complementar la seva funcionalitat amb una clara intenció decorativa.

## Història

La Colònia Güell, està tota ella projectada i construïda entre els anys 1890, data en què es va posar la primera pedra de la fàbrica de filats i teixits de cotó. El 1917 es deturà provisionalment la construcció de l'església i per causa de la mort d'A. Gaudí l'any següent ja no es continuà. Els conjunts de casetes per a treballadors estan datats entre els anys 1908 i 1914 en la seva majoria, encara que no consta la data exacta en cap d'ells. El projecte urbanístic és atribuït al col·laborador de Gaudí, F. Berenguer i Mestre.

## Referències

* 1 2 «Conjunt del carrer Reixach». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 febrer 2016].
# Approximately Infinite Universe

Approximately Infinite Universe és un àlbum doble de Yoko Ono. Va ser llançat a principis de 1973. Representà un gran canvi del rock experimental dels seus dos primers àlbums cap a un rock pop més convencional que es va enfocar cap al rock feminista. Va aconseguir la posició 193 als Estats Units.

## Llista de cançons

Totes les cançons van ser compostes per Yoko Ono.

### Costat A

* "Yangyang" – 3:50
* "Death of Samantha" – 6:22
* "I Want My Love to Rest Tonight" – 5:11
* "What Did I Do!" – 4:12
* "Have You Seen a Horizon Lately" – 1:57

### Costat B

* "Approximately Infinite Universe" – 3:21
* "Peter the Dealer" – 4:46
* "Song for John" – 2:06
* "Catman (The Rosies Are Coming)" – 5:34
* "What a Bastard the World Is" – 4:35
* "Waiting for the Sunrise" – 2:33

### Costat C

* "I Felt Like Smashing My Face in a Clear Glass Window" – 4:09
* "Winter Song" – 3:39
* "Kite Song" – 3:18
* "What a Mess" – 2:41
* "Shiranakatta (I Didn't Know)" – 3:11
* "Air Talk" – 3:22

### Costat D

* "I Have a Woman Inside My Soul" – 5:33
* "Move on Fast" – 3:43
* "Now or Never" – 5:49
* "Is Winter Here to Stay?" – 4:22
* "Looking Over from My Hotel Window" – 3:36

### Bonus Tracks

* "Dogtown" – 2:51
* "She Gets Down on Her Knees" – 2:45

## Personal

* Yoko Ono: veu, piano en "Looking Over from My Hotel Window" i "She Gets Down on Her Knees"
* Joel Nohnn (anagrama de John Lennon): guitarra, corista
* Daria Prince: castanyoles
Elephant's Memory:
* Stan Bronstein: saxofon, flauta, clarinet
* Richard Frank, Jr.: bateria, percussions
* Daria Prince: castanyoles
* Gary Van Scyoc: baix, trompeta
* Adam Ippolito: piano, orgue, harmònica, trompeta
* Wayne Gabriel: guitarra

## Referències

* ↑ «Yoko Ono - Approximately Infinite Universe Lyrics | MetroLyrics». www.metrolyrics.com. Arxivat de l'original el 2015-09-27. [Consulta: 20 desembre 2016].

## Enllaços externs

* http://www.metrolyrics.com/approximately-infinite-universe-lyrics-yoko-ono.html Arxivat 2015-09-27 a Wayback Machine.
* http://www.laut.de/Yoko-Ono/Alben/Approximately-Infinite-Universe-41002
# Francesco D'Auria

Francesco Mariano D'Auria (Nàpols, Campania (Itàlia), 1841 – Vancouver (Canadà), 24 d'agost, 1919), va ser un director i compositor italià naturalitzat nord-americà.

## Biografia

Va començar la seva carrera al seu país natal, però després de 1881 va estar actiu a Amèrica del Nord. Algunes de les seves composicions més famoses inclouen les cantates The Sea King's Bride (1890), Crusader's Ransom (1891) i Gulnare (1892); aquest últim és considerat el seu millor i més innovador treball. Algunes de les seves cançons van ser publicades per Abraham Nordheimer entre 1888 i 1893, i Whaley Royce va publicar un dels seus himnes.

## Biografia

D'Auria va començar la seva carrera com a director d'orquestra al seu país natal a la dècada de 1860. Va fer una gira pels Estats Units el 1881-1882 com a director de la gira de concerts d'Adelina Patti. Li va agradar tant el país que va emigrar als Estats Units poc després, treballant com a director d'orquestra a la ciutat de Nova York i Cincinnati a mitjans de la dècada de 1880.
El 1887 D'Auria es va traslladar al Canadà per incorporar-se a la facultat de cant del Conservatori de Música de Toronto, on va ensenyar durant 8 anys. Entre els seus alumnes més notables hi havia W.H. Hewlett, Edith Jane Miller i J.D.A. Tripp. El 1890 va formar i va dirigir l'Orquestra Simfònica de Toronto (sense relació amb l'actual orquestra d'aquest nom) que va donar diversos concerts a principis de la dècada de 1890, però es va dissoldre per motius econòmics. El 1895 es va incorporar a la facultat del Conservatori de Winnipeg on va romandre durant dos anys.
D'Auria va tornar als Estats Units el 1897, vivint i treballant com a professor de música i director a Minneapolis durant diversos anys. Va tornar al Canadà l'any 1904, establint-se a Vancouver, on va ser actiu com a professor i director de cor. El Vancouver Daily World va informar de la seva mort el 24 d'agost de 1919 a l'Hospital St. Paul i la província de Vancouver va publicar un obituari el 25 d'agost, afirmant que va deixar una vídua i dos fills, la soprano Margherita D'Auria-Eaton i el capità Victor D' Àuria.

## Referències

* 1 2 3 4 Carl Morey, Francesco D'Auria, in The Canadian Encyclopedia. URL consultato il 20 aprile 2022 (archiviato dall'url originale il 7 giugno 2011).
# Bagean

Bagean va ser el nom d'una dinastia de prínceps (nakharark) armenis que existien al regne arsàcida d'Armènia. Cyril Toumanoff els suposa un origen oròntida pel seu nom epònim Bagia.
Es menciona un príncep, Kishken Basean que va prendre part en l'ambaixada enviada pel rei Arsaces o Arxak II (que va regnar entre el 350 i el 368 aproximadament) a l'emperador romà.

## Referències

* ↑ Cyril Toumanoff, "Introduction to Christian caucasian history vol II: States and Dynasties of the Formative Period". A: Traditio, Vol. 17. Cambridge: Cambridge University Press, 1961, p. 34-35 .