OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dúngal mac Selbaig

Dúngal mac Selbaig va ser rei dels escots de Dál Riata del 723 al 726, i pretendent del 733 al 736.

## Regnat

Havent esdevingut rei de Dál Riata l'any 723 després de l'abdicació del seu pare Selbach mac Ferchair, Dúngal mac Selbaich, sobrenomenat "l'impetuós" pel Duan Albanach que li atribueix un regnat de 7 anys, va ser tanmateix expulsat del tron el 726 per Eochaid mac Echdach, cap del Cenél Gabráin.
Va intentar en va de recuperar-lo a la batalla d'Irros Foichnae (Ross Feochan prop de Loch Awe a Argyll) l'any 727, durant la qual el seu pare va abandonar el monestir temporalment per participar-hi. Per altra banda, el Tairpert Boitir , una plaça forta situada a Kintyre del Cenél nGabrain va ser cremada quatre anys més tard.

## Pretendent

Després de la mort d'Eochaid el 733, i malgrat la desaparició del seu pare Selbach el 730, Dúngal va intentar reclamar el tron en contra del germà d'Eochaid, Alpin mac Echdach. Els Annals d'Ulster i els Annals de Tigernach assenyalen llavors, el mateix any, que:
   Dungal mac Selbaich va profanar l'illa de Torach quan va segrestar Bridei (és a dir, el fill del rei picte Óengus I) i al mateix temps va envair l'illa de Cuienrigi.
Segons els Annals de Tigernach, la flota de Dál Riata va intervenir a Irlanda el 733 al costat del gran rei Flaithbhertach del Cenél Conaill contra el seu rival Áed Allán del Cenél nEógain, i va perdre molts homes morts o ofegats al riu Bann.
L'any 734 Dun Leithfinn va ser, sens dubte, destruït pels pictes després que Dúngal fos ferit, i va fugir a Irlanda per escapar del poder d'Óengus mac Fergus, rei dels pictes. El 736, segons els Annals, “Óengus mac Fergus rei dels pictes arrasa el territori de Dál Riata, pren Dunnad i crema Creic (?), i empresona dos fills de Selbach (Dúngal i Feradach)". El destí de Dúngal no es coneix.

## Referències

* ↑ Anderson, 2011, p. 228.
* ↑ Annals d'Ulster, AU 723.4.
* ↑ Duan Albanach, DA 17.
* ↑ Annals de Tigernach, AT 726.4 i AT 726.9.
* ↑ Annals d'Ulster, AU 727.3.
* ↑ Annals d'Ulster, AU 731.4.
* ↑ Annals de Tigernach, AT 733.5.
* ↑ Annals d'Ulster, AU 730.4.
* ↑ Annals de Tigernach, AT 733.4.
* ↑ Annals d'Ulster, AU 734.7.
* ↑ Annals d'Ulster, AU 736.1.

## Bibliografia

* Anderson, M. O.. Kings and Kingship in Early Scotland (llibre). John Donald, 2011. ISBN 9781906566302.
* Fraser, James E. From Caledonia to Pictland. Scotland to 795 (llibre). Edimburg: The New Edinburgh History of Scotland, 2009. ISBN 978-0748612321.
# Dún Chaoin

Dún Chaoin ([d̪ˠuːn̪ˠ xʷiːnʲ] o "fortalesa de Caon", anglicitzat Dunquin) és una vila d'Irlanda, a la Gaeltacht del comtat de Kerry, a la província de Munster. Està situat vora Garraunt Point i és el llogaret més occidental d'Irlanda.
Hi paisatge de penya-segats impressionat, amb una vista de les illes Blasket, on va viure Peig Sayers. Un museu al poble explica la història de les Blaskets i dels escriptors ben coneguts de l'illa, incloent Sayers, Tomás Ó Criomhthain i Muiris Ó Súilleabháin. En 1588, quan l'Armada espanyola va tornar a través d'Irlanda molts vaixells buscat refugi a l'àrea entre Dún Chaoin i les illes Blaskets, i alguns hi van naufragar. Hi ha ub monument als penya-segats.
Escenes de la pel·lícula de 1970 La filla de Ryan van ser rodades a la platja Coumineole i a Ceathrú (Caharhoo) a Dún Chaoin. El film va ajudar a reviure l'economia de la vila.
També hi ha un bar a la vila fundat pel CAMRA en 1971.

## Personatges

Dún Chaoin fou el lloc de naixement de l'autora irlandesa i seanchaí, Peig Sayers (1873 - 1958).

## Referències

* ↑ «Key Events in CAMRA's History». Camra.org.uk. Arxivat de l'original el 2012-09-19. [Consulta: 17 abril 2013].

## Enllaços externs

* Dún Chaoin a Irelandscape Arxivat 2006-10-21 a Wayback Machine.
# Duarte Lôbo

Duarte Lobo, llatinitzat Eduardus Lupus (vers 1565 a Lisboa - Idem. 24 de setembre, 1646) va ser un compositor portuguès del Renaixement. Va ser considerat el compositor més famós del seu país en aquell moment; la seva obra pertany a l'anomenada "època daurada" de la polifonia portuguesa.

## Biografia

Lobo va ser alumne de Manuel Mendes a Évora, on probablement va tenir la seva primera posició com a director de banda a la catedral d'allà. El 1591 Lobo es va convertir en director de banda de la "Catedral Sé Patriarcal" de Lisboa. Va signar les seves obres amb la forma llatinitzada del seu nom.
Han sobreviscut sis volums de música sacra d'ell, incloent misses, antífones, respostes i motets.
Tot i que la seva vida es remunta a l'època barroca, l'estil musical de Lobo es va mantenir força conservador a causa de la ubicació geogràfica perifèrica de Portugal a Europa.

## Bibliografia

* Armindo Borges: Duarte Lobo (156? – 1646). Studien zum Leben und Schaffen des portugiesischen Komponisten (= Kölner Beiträge zur Musikforschung. Bd. 132). Bosse, Regensburg 1986, ISBN 3-7649-2272-9 (Zugl.: Köln, Univ., Diss., 1983).
* Manuel Carlos de Brito: Lobo, Duarte. a: Ludwig Finscher (Hrsg.): Die Musik in Geschichte und Gegenwart. Segona edició, secció personal, volum 11 (Lesage – Menuhin). Bärenreiter/Metzler, Kassel i altres. 2004, ISBN 3-7618-1121-7 (edició en línia, cal subscriure's per a l'accés complet
# Dut

Dut va ser un grup basc de rock alternatiu d'Hondarribia. Les seves principals influències van ser bandes de hardcore punk que van anar virant cap al post-hardcore, com BAP!, Fugazi, Helmet o Black Flag. Van publicar tres àlbums d'estudi i un disc en col·laboració amb el cantant Fermin Muguruza. Encara que el seu darrer àlbum es va publicar el 2001, Dut no es va dissoldre oficialment fins al 2008.
Després del 2001, Joseba i Galder van seguir tocant a Kuraia, mentre que Xabi va seguir exercint de músic d'estudi i d'acompanyament. L'any 2010, Galder es va integrar al grup Berri Txarrak, on va participar en els discos Haria, Denbora Da Poligraf Bakarra i Infrasoinuak com a bateria.

## Membres

* Xabi Strubell: guitarra i veu
* Joseba Ponce: baix i veu
* Galder Izagirre: bateria, txalaparta i veu

### Membres anteriors

* Manex: veu i scratch
* Eneko: guitarra i cors

## Discografia

* Dut (Esan Ozenki, 1995)
* At (Esan Ozenki, 1996)
* Askatu Korapiloa (Esan Ozenki, 2000)
Fermin Muguruza eta Dut
* Ireki Ateak (Esan Ozenki, 1997)

## Referències

* ↑ «El libro sobre el grupo Dut» (en castellà). EiTB, 24-01-2020. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ Galarraga, Aritz. «Especial 25 aniversario DUT: El amor de nunca acabar» (en castellà). Mondo Sonoro, 26-06-2018. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ Cabeza, Pablo. «Dut, su densa y vital historia recogida en un libro de la editorial Banizu Nizuke» (en castellà). Naiz, 04-03-2020. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ «Dut-en kasuan ez zen Yoko Onorik egon». Argia, 27-12-2009. [Consulta: 20 juliol 2022].
* ↑ Okerra, J. «Entrevista Fermin Muguruza eta Dut (1997): Las puertas se están abriendo» (en castellà). Mondo Sonoro, 01-01-1998. [Consulta: 21 juliol 2022].

## Bibliografia

* Salgado Méndez, Pablo. Dut. Banizu Nizuke, 2019. ISBN 8412149009.
# Dècada del 130

La dècada del 130 comprèn el període que va des de l'1 de gener del 130 fins al 31 de desembre del 139.

## Esdeveniments

* Fundació de la ciutat d'Antinòupolis

## Personatges destacats

* Hadrià, emperador romà (117-138).
* Higini I, papa (136-140)
* Telèsfor I, papa (125-136)

## Referències

* ↑ «Antinòupolis». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 24 setembre 2023].
# E10

* No s'ha de confondre amb E010.
La ruta europea E10 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Å població situada a les Illes Lofoten (Noruega) i finalitza a Luleå (Suècia). Té una longitud de 924 km.
Té una orientació d'est a oest i travesa per les nacions de Noruega i Suècia.
# Editorial Flâneur

Editorial Flâneur és una editorial catalana nascuda al 2017 a Barcelona. Està especialitzada en la traducció d'obres al català. El seu catàleg compta amb El nebot de Wittgenstein de Thomas Bernhard, Thomas l'Obscur de Maurice Blanchot o El llibre de l'hospitalitat d'Edmond Jabès, entre d'altres.

## Referències

* 1 2 3 «Flâneur, editar per plaer». elnacional.cat. [Consulta: 19 gener 2021].

## Enllaços externs

* Editorial Flâneur - Lloc web oficial
# E59

La ruta europea E59 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Corre de Praga (República Txeca) i a Zagreb (Croàcia). Té una longitud aproximada de 650 km, una orientació de nord a sud i passa per la República Txeca, Àustria, Eslovènia i Croàcia.

## Referències

* ↑ European Agrement on Main International Traffic arteries (AGR)
# E581

La ruta europea E581 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Mărășești (Romania) i finalitza a Odessa (Ucraïna). Té una longitud de 407 km. Té una orientació d'oest a est.

## Referències

* ↑ Economic Commission for Europe. Inland Transport Committee. European agrement on main international traffic arteries (AGR) (PDF) (en anglès). United Nations. Economic and Social Council, 14-03-2008 [Consulta: 22 gener 2022].
# El cant del cucut

El cant del cucut és una novel·la detectivesca de Joanne Rowling, publicada en anglès el 30 d'abril del 2013 per Little, Brown & Company amb el pseudònim de «Robert Galbraith». Després que la veritable identitat de l'autora sortís a la llum (com a resultat de la indiscreció d'un excol·laborador de la Rowling), la novel·la, que fins al moment s'havia venut modestament, es va convertir en un èxit comercial aconseguint el primer lloc de diverses llistes de supervendes.
El 14 de novembre del 2013 la novel·la es va publicar en català, editada per Proa.

## Vegeu també

* La vacant imprevista

## Referències

* ↑ Watts, Robert «JK Rowling unmasked as author of acclaimed detective novel» (en anglès). The Telegraph [Consulta: 20 juliol 2013].
* ↑ «JK Rowling 'anger' at legal firm over pseudonym leak» (en anglès). BBC, 18-07-2013 [Consulta: 13 octubre 2013].
* ↑ Reuters «'The Cuckoo's Calling', la novela secreta de J.K. Rowling» (en castellà). Europapress. Reuters [Consulta: 20 juliol 2013].
* ↑ «Edicions Proa publicarà el 14 de novembre l'edició en català d’El cant del cucut, de Robert Galbraith». Edicions Proa, 25-09-2013. [Consulta: 13 octubre 2013].

## Enllaços externs

* Lloc web del pseudònim de l'autora (anglès)
# El cantador

Lo Cantador (El Cantador, en català normatiu) és una peça (Gatada caballeresca en dos actes, en vers i en català del que ara es parla), original de Serafí Pitarra, pseudònim de Frederic Soler i de Pau Bunyegas, pseudònim de Conrad Roure. Estrenada al Teatre de l'Odèon de Barcelona, el dia 12 d'octubre de 1864. El Cantador és una paròdia del drama El trovador d'Antonio García Gutiérrez.
L'acció passa al segle xv, durant el regnat de Ferran d'Antequera

## Personatges

* Donya Leonor, dama de la reina
* Donya Filomena, la seva cambrera
* Madalena, gitana vella
* Don Nunyo del Parpal, comte de la Pruna
* Don Guillem dels Prèssecs, cavaller noble
* Don Man-ric, el cantador
* Macari, criat eixerit
* Libori, criat vell
* Baldiri, criat babau
* El botxi, home lleig

## Edicions

* 4ª ed.: Llibreria Espanyola de López, editor. Barcelona s.a.
* 5ª ed.: La Escena Catalana. Any XVII. Núm. 400. Barcelona, 1 de setembre de 1934. Llibreria Bonavia.
# Jorge Andújar Moreno

* Per a altres significats, vegeu «Coke (desambiguació)».
Jorge Andújar Moreno, conegut com a Coke (Madrid, 26 d'abril de 1987), és un exfutbolista professional madrileny, que jugava com a defensa.

## Trajectòria esportiva
### Rayo Vallecano

Producte del planter del Rayo Vallecano, Coke va pujar al primer equip la temporada 2005–06 amb només 18 anys, amb els madrilenys a la Segona divisió B. Va ajudar el seu club a arribar a la promoció d'ascens en el seu tercer any, i va jugar 33 partits la temporada següent en què l'equip acabà cinquè.
Les dues següents temporades, a la segona divisió, Coke només es va perdre 11 partits de lliga de 84, i va marcar 12 gols, i el Rayo va promocionar a La Liga la segona temporada. A començaments de juny de 2011 va fitxar pel Sevilla FC, per quatre anys.

### Sevilla FC

El 14 de maig de 2014, va jugar com a titular la final de l'Europa League que el Sevilla va guanyar al Benfica a Torí.
L'11 d'agost de 2015 va jugar, com a titular, al partit de la Supercopa d'Europa 2015, a Tbilisi, en què el Sevilla va perdre contra el FC Barcelona per 4 a 5.
El maig de 2016 va disputar com a titular el partit que va fer que el Sevilla guanyés la seva cinquena Lliga Europa, tercera consecutiva, a Sankt Jakob-Park, contra el Liverpool FC (3 a 1 pels sevillistes). Coke va marcar els dos gols de la victòria en aquella final.

### Schalke 04

El 31 de juliol de 2016, Coke va signar contracte amb l'FC Schalke 04, club al qual el Sevilla el va traspassar per uns 5 milions d'euros.

### Llevant UE

El 16 de desembre de 2017 es va anunciar la seva cessió al Llevant UE fins a final de la temporada 2017-18. Posteriorment el traspàs va esdevenir permanent, en signar un contracte per quatre anys, i amb un preu de traspàs al voltant d'1.5 milions d'euros.

## Referències

* ↑ «Coke adds fizz to Sevilla defence» (en anglès). UEFA.com, 06-06-2011.
* ↑ «El Sevilla se proclama campeón de la Europa League» (en castellà). La Vanguardia, 14-05-2014. [Consulta: 15 maig 2014].
* ↑ «Pedro regala la Supercopa d'Europa al Barça» (en castellà). diari Sport, 11-08-2015. [Consulta: 11 agost 2015].
* ↑ Blanco, Jordi. «El Sevilla gana su quinta Europa League aplastando al Liverpool» (en castellà). diari Sport, 18-05-2016. [Consulta: 21 maig 2016].
* ↑ «Coke set to join S04». Schalke 04, 31-07-2016. Arxivat de l'original el 2 d'agost 2016.
* ↑ «Coke ya es del Schalke». Marca. [Consulta: 2 agost 2016].
* ↑ «Llevant i Schalke 04 arriben a un acord per la cessió de Coke pel que resta de temporada». 324.cat, 16-12-2017. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Coke moves to Levante UD». Schalke 04, 28-06-2018.
* ↑ Barea, Víctor «Coke, un 'currante' para el Levante» (en castellà). Marca, 02-07-2018.

## Enllaços externs

* Fitxa al web del Sevilla FC Arxivat 2011-09-14 a Wayback Machine.
* Fitxa de Jorge Andújar Moreno a BDFutbol
* Fitxa de Jorge Andújar Moreno a Futbolme (castellà)
* Fitxa de Jorge Andújar Moreno a Transfermarkt
# Programa 437

El Programa 437 fou el segon projecte antisatèl·lit efectuat per l'Exèrcit dels Estats Units, aquest fou aprovat el 20 de novembre de l'any 1962, després d'una sèrie de proves nuclears a gran altitud. Les instal·lacions s'ubicaven a l'atol Johnston, un atol solitari al nord de l'oceà Pacífic.

## Història

Fou el primer programa militar antisatèl·lit dut a terme, tot i que fou aturat a favor del programa de míssils balístics Thor.
El Programa Thor feia ús d'armes nuclears amb el fi de generar un pols electromagnètic per a inutilitzar tota l'electrònica de l'enemic. Les proves d'aquest tipus es varen realitzar entre els anys 1952 i 1962.
El punt negatiu del programa era que no es podia controlar el radi de dany, i tampoc protegir d'errors als satèl·lits de les nacions aliades, i la Força Aèria dels Estats Units posseïa un nombre reduït d'aquests míssils, i el seu pressupost estava més centrat en la Guerra de Vietnam.
El programa fou finalment cancel·lat al gener de l'any 1977, tot i que els projectes i les investigacions d'armes antisatèl·lit varen continuar sota l'Administració del president Gerald Ford.

## Referències

* ↑ «Shooting Down a "Star"». Arxivat de l'original el 2006-05-16. [Consulta: 20 desembre 2015].
* ↑ «Space Handbook - A War Fighter's Guide to Space, Volume I». Arxivat de l'original el 2005-07-30. [Consulta: 30 juliol 2005].

## Enllaços externs

* Programa 437 Arxivat 2006-05-16 a Wayback Machine.
# President de Belarús

El President de Belarús és el cap d'estat de la República de Belarús.
Amb la dissolució de la Unió Soviètica, el Soviet Suprem de la República Socialista Soviètica de Belarús va aprovar, el 1994, la Constitució de la nova República de Belarús i va crear-ne el càrrec de President amb les funcions de cap del Govern i comandant de les Forces Armades. En principi el càrrec era elegit per cinc anys.

## Llista de Presidents

A les eleccions de 1994 fou escollit Aleksandr Lukaixenko i, des de llavors, diverses esmenes a la Constitució i algunes eleccions considerades irregulars pels observadors internacionals de l'OSCE, han perpetuat el personatge en el càrrec, amb una deriva cap a postures clarament dictatorials.
| | President | President | Inici del mandat | Fi del mandat | Partit |
| 1. | Aleksandr Lukaixenko | | 20 de juliol de 1994 | | PCUS (fins 1991) Comunistes per la Democràcia (1991–1992) Independent (1992–) |

## Enllaços externs

* (rus) (anglès) Lloc web oficial del President de la República
# ProEixample

ProEximaple S.A. és una empresa creada per l'Ajuntament de Barcelona amb la finalitat de millorar els espais de l'Eixample de Barcelona dissenyat per Ildefons Cerdà, per tal de recuperar els interiors d'illa com a espais d'ús públic i zones verdes, tal com van ser ideats inicialment. L'objectiu de l'empresa és poder recuperar 1 de cada 9 interiors per a ús públic abans de 2010 perquè els veïns de l'Eixample puguin disposar d'una zona verda a menys de 5 minuts caminant.
Evolució de la superfície recuperada :
| 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 840 m² | 22.919 m² | 26.004 m² | 26.004 m² | 34.027 m² |

## Referències

* ↑ Recuperación de islas antes de 2010 en la web oficial

## Bibliografia

* Jesús Portavella i Isidoro, Lluís Permanyer y Floro Azqueta. El interiors d'illa de l'Eixample, 2007. ISBN 978-84-9785-392-7 (en català).
# Província de Luxemburg

* Aquest article tracta sobre la província de Bèlgica. Vegeu-ne altres significats a «Gran Ducat de Luxemburg».
Luxemburg (en való Lussimbork, en luxemburguès Lëtzebuerg) és una província de Bèlgica que forma part de la regió de Valònia. Amb una superfície de 4440 km² és la província més gran del país, però també la menys poblada.

## Municipis

Mapa dels municipis de Luxemburg
1. Arlon 2. Attert 3. Aubange 4. Bastogne 5. Bertogne 6. Bertrix 7. Bouillon 8. Chiny 9. Daverdisse 10. Durbuy 11. Érezée 12. Étalle 13. Fauvillers 14. Florenville 15. Gouvy 16. Habay 17. Herbeumont 18. Hotton 19. Houffalize 20. La Roche-en-Ardenne 21. Léglise 22. Libin 23. Libramont-Chevigny 24. Manhay 25. Marche-en-Famenne 26. Martelange 27. Meix-devant-Virton 28. Messancy 29. Musson 30. Nassogne 31. Neufchâteau 32. Paliseul 33. Rendeux 34. Rouvroy 35. Sainte-Ode 36. Saint-Hubert 37. Saint-Léger 38. Tellin 39. Tenneville 40. Tintigny 41. Vaux-sur-Sûre 42. Vielsalm 43. Virton

## Bandera

La bandera de la província de Luxemburg fou adoptada el març de 1955. Sent el disseny el mateix utilitza el Gran Ducat de Luxemburg, sobre el que hi va afegir l'escut d'armes de la província, un lleó rampant vermell sobre dues potes, urpes grogues i llengua i corona ducal daurada, tot damunt de 5 barres horitzontals blaves i 5 de blanques. La ràtio és 2:3.

## Llista de governadors

* Jean-Baptiste Thorn (1830 – 1836)
* Victorin de Steenhault (1836 – 1841)
* Joseph de Riquet de Caraman et de Chimay (1841 – 1842)
* Charles Vandamme (1862 – 1884)
* Paul de Gerlache (1884 – 1891)
* Édouard Orban de Xivry (1891 – 1901)
* Emmanuel de Briey (1902 – 1932)
* Fernand Van den Corput (1932 – 1940)
* René Greindl (1940 – 1944)
* Fernand Van den Corput (1944 – 1945)
* Pierre Clerdent (1946 – 1953)
* Maurice Brasseur (1965 – 1976)
* Jacques Planchard (1976 – 1996)
* Bernard Caprasse (1996 – avui)

## Referències

* ↑ «Província de Luxemburg». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Blason, Palais, Logo, Drapeau et Chant provincial» (en francès). Province de Luxembourg. Arxivat de l'original el 4 d’agost 2016. [Consulta: 3 novembre 2015].
# Proasellus montalentii

Proasellus montalentii és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

És una espècie demersal, la qual viu a l'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Sicília (Itàlia).

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Stoch, F., Valentino, F. i Volpi, E., 1996. Taxonomic and biogeographic analysis of the Proasellus coxalis-group (Crustacea, Isopoda, Asellidae) in Sicily, with description of Proasellus montalentii n. sp. Hydrobiologia 317(3): 247-258.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Stoche, F., 2000. How many endemic species? Species richness assessment and conservation priorities in Italy. Belgian Journal of Entomology, 2: 125-133.

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Proasellus monodi

Proasellus monodi és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Grècia.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Strouhal, H., 1942. Vorlaufige Mitteilung ueber die von M. Beier in Nord- Westgriechenland Asseln. Zoologischer Anzeiger 138: 145-162.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ Pesce, G.L. i R. Argano, 1979. Asellota d'eau douce de Grèce (Crustacea: Isopoda). Biologia Gallo-Hellenica 8: 129–134.
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Proasellus montenigrinus

Proasellus montenigrinus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Subespècies

* Proasellus montenigrinus macedonicus (Karaman, 1955)

## Hàbitat

Viu a l'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Sèrbia i, possiblement també, Albània.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Karaman, S., 1934. Beitrage zur Kenntnis des Isopoden-Familie Microparasellidae. Mitteilungen über Hohlen- und Karstforschung 1934: 42-44.
* 1 2 3 4 5 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ Register of Species of the Fauna of Albania - 2009

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)