OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Latxínovo

Latxínovo (en rus: Лачиново) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 476 habitants. Pertany al districte de Kastórnoie.

## Referències

* ↑ «Общая Информация о районе». Официальный сайт Администрации Касторенского района. Arxivat de l'original el 2020-06-18. [Consulta: 3 desembre 2019].
# Agutí (patró)

L'agutí és un patró de color del pelatge en el qual cada pèl presenta diverses bandes de pigmentació. El seu aspecte global sol ser de color gris o marró mat, encara que també pot ser groc pàl·lid. El pelatge agutí es caracteritza per tenir pèls de diferents colors, a banda de les altres marques que hi pugui haver, tot i que pot aparèixer en combinació amb altres marques, com ara taques o ratlles. Aquest efecte es produeix perquè cada pèl té una porció diferent visible, de manera que el pelatge global sembla multicolor malgrat que, en realitat, tots els pèls tenen una gamma de colors semblant.
El pelatge agutí és el tipus salvatge de molts mamífers domèstics, així com de nombrosos cànids salvatges, els conills salvatges i l'agutí, l'animal del qual ve el nom d'aquest patró.

## Referències

* ↑ «The "A" Locus» (en anglès). The Mini Lop Guide. [Consulta: 20 novembre 2019].
* ↑ Anthony JF Griffiths, Jeffrey H Miller, David T Suzuki, Richard C Lewontin i William M Gelbart. «An Introduction to Genetic Analysis, 7th edition» (en anglès). NCBI Bookshelf. [Consulta: 20 novembre 2019].
# Castello Tesino

Castello Tesino és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 1.381 habitants. Limita amb els municipis d'Arsiè (BL), Canal San Bovo, Cinte Tesino, Grigno, Lamon (BL), Pieve Tesino i Scurelle.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2020- | Graziella Menato | Llista cívica |
# Fairchild Semiconductor

Fairchild Semiconductor va ser l'empresa que va començar a comercialitzar els primers circuits integrats i va ser un dels principals participants en l'evolució de Silicon Valley als anys 60. Actualment dona feina a més de 10.000 empleats a tot el món; la seva seu central és a Maine però té diverses divisions per tot Estats Units i fàbriques a Corea i Filipines.
El 1956 William Shockley va obrir uns laboratoris com a divisió de Beckman Instruments, però un any més tard, i després de molts problemes amb aquesta empresa (principalment problemes personals), va reclutar a vuit tècnics dels seus laboratoris i va obrir Fairchild Semiconductor: Julius Blank, Victor Grinich, Jean Hoerni, Eugene Kleiner, Jay Last, Gordon Moore, Robert Noyce, i Sheldon Roberts.
Ben aviat van començar a comercialitzar els seus productes. Van ser pioners a fabricar transistors de silici (fins aquell moment s'utilitzava germani). Al cap d'un parell d'anys de la inauguració van aconseguir integrar quatre transistors en una sola peça de semiconductor; aquest va ser el primer esbós de circuit integrat.
Durant els anys 60 van ser els principals fabricants de circuits integrats, i van proveir (entre d'altres) a IBM, principal font d'ingressos. L'any 1968 Robert Noyce i Gordon Moore abandonen l'empresa per a formar Intel; després d'uns primers anys de competència, de seguida Fairchild Semiconductor abandona la fabricació de microprocessadors i deixa aquest mercat per a Intel, limitant-se al desenvolupament de nous circuits integrats (circuits ROM, MOSFET, optoacobladors, etc.).

## Enllaços externs

* Web oficial de Fairchild Semiconductor
# Cantó de Sens-Oest

El cantó de Sens-Oest és un cantó francès del departament del Yonne, situat al districte de Sens. Té 13 municipis i part del de Sens.

## Municipis

* Collemiers
* Cornant
* Courtois-sur-Yonne
* Égriselles-le-Bocage
* Étigny
* Gron
* Marsangy
* Nailly
* Paron
* Saint-Denis
* Saint-Martin-du-Tertre
* Sens (part)
* Subligny.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1988 | Roger Treillé | RI, després UDF |
| 1988- | Philippe Serré | UDF, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Enric Castelló Cogollos

Enric Castelló Cogollos (Carcaixent, Ribera Alta, 13 de juny de 1973) és un periodista i professor dels estudis de Comunicació de la Universitat Rovira i Virgili.
Va cursar estudis de Ciències de la Informació a la Universitat Autònoma de Barcelona on es va doctorar l'any 2005 amb una tesi sobre les sèries de ficció a Televisió de Catalunya. Ha estat investigador convidat a la Glasgow Caledonian University (Glasgow, Escòcia) i a la Loughborough University. Va ser professor consultor a la Universitat Oberta de Catalunya. Va treballar i col·laborar amb diversos mitjans de comunicació, entre els quals La Vanguardia Digital. Va ser cofundador i editor principal de la revista acadèmica especialitzada en comunicació i estudis culturals Catalan Journal of Communication & Cultural Studies, publicada per l'editorial britànica Intellect Books. Ha escrit articles acadèmics en diverses revistes internacionals entre les quals European Journal of Communication (Article of the Year Award, 2007), Media, Culture & Society, Journalism o European Journal of Cultural Studies.

## Obres de ficció

* Tronada d'estiu, (1996)

## Assaig

* Comunicación y ser de la organización (2019). Tirant lo Blanch Humanidades. València.
* The Nation on Screen. Discourses of the National on Global Television Cambridge Scholarship Publishing (co-editat amb Alexander Dhoest i Hugh O'Donnell, 2009)
* Identidades mediáticas. Introducción a las teorías, métodos y casos (Ediuoc, 2008)
* Sèries de ficció i construcció nacional, Publicacions URV, (2005)

## Referències

* 1 2 3 Universitat Rovira i Virgili. Departament d'Estudis de Comunicació Grup de recerca Asterisc [Consulta: 9 de setembre de 2010
* ↑ https://comunicacionyser.com/ Arxivat 2019-08-31 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.c-s-p.org/flyers/The-Nation-on-Screen--Discourses-of-the-National-on-Global-Television1-4438-0614-5.htm Arxivat 2010-12-08 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.editorialuoc.cat/index.php?main_page=product_info&cPath=1&products_id=38%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.urv.cat/universitat/unitats_administratives/publicacions/cataleg/9/series-de-ficcio-i-construccio-nacional

## Enllaços externs

* http://ecastello.com
# Agnès Llobet Deià

Agnès Llobet Deià (Pont d'Inca, 30 de maig de 1984) és una actriu mallorquina. Va començar al món del teatre als vuit anys al centre dramàtic DiMarco i el 2002 va iniciar els seus estudis a l'Institut del Teatre, on es va llicenciar el 2007. Ha actuat en diverses sèries de televisió com Llàgrima de sang, Amor de cans i Hotel Bellavista (IB3) o El secreto de Puente Viejo, La sonata del silencio, Servir y proteger, Acacias 38. També ha actuat a Las chicas del cable i a La casa de papel.
Ha publicat diversos poemaris: Podríem (2010), La dona de Poe (2012) i L'incendi de les papallones (2015), El desig d'Alcmena (2017) i Turista zero (2020).

## Referències

* ↑ SensaCine. «Agnès Llobet» (en castellà). [Consulta: 23 febrer 2021].
* ↑ RTVE.ES. «La sonata del silencio | "Virtuditas remueve la trama principal"» (en castellà), 04-10-2016. [Consulta: 23 febrer 2021].
* ↑ «Agnès Llobet». IMDB. [Consulta: 23 febrer 2021].
* ↑ Vallés, Matías. «Agnès Llobet: "Me coloco junto al abismo porque tengo miedo a fracasar"» (en castellà), 23-02-2019. [Consulta: 23 febrer 2021].
* ↑ «IB3 | Aquell bell fenomen. Agnès Llobet». IB3.
* ↑ «'Turista zero' és el nou poemari d'Agnès Llobet», 15-07-2020. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 23 febrer 2021].
# John Love

John Maxwell Lineham Love (Bulawayo, 7 de desembre de 1924 − Bulawayo, 25 d'abril de 2005) va ser un pilot de curses automobilístiques de Rhodèsia (ara Zimbàbue), que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.

## A la F1

John Love va debutar a la novena i última cursa de la temporada 1962 (la tretzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 29 de desembre del 1962 el GP de Sud-àfrica al circuit de East London.
Va participar en un total de deu proves puntuables pel campionat de la F1, disputades en deu temporades diferents (1962-1965 i 1967-1972) aconseguint un podi (segona posició) com a millor classificació en una cursa i assolí sis punts pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | Posició | Punts |
| 1962 | John Love | Cooper | Climax | HOL | MON | BEL | FRA | GBR | ALE | ITA | USA | SUD 8 | | | | | - | 0 |
| 1963 | John Love | Cooper | Climax | MON | BEL | HOL | FRA | GBR | ALE | ITA | USA | MEX | SUD 9 | | | | - | 0 |
| 1964 | Cooper Car Company | Cooper | Climax | MON | HOL | BEL | FRA | GBR | ALE | AUT | ITA NVQ | USA | MEX | | | | - | 0 |
| 1965 | John Love | Cooper | Climax | SUD Ret | MON | BEL | FRA | GBR | HOL | ALE | ITA | USA | MEX | | | | - | 0 |
| 1967 | John Love | Cooper | Climax | SUD 2 | MON | HOL | BEL | FRA | GBR | ALE | CAN | ITA | USA | MEX | | | 11è | 6 |
| 1968 | Team Gunston | Brabham | Repco | SUD 9 | ESP | MON | BEL | HOL | FRA | GBR | ALE | ITA | CAN | USA | MEX | | - | 0 |
| 1969 | Team Gunston | Lotus | Cosworth | SUD Ret | ESP | MON | HOL | FRA | GBR | ALE | ITA | CAN | USA | MEX | | | - | 0 |
| 1970 | Team Gunston | Lotus | Cosworth | SUD 8 | ESP | MON | BEL | HOL | FRA | GBR | ALE | AUT | ITA | CAN | USA | MEX | - | 0 |
| 1971 | Team Peco/Gunston | March | Cosworth | SUD Ret | ESP | MON | HOL | FRA | GBR | ALE | AUT | ITA | CAN | USA | | | - | 0 |
| 1972 | Team Gunston | Surtees | Cosworth | ARG | SUD 16 | ESP | MON | BEL | HOL | FRA | GBR | ALE | AUT | ITA | CAN | USA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 10 | 0 | 1 | 0 | 0 | 6 |
# Myotis nimbaensis

Myotis nimbaensis és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic dels monts Nimba, a Guinea (Àfrica Occidental). Fou descobert el 2018 i descrit oficialment el 2021 per un equip de científics encapçalat per la mastòloga estatunidenca Nancy Simmons.

## Descripció

M. nimbaensis té el pelatge taronja, amb pigmentació dicromàtica negra a les ales. Viu en coves naturals i mines abandonades dels monts Nimba.

## Dieta

Es desconeix la dieta de M. nimbaensis.

## Espècies similars

Malgrat que s'assembla físicament al ratpenat de Welwitsch, les dades genètiques indiquen que el parent més proper de M. nimbaensis és M. tricolor.

## Hàbitat

Es creu que M. nimbaensis té una distribució força petita, limitada a la part alta de la serralada, de manera que podria ser catalogat com a espècie en perill crític una vegada se n'hagi obtingut més informació.

## Referències

* 1 2 «Scientists Find New Bat in West African "Sky Islands"» (en anglès), 13-01-2021.
* ↑ Simmons et al., 2021, p. 24.
* ↑ Simmons et al., 2021, p. 1.
* ↑ Simmons et al., 2021, p. 28.
* ↑ Nuwer, Rachel «New Bat Species With Orangutan Hue Discovered in West Africa» (en anglès). The New York Times, 13-01-2021.

## Bibliografia

* Simmons, N. B.; Flanders, J.; Fils, E. M. B.; Parker, G.; Suter, J. D.; Bamba, S.; Douno, M.; Keita, M. K.; Morales, A. E.; Frick, W. F. «A new dichromatic species of Myotis (Chiroptera: Vespertilionidae) from the Nimba Mountains, Guinea» (en anglès). American Museum Novitates, 3.963, 2021, pàg. 1–37.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Caribou

* No s'ha de confondre amb Caribú.
«Caribou» té aquests significats:
* Topònims: Caribou (Maine), ciutat del Comtat d'Aroostook a l'estat de Maine (EUA)
* Biografies: Caribou (músic), compositor i productor de música electrònica Daniel Victor Snaith.
# Can Miquel (Sant Feliu de Buixalleu)

Can Miquel és una masia de Sant Feliu de Buixalleu (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia aïllada situada a Gaserans, dins el municipi de Sant Feliu de Buixalleu.
L'edifici principal, consta de planta baixa i pis, i dos cossos annexes a cada un dels laterals. La teulada és a doble vessant en el cos principal, i a una vessant a cada un dels cossos laterals.
A la façana principal, a la planta baixa, la porta és adovellada amb pedra. A cada costat hi ha un banc de pedra. Hi ha una finestra al seu costat dret amb un trencaaigües de pedra i ampit també de pedra.
Al pis, dues finestres en arc pla, que tenen una reixa de ferro forjat. Entre elles un rellotge de sol.
La façana està arrebossada i pintada de blanc.
Davant de la casa hi ha una era.

## Història

No hi ha cap mena de documentació històrica. L'única data coneguda és l'any 1892, inscrit sobre una pedra que corona la porta d'accés.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Miquel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Agüero

* Aquest article tracta sobre un municipi d'Aragó. Si cerqueu un municipi de Cantàbria, vegeu «Agüero (Cantàbria)».
Agüero és un municipi aragonès situat a la província d'Osca i enquadrat a la comarca de la Foia d'Osca. El municipi també integra el llogaret de Sanfelices.

## Personatges il·lustres

* Ángel Fuertes Vidosa (1912-1948), lluitador antifranquista.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Agüero». Arxivat de l'original el 2016-09-14. [Consulta: 14 juliol 2016].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Hoya de Huesca». Arxivat de l'original el 2021-10-25. [Consulta: 21 juliol 2016].
# Es Sers

Es Sers, Es-Sers, Le Sers o Sers (àrab: السرس, as-Sars) és una ciutat de Tunísia a la governació del Kef, a la regió natural del Tell Superior, amb una població d'uns 12.000 habitants, dels quals més de 7.000 viuen a la mateixa ciutat i la resta als suburbis. Es troba al sud del Djebel Maiza (887 metres) i està creuada pel riu Tessa, afluent del Medjerda. A l'altre costat del riu, a l'oest, hi ha l'estació de ferrocarril de Cosoblé.
És capçalera d'una delegació amb una població, el 2004, de 25.600 habitants.

## Economia

La seva activitat és agrícola, cereals principalment, i ramadera.

## Història

La zona de Le Sers fou poblada des de temps prehistòrics, raó per la qual s'hi han trobat tombes megalítiques importants, que són les millors conservades del nord d'Àfrica. Després del segle v aC, va caure sota la influència de Cartago. Essent part del regne de Numídia, va passar amb aquest a Roma a la segona meitat del segle i aC. Sota els romans la regió s'anomenà Thusca, llatinització del nom anterior, i la ciutat romana es va dir Assuras, d'on deriva el nom actual de la vila, Es-Sers. Assures o Assuras era una deessa de l'agricultura.

## Patrimoni

El jaciment arqueològic de Le Sers està uns pocs quilòmetres al sud de la ciutat, a la vora de Zannfour. El lloc no ha estat excavat, i a simple vista només es veuen alguns edificis monumentals romans i algunes restes disperses
Una mica al sud es troba el jaciment arqueològic d'Elles o Elless, amb restes prehistòriques.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 23 61 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en nou sectors o imades:
* Es-Sers Nord (23 61 51)
* Es-Sers Sud (23 61 52)
* Cité Ennour (23 61 53)
* Bousliaa (23 61 54)
* Lorbeus (23 61 55)
* El Marja (23 61 56)
* El Abar (23 61 57)
* El Abar Est (23 61 58)
* Elles (23 61 59)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 23 22).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 69-72. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 144. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Ambroise Boimbo

Ambroise Boimbo (Monkoto, Tshuapa, Congo Belga, segle xx - Zaire, 1981) va ser un ciutadà congolès que va arrabassar l'espasa cerimonial al rei Balduí de Bèlgica el 29 de juny de 1960 a Léopoldville (actual Kinshasa), la vesprada abans de la proclamació oficial de la independència de la República del Congo (actual República Democràtica del Congo).
El seguici del rei conduïa des de l'aeroport a la ciutat quan va alentir perquè el monarca pogués quadrar-se i saludar la bandera d'un guàrdia d'honor de la Force Publique, les forces armades colonials, arriada al costat de la carretera. Una fotografia amplament publicada, feta pel periodista Robert Lebeck, mostra un elegant Boimbo, amb vestit i corbata, manllevant l'espasa reial mentre Balduí i el president congolès Joseph Kasa-Vubu resten aliens a l'incident. Unes altres fotografies preses per Lebeck mostren a Boimbo encerclat per gendarmes belgues i colonials congolesos, mentre el redueixen a terra. Segons els mitjans de comunicació, un vehicle policíac es va emportar el «manifestant nacionalista», però més tard, el mateix dia, va ser alliberat a petició del rei. L'espasa va ser recuperada ràpidament i tornada al rei Balduí, que va ser filmat duent-la l'endemà, 30 de juny, a la cerimònia del discurs d'independència del Congo.
Inicialment, Boimbo va treballar de soldat, però després del succés amb l'espasa va treballar d'electricista. Va morir el 1981 i se'l va enterrar al cementiri de Kintambo, a la ciutat de Kinshasa.

## Llegat

Per a alguns comentaristes l'atac de l'espasa va simbolitzar la independència real del Congo, tot i que d'altres el van veure tan senzillament com un cas de sobrealteració alhora que de celebració.
El 2009 i el 2010 un petit equip de filmació belga va viatjar al Congo per a cercar i documentar la vida de Boimbo amb la publicació del documental Boyamba Belgique, també anomenat Why a king should not lose his sword.
El 2019, en una entrevista, l'artista sud-africana Mary Sibande va mostrar interès en les motivacions de Boimbo.

## Referències

* ↑ Van Reybrouck, David. Congo, p. 269–270. ISBN 978-0-00-756291-6.
* ↑ Etambala, Zana Aziza «How We Found Ambroise Boimbo, the Man Who Stole King Baudouin's Sword» (en anglès). Voyage Retour. Edition Folkwang/Steidl [Göttingen], 2013, pàg. 38–43.
* ↑ Van Nieuwenhove, Henk. «De sabelpikker ontmaskerd» (en neerlandès). KULeuven.be, 25-05-2010. [Consulta: 20 abril 2022].
* ↑ «Belgische filmploeg vindt man die sable van koning Boudewijn roofde» (en neerlandès). DeMorgen.be, 03-05-2010. [Consulta: 27 juny 2022].
* ↑ Engels, Dries. Boyamba Belgique, or, Why a king should not lose his sword, 2010. OCLC 1158195647.
* ↑ «Quick questions with renowned South African artist Mary Sibande» (en anglès). Wanted Online, 30-09-2019. Arxivat de l'original el 2019-12-30. [Consulta: 1r octubre 2020].

## Enllaços externs

* Stern.de - Foto de Robert Lebeck
# LibreOffice Draw

LibreOffice Draw és l'editor de gràfics vectorials, de codi obert, del paquet ofimàtic LibreOffice. És una nova branca del projecte d'OpenOffice.org Draw. Draw és un editor de gràfics més senzill que CorelDRAW.
Com en tot el paquet de LibreOffice, es pot utilitzar en una varietat de plataformes, com ara Microsoft Windows, Linux i Macintosh.

## Referències

* ↑ «LibreOffice: Features of Draw». The Document Foundation, 2011. Arxivat de l'original el 2011-11-20. [Consulta: 4 setembre 2011].
* ↑ «LibreOffice: System Requirements». The Document Foundation, 2011.

## Vegeu també

* OpenOffice.org Draw
# Caribou (músic)

Daniel Victor Snaith (London, 1978) és un matemàtic, compositor i músic canadenc que es presenta sota el nom artístic de Caribou i anteriorment com Manitoba.

## Àlbums

La majoria del material editat sota el nom de Manitoba ha estat reeditat posteriorment com a Caribou.

### Manitoba

* Start Breaking My Heart (26 de març del 2001)
* Up in Flames (31 de març del 2003)

### Caribou

* Start Breaking My Heart (reeditat 2006)
* Up In Flames (reeditat 2006)
* The Milk of Human Kindness (18 d'abril del 2005)
* Andorra (album)|Andorra (21 agost 2007) - guanyador del premi de música Polaris 2008
* Swim (19 d'abril del 2010) #97 a Billboard 200
# Feixes de la Roca Alta

Les Feixes de la Roca Alta és un paratge del terme municipal de Gavet de la Conca, (antic terme de Sant Salvador de Toló), al Pallars Jussà.
El lloc és al sud-est de l'antiga caseria de l'Hostal Roig, al nord-est de la Roca Alta. És un dels contraforts nord-orientals de l'extrem de llevant del Montsec de Rúbies.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Can Mimeri

Can Mimeri és una torre residencial del poble de Riells del Fai, en el terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental. És a prop del veïnat de masies disperses de Can Quintanes.
Està situada a llevant de Riells del Fai, en el vessant meridional dels Cingles de Bertí i del seu contrafort sud-occidental, la Serra de Can Tabola. És al capdamunt i a ponent de la vall del torrent de Can Pagès. És la masia de més al sud-oest del veïnat de Can Quintanes; al seu nord-est es troba la masia de Can Barretó.
# Ah! La Barbe

Ah! La Barbe (coneguda als Estats Units com A Funny Shave) és un curtmetratge francès mut de 1905 dirigit per Segundo de Chomón.

## Sinopsi

La pel·lícula mostra un home que, mentre s'afaita, es menja una part de la seva crema d'afaitar. Això fa que vegi al·lucinacions de cares grotesques al mirall, la qual cosa el porta a trencar el vidre. A l'esquerra del mirall hi ha una imatge d'un gall, que també va servir com a logotip de Pathé Frères.

## Referències

* ↑ «A Funny Shave (1906) directed by Segundo de Chomón». Letterboxd. [Consulta: 15 novembre 2015].
* ↑ Pathé Fréres, The Canadian Encyclopedia

## Enllaços externs

* Ah! La Barbe a Internet Movie Database (anglès)
# Estació de Lles

Lles, o Lles Estació d'Esquí i Muntanya, és una estació d'esquí nòrdic situada al municipi de Lles de Cerdanya. El refugi es troba a la zona del Cap del Rec. La creua el torrent de l'Orri on desaigua l'estany de l'Orri a la falda de la Tossa Plana de Lles (2.916 m).
L'estació va obrir l'any 1970. En total té 35 km de pistes d'esquí de fons situades entre les cotes de 1.900 i 2.335 m. Estan repartides segons dificultat en:
* Circuit verd: 11 km
* Circuit blau: 8 km
* Circuit vermell: 6 km
* Circuit negre: 3 km
* Circuit de skating: 13 km
A més disposa d'un circuit per raquetes i caminants. El circuit verd de l'Autopista passa pel refugi del Pradell i connecta amb l'estació d'Aransa. Aquest circuit Lles-Aransa és on té lloc un dels circuits de la Marxa Pirineu, carrera d'esquí de fons que té lloc cada any a principis d'any.

## Referències

* ↑ «esquí nòrdic». Enciclopèdia de l'esport català. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 28 febrer 2021].