OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# NetBIOS sobre TCP/IP

NetBIOS sobre TCP/IP (NBT, o de vegades NetBT) és un protocol de xarxa que permet que les aplicacions informàtiques heretades que es basen en l'API NetBIOS s'utilitzin a les xarxes TCP/IP modernes.
NetBIOS es va desenvolupar a principis de la dècada de 1980, dirigida a xarxes molt petites (aproximadament una dotzena d'ordinadors). Algunes aplicacions encara utilitzen NetBIOS i no s'escalen bé a les xarxes actuals de centenars d'ordinadors quan NetBIOS s'executa amb NBF. Quan es configura correctament, NBT permet que aquestes aplicacions s'executin en grans xarxes TCP/IP (incloent-hi tota Internet, encara que és probable que això estigui subjecte a problemes de seguretat) sense canvis.
NBT està definit pels documents estàndard RFC 1001 i RFC 1002.

## Serveis

NetBIOS ofereix tres serveis diferents:
* Servei de noms per al registre i resolució de noms (ports: 137/udp i 137/tcp)
* Servei de distribució de datagrames per a comunicació sense connexió (port: 138/udp)
* Servei de sessió per a comunicació orientada a connexió (port: 139/tcp)
NBT implementa tots aquests serveis.

### Servei de noms

A NetBIOS, cada participant s'ha de registrar a la xarxa utilitzant un nom únic de 15 caràcters com a màxim. A les xarxes heretades, quan una aplicació nova volia registrar un nom, havia d'emetre un missatge que deia "Algú utilitza actualment aquest nom?" i esperar una resposta. Si no hi havia resposta, es podia suposar que el nom no estava en ús. No obstant això, el temps d'espera va ser d'uns segons, la qual cosa va fer que el registre del nom fos un procés molt llarg, ja que l'única manera de saber que un nom no estava registrat era no rebre cap resposta.

### Servei de distribució de datagrames

El mode de datagrama és "sense connexió"; Els datagrames NetBIOS s'envien mitjançant UDP. Un datagrama s'envia amb un paquet "Direct Unique" o "Direct Group" si s'envia a un nom NetBIOS concret, o un paquet "Broadcast" si s'envia a tots els noms NetBIOS de la xarxa.

### Servei de sessió

El mode de sessió permet que dos ordinadors estableixin una connexió per a una "conversa", permet gestionar missatges més grans i proporciona detecció i recuperació d'errors.

## Referències

* ↑ «An Explanation of NetBIOS Networking» (en anglès). [Consulta: 17 novembre 2023].
* ↑ «What Is NetBios? Understanding Network Protocols By WireX Systems» (en anglès americà). [Consulta: 17 novembre 2023].
* ↑ Deland-Han. «Disable NetBIOS over TCP/IP by using DHCP - Windows Server» (en anglès americà), 23-02-2023. [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ «Why do we need session service of NetBIOS over TCP IP?» (en anglès). [Consulta: 18 novembre 2023].
# Magí de les Timbales

El Magí de les Timbales és un dels elements del seguici popular de Tarragona. És una persona disfressada amb un barret de plomes, camisa i pantalons blaus, sobre un vestit verd fosc amb l'escut de la ciutat que munta un cavall que porta penjant dos timbals, un a cada costat.
El Magí de les Timbales és l'únic timbaler supervivent dels tres jocs de timbalers que, juntament amb els trompeters, anaven a cavall anunciant la festa de Santa Tecla. Es té constància que el 1383 ja hi havia un timbaler municipal integrat en la cobla de ministrers del Consell Municipal. Aquest timbaler a cavall participa en el Seguici almenys des del 1514. No serà fins a la segona dècada del XIX que aquest personatge rebi el nom de "Magí", per ser aquest el nom de la persona que el representava.
El 2017 l'Associació d'Amics de la Colla Jove Xiquets de Tarragona publicà el llibre El Maginet de les timbales, obra de Jordi Bertran.

## Referències

* ↑ «Magí de les Timbales». tarragona.cat. Ajuntament de Tarragona. [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ «El Magí de les Timbales». patrimonifestiu.cultura.gencat.cat. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ «El Magí de les timbales, protagonista del nou conte del Seguici». diaridigital.tarragona21.com, 05-09-2017 [Consulta: 19 desembre 2019].
# Graulera

Graulera és un antic poble del terme comunal d'Illa, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord, actualment reduït a un sol mas i l'antiga església de Sant Maurici de Graulera, per la qual cosa és actualment més conegut com a Sant Maurici que com a Graulera.
Està situat a l'extrem sud-est del terme comunal d'Illa, ran del termenal amb Corbera. Actualment hi roman només l'església esmentada i un mas, que pren el nom de Sant Maurici.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «75 - Illa». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Illa». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ «Graulera en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-13. [Consulta: 28 juliol 2016].
# Quartet

«Quartet» té aquests significats:
* Quartet (estrofa), estrofa de quatre versos, amb 9 o més síl·labes
* Quartet (música), tipus de conjunt musical i un tipus de composició escrit per a aquest conjunt
* Quartet de corda, conjunt instrumental de quatre instruments de corda, normalment dos violins, una viola i un violoncel, o bé una peça musical escrita per a aquest conjunt
* Quartet (pel·lícula de 1981) de James Ivory (Gran Bretanya, França)
* Quartet (pel·lícula de 2012) de Dustin Hoffman
# Nadiu

«Nadiu» té aquests significats:
* Nadiu o natiu és un indígena
* Locutor o parlant d'una llengua com a llengua materna
# Macarrons de Sant Joan

Els macarrons de Sant Joan són unes postres eivissenques típiques del municipi de Sant Joan de Labritja, que tanmateix es cuinen totes les Pitiüses i formen part del receptari culinari pitiús. Són uns macarrons dolços preparats amb una pasta especial que es compra a granel i que s'assemblen als tallarins arrissats trossejats.

## Ingredients

Per a 6 persones:
   * 1/4 quilo de macarrons de Sant Joan
   * 1 Kg de sucre
   * 1 llitre de llet
   * la pell de dues llimones
   * 3 bastonets de canyella
   * canyella en pols
   * aigua
   * sal

## Preparació

Es cou la pasta amb la pell de la llimona, els bastonets de canyella, una mica de colorant i una altra de sal. Quan està mig feta s'afegeix la llet i una tercera part del sucre. Quan la pasta estigui bullida es posa en un recipient a refredar. En un altre recipient petit posem a foc lent una mica del brou anterior, la canyella en pols, llet i la resta del sucre i es remou uns minuts. Això s'aboca sobre els macarrons i se serveix fred.

## Referències

* 1 2 Viquipèdia. Gastronomia de les Illes Balears
* ↑ Ajuntament de Sant Joan de Labritja
* 1 2 Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera

## Enllaços externs

* Govern de les Illes Balears. Macarrons de Sant Joan
* Consulta online de l'Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera
* Dit i Fet Cuina. Macarrons de Sant Joan
# Paràmetre de Tisserand

En mecànica celeste, el paràmetre de Tisserand (o invariant de Tisserand) és un valor utilitzat en el problema dels tres cossos. El seu nom es deu a l'astrònom francès François Félix Tisserand.
Com a conseqüència del criteri de Tisserand està sota la hipòtesi que el segon cos estigui recorrent una òrbita circular i que el tercer cos tingui una massa infinitesimal respecte als altres dos cossos; el paràmetre es manté costant en el cas de pertorbacions en l'òrbita del tercer cos induïdes pel segon cos.

## Definició

S'expressa amb la fórmula:
    $T={\frac {a_{p}}{a}}+2\cdot {\sqrt {{\frac {a}{a_{P}}}(1-{e}^{2})}}\cos {i}$
on ${a_{P}}$ és el semieix major de l'òrbita del segon cos (la massa pertorbadora) i ${a}$, ${e}$, ${i}$ són, respectivament, el semieix major, l'excentricitat i la inclinació de l'òrbita del tercer cos.
La quasi-conservació del paràmetre de Tisserand és una conseqüència de la relació de Tisserand. A la pràctica, quan el paràmetre no es manté constant està subjecte a variacions molt limitades en el cas que sigui aplicat a les pertorbacions induïdes sobre les òrbites d'asteroides, estels o satèl·lits artificials que orbiten planetes.

## Aplicacions pràctiques

* Sovint s'indica amb T$_J$ el paràmetre de Tisserand calculat considerant Júpiter com a segon cos i és així utilitzat per distingir els asteroides dels cometes quan els primers tenen generalment T$_J$ major a 3 la segona T$_J$ compresa entre 2 i 3.
* Aquest paràmetre pot ser utilitzat per avaluar si dos diverses observacions poden referir al mateix cos.
* El respecte del paràmetre limita les òrbites sobre les quals es pot introduir utilitzant l'assistència gravitatòria
* T$_N$ (el paràmetre de Tisserand calculat considerant Neptú com a segon cos) ha estat proposat per a distingir els objectes transneptunians del disc dispers i del disc dispers mateix.

## Referències

* ↑ En més del 92% dels casos la variació és inferior a '1% de segon. 26P...68...71C/0000092.000.html estudi de Carusi, Kresák, Valsecchi (Earth, Moon, and Planets, Vol 68, N. 1-3, p. 71-94)
* ↑ Fernández, Julio. «[https://arxiv.org/pdf/1405.1448.pdf Assessing the physical nature of near-Earth asteroids through their dynamical histories]» (en anglès). ICARUS, 2004. [Consulta: 19 gener 2017].

## Vegeu també

* Criteri de Tisserand
* Integral de Jacobi

## Bibliografia

* Murray, Dermot Solar System Dynamics , Cambridge University Press, ISBN 0-521-57597-4
* J. L. Elliot, S. D. Kern, K. B. Clancy, A. A. S. Gulbis, R. L. Millis, M. W. Buie, L. H. Wasserman, E. I. Chiang, A. B. Jordan, D. E. Trilling, and K. J. Meech The Deep Ecliptic Survey: A Search for Kuiper Belt Objects and Centaurs. II. Dynamical Classification, the Kuiper Belt Plane, and the Core Population. The Astronomical Journal, 129 (2006). preprint

## Enllaços externs

* El paràmetre de Tisserand
* Exemple de càlcul d'assistència gravitatòria Arxivat 2011-07-06 a Wayback Machine.
# Gravipalpus

Gravipalpus és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per Alfred Frank Millidge l'any 1991.

## Distribució

Es pot trobar a Sud-amèrica.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Gravipalpus callosus Millidge, 1991 (Espècie tipus)
* Gravipalpus crassus Millidge, 1991
* Gravipalpus standifer Miller, 2007

## Referències

* ↑ Millidge, A. F. «Further linyphiid spiders (Araneae) from South America». Bulletin of the American Museum of Natural History, vol. 205, 1991, pàg. 1–199.
* ↑ Gloor, Daniel; Nentwig, Wolfgang; Blick, Theo; Kropf, Christian «Gen. Gravipalpus Millidge, 1991». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2 [Consulta: 15 juny 2019].
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).
# Quartera

Una quartera és una mesura antiga, de diferent capacitat segons què s'havia de mesurar i també segons el territori on s'aplicava. Per això el mostassaf de les batllies catalanes disposava d'estris per a la quartera estàndard del seu territori. S'han conservat mesures d'aquesta mena a Barcelona (Museu d'Història de Barcelona), Falset, la Seu d'Urgell i Montblanc, per exemple, entre altres llocs. La quartera de gra solia oscil·lar a l'entorn dels 70 litres; la d'olives, al voltant dels 80; la de sembradura equivalia a l'espai que es podria sembrar amb una quartera de blat, que equival a la província de Barcelona a 2.448,25 m². La quartera es podia subdividir en quartans, quartons o picotins. Una sisena part de la quartera era, sobretot a la zona pirinenca i especialment a Andorra, un sesteró. Aquestes mesures foren suprimides amb la implantació del Sistema mètric decimal, però en molts àmbits rurals els pagesos encara s'entenen amb aquesta mesura, a l'hora de considerar la capacitat de les terres que treballen, per exemple.
Una almosta o ambosta en temps medievals era una mesura d'àrids submúltiple de la quartera de gra. A Sant Celoni equivalia a 1/64 part d'una quartera. A Montpalau l'almosta era de quart i de cinquè. Al Pirineu també es deia punyera

## Referències

* 1 2 Diccionari d'Història de Catalunya, ed. 62, Barcelona, 1998, ISBN 84-297-3521-6; p. 33
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «punyera». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.

## Bibliografia

* Claudi ALSINA i CATALÀ; Gaspar FELIU i MONTFORT; Lluís MARQUET i FERIGLEː Pesos, mides i mesures dels Països Catalans. Barcelona, Curial, 1990
* Col·legi d'Arquitectes de Catalunya (COAC): Mides Agonòmiques catalanes http://www.coac.net/COAC/agrupacions/PeritsForenses/docs/Dades%20interes%20per%20Perits/MIDES-AGRON.htm
# South Patrick Shores

South Patrick Shores és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 8.913 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South Patrick Shores tenia 8.913 habitants, 3.563 habitatges, i 2.668 famílies. La densitat de població era de 1.670,5 habitants/km².
Dels 3.563 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,9% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 25,1% no eren unitats familiars. En el 20,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 19,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.197 $ i la renda mediana per família de 53.231 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.358 $ mentre que les dones 26.535 $. La renda per capita de la població era de 22.904 $. Entorn del 3,8% de les famílies i el 4,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South Patrick Shores». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South Patrick Shores». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Al cor de la jungla

Al cor de la jungla (títol original: Sniper) és una pel·lícula d'acció estatunidenco-peruana dirigida per Luis Llosa, estrenada l'any 1993, protagonitzada per Tom Berenger i Billy Zane. Ha estat doblada al català.

## Argument

El film comença amb un vaixell navegant al canal de Panama. Dos snipers d'elit dels Marines americans, el sergent Thomas Beckett i el caporal Papich són transportats a un bosc de Panama per assassinar un cap rebel. Beckett diu al pilot de l'helicòpter d'esperar la nit per tornar. Els dos franctiradors s'instal·len a abast de tir del poble. Després d'haver matat el rebel, s'enfonsen a la jungla i esperen la nit per marxar amb un helicòpter que arriba dues hores abans, cosa que els fa visibles a un franctirador armat d'un Dragonov (una arma russa). Just abans d'embarcar, el seu tret toca el caporal Papich que cau a terra. Beckett torna per recuperar-lo i el puja a l'helicòpter però Papich mor.
Al retorn Beckett s'entera que li han assignat una nova missió, la « missió Panamà »: aquesta vegada cal executar un general panameny. Hi anirà acompanyat d'un novell sense experiència, el sotstinent Richard Miller. Miller forma part dels SWAT i és campió olímpic de tir.

## Repartiment

* Tom Berenger: Thomas Beckett
* Billy Zane: Richard Miller
* J. T. Walsh: Chester Van Damme
* Ken Radley: El cirurgià
* Aden Young: Doug Papich
* Reinaldo Arenas: Cacique
* Gary Swanson: oficial de Washington
* Hank Garrett: almirall de Washington
* Frederick Miragliotta: Alvarez
* Vanessa Steel: Mrs Alvarez
* Carlos Alvarez: Raoul Ochoa

## Al voltant de la pel·lícula

* S'han fet fins a quatre continuacions d'aquest film: Sniper 2 per Craig R. Baxley (2002), Sniper 3 per P.J. Pesce (2004), Sniper 4: Reload (2011) i Sniper Legacy per Don Michael Paul (2014)
* Les armes :
** Beckett se suposa que fa servir un fusell de precisió M40: l'actor manipula en realitat un Remington 700 maquillat.
** Miller se suposa que fa servir un HK PSG1: és de fet un HK G3 modificat, amb la ullera, el carregador i la pom del PSG-1.
** L'enemic franctirador de Beckett utilitza un fusell Dragunov.
* Tom Berenger i Billy Zane van ser entrenats en medi real pel conseller militar del film, Dale Dye, antic tirador d'elit i capità de Marines (també va ser conseller militar del film Platoon.)

## Referències

* ↑ «Al cor de la jungla». esadir.cat.
* ↑ «Sniper». Allociné.
* ↑ «trivia». ImdB.
# Magnesiofoitita

La magnesiofoitita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la turmalina. Rep el nom per la seva relació amb la foitita.

## Característiques

La magnesiofoitita és un silicat de fórmula química (□,Na)(Mg₂Al)Al₆(Si₆O$_{18}$)(BO₃)₃(OH)₃(OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1998. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la magnesiofoitita pertany a «09.CK - Ciclosilicats, amb enllaços senzills de 6 [Si₆O$_{18}$]$^{12-}$, amb anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: fluorschorl, fluorbuergerita, cromodravita, dravita, elbaïta, feruvita, foitita, liddicoatita, olenita, povondraïta, schorl, rossmanita, oxivanadiodravita, oxidravita, oxirossmanita, cromoaluminopovondraïta, fluordravita, fluoruvita, abenakiïta-(Ce), scawtita, steenstrupina-(Ce) i thorosteenstrupina.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Kyonosawa, a la ciutat de Mitomi-mura (Yamanashi, Japó). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Magnesio-foitite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 gener 2020].
# Ondrejovce

Ondrejovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2011 tenia 470 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1260.

## Referències

* ↑ «Resident Population by sex and age, by municipalities, 2011 Census» (en anglès). Oficina d'Estadística d'Eslovàquia. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «História a doležité udalosti obce Ondrejovce» (en eslovac). Obec Ondrejovce. Arxivat de l'original el 19 de desembre 2021. [Consulta: 19 desembre 2021].
# Grimpa-soques variable

El grimpa-soques variable (Dendrocolaptes picumnus) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae) que habita zones boscoses des de Chiapas cap al sud, a través d'Amèrica Central, Colòmbia, Veneçuela, Guaiana, est de l'Equador i del Perú, fins al nord i est de Bolívia i centre, oest i sud-oest del Brasil, est i sud-est de Bolívia, el Paraguai i nord-oest de l'Argentina.
# Ribáuè

Ribaué és un municipi de Moçambic, situat a la província de Nampula. En 2007 comptava amb una població de 26.235 habitants. És la seu del districte de Ribáuè.

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2007-12-19. [Consulta: 19 desembre 2007].
# Quarter General de les Forces de Defensa d'Israel

El Quarter General de les Forces de Defensa d'Israel (en hebreu: המטה הכללי של צה"ל) Matkal (מטכ"ל), és el comandament suprem de les Forces de Defensa d'Israel. La seva seu es troba en la Torre Matcal, en el complex de Kirya (en el Campament Rabin) a Tel-Aviv. El seu comandant en cap es anomenat Ramatcal.

## Membres

La majoria de membres del Quarter General son oficials amb el rang de General i els caps dels següents cossos civils i militars.

### Comandant en cap

* Cap de l'Estat Major: Ramatcal Aviv Kochavi.
* Cap adjunt de l'Estat Major: General Yair Golan.

### Armes

* Comandant de l'Exèrcit de Terra Israelià: General Kobi Barak.
* Comandant de la Força Aèria Israeliana: General Amir Eshel.
* Comandant de l'Armada Israeliana: Almirall Eliyahu Sharvit.

### Directoris

* Cap del Directori d'Operacions: General Nitzan Alon.
* Cap del Directori d'Intel·ligència: General Hertzi HaLevi.
* Cap del Directori de Tecnologia i Logística: General Aharon Haliva.
* Cap del Directori de Personal: General Hagai Topolanski.
* Cap del Directori de Planificació: General Amikam Norkin.
* Cap del Directori de Comunicacions i Tecnologies de la Informació: General Nadav Padan.

### Cossos

* Cos d'Infanteria: General: Ghassan Alyan
* Cos de Blindats: General: Yigal Slovik
* Cos d'Artilleria: General: Roy Riftin
* Cos d'Enginyers: General: Oshri Lugasi
* Cos de Recollida d'Intel·ligència de Combat: General: Eli Pollack

### Comandaments

* Comandament del Nord: General: Aviv Kochavi.
* Comandament Central: General: Roni Numa.
* Comandament del Sud: General: Eyal Zamir.
* Comandament del Front Domèstic: General Yoel Strik.

### Altres

* Comandant de les Acadèmies Militars: General Tamir Haiman.
* Advocat Militar General: General Sharon Afek.
* Orquestra de les FDI
* Sayeret Matkal
* President del Tribunal Militar d'Apelacions: General Doron Feyles.
* Coodinador de les Activitats del Govern en els Territoris (COGAT). General Yoav Mordechai.
* Portaveu de les FDI: General Moti Almoz.
* Conseller de Finances del Cap de l'Estat Major: General Sasson Hadad.
* Comandant del Cos de l'Estat Major: General Yossi Bachar.
* Comandant del Cos del Nord: General Tamir Haiman.
* Secretari Militar Adjunt amb el Primer Ministre: General: Eliezer Toledano.
* Comandant del Cos de Profunditat: General: Tal Russo.
* Comandant del Cos Mèdic de les FDI: General de Brigada: Itzik Kryce.
* Comandant del Cos d'Educació i Joventut: General de Brigada: ?

### Civils

* Director general del Ministeri de Defensa d'Israel: General (en la reserva) Udi Adam.
* Controlador de l'establiment de la reserva: General (a la reserva) Hagai Tannenbaum-Erez.
* Cap de l'administració pel desenvolupament de les armes, la indústria i la tecnologia: General (en la reserva) Danny Gold.
# South Padre Island

South Padre Island és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 2.422 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South Padre Island tenia 2.422 habitants, 1.211 habitatges, i 662 famílies. La densitat de població era de 516,7 habitants per km².
Dels 1.211 habitatges en un 15,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,2% hi vivien parelles casades, en un 4,2% dones solteres, i en un 45,3% no eren unitats familiars. En el 35,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,54.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 12,9% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 34,2% de 45 a 60 i un 18,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 115,9 homes.
Entorn del 10,2% de les famílies i el 12% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South Padre Island». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South Padre Island». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].