OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antoni Martí

Antoni Martí és el nom dels següents personatges:
* Antoni Martí Coll (Mataró, 1925-2015) historiador i advocat mataroní.
* Antoni Martí i Farreras (1904-1973), periodista i caricaturista català.
* Antoni de Martí i Franquès (Altafulla, 1750 - Tarragona, 1832), químic català.
* Antoni Martí i Gich (1947), documentalista i cineasta.
* Antoni Martí Monterde (Torís, Ribera Alta, 1968), escriptor valencià radicat a Girona.
* Antoni Martí Petit (1963, Escales d'Engordany), Cap de Govern del Principat d'Andorra.
* Antoni Martí Actor secundari casat amb la primera actriu Pepeta Fornés.
# Can Roca (Sitges)

Can Roca és una casa de Sitges (Garraf) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Roca està situada a la zona de la platja de Sant Sebastià. És un edifici entre mitgeres, de grans dimensions i planta rectangular. Consta de dos cossos, un de planta baixa i terrat i un de planta baixa, dos pisos i terrat a la catalana amb torratxa. Totes les obertures de la casa són allindades. Els accessos a l'habitatge s'obren a la façana lateral i a la del cos de planta baixa.
És remarcable l'ús de balustres, tant en els balcons ampitadors com a les baranes dels terrats. Les façanes en l'actualitat es troben força fetes malbé.

## Història

La data que figura al ferro d'una finestra de la planta baixa de l'edifici permet situar-ne la construcció l'any 1852. Forma part d'un conjunt d'edificacions construïdes a la vila en la segona meitat del segle xix, entre les quals són remarcables les dues cases Vidal i Quadres, molt properes a Can Roca. Aquest període constructiu es relaciona amb el retorn a Sitges de nombrosos "indianos" que, després d'enriquir-se a Amèrica, tornaven a la vila per establir-s'hi definitivament i contribuir econòmicament al seu desenvolupament.

## Referències

* 1 2 3 «Can Roca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# André Martín Carrillo Díaz

André Martín Carrillo Díaz (Lima, 14 de juny de 1991) és un futbolista peruà. Juga d'extrem i el seu actual equip és l'Sporting de Lisboa de la Primera Divisió de Portugal.

## Referències

* ↑ André Carrillo - Player profile
* ↑ André Carrillo jugará los próximos cinco años en el Sporting de Lisboa
# Cambra de Comerç de Sabadell

La Cambra de Comerç de Sabadell és una institució que té l'objectiu de donar servei al teixit empresarial de Sabadell i del conjunt de la demarcació. És una corporació pública que representa els interessos generals del comerç, la indústria i els serveis, dins la zona del Vallès, on és responsable d'exercir funcions consultives i de promoció, consolidades en gran manera per la Llei Catalana de les Cambres Oficials de Comerç, Indústria i Navegació.

## Història

El 10 de desembre de 1886 es va constituir la Cambra de Comerç de Sabadell, a l'empara del Reial decret de 9 d'abril d'aquell mateix any per reconèixer com a tal les que aleshores eren associacions voluntàries de comerciants i industrials. Posteriorment, el decret del 21 de juny de 1901 va convertir la institució en un estament públic. Va ser un Reial decret de 21 de juny de 1901 el que li va conferir caràcter d'estament públic. Més endavant, la llei bàsica de cambres de comerç, i la Llei 14/2002 de les cambres de comerç de Catalunya, li van atorgar els objectius de representació, promoció i defensa dels interessos generals del comerç i la indústria, i la prestació de serveis a les empreses.

## Objectius

Totes les activitats realitzades per la Cambra de Comerç es realitzen amb l'objectiu de contribuir al desenvolupament econòmic de la nostra zona i el creixement de les empreses industrials i comercials, així com la promoció dels interessos generals d'aquestes empreses.

## Premis Cambra de Sabadell

La Cambra entrega els guardons que distingeixen iniciatives empresarials en el seu àmbit geogràfic en tres categories: mèrit empresarial, trajectòria personal i empresarial i trajectòria d'una entitat. El 2023 els guardonats foren, respectivament, Alstom Transport, Miquel Martí i Escursell (Moventia) i Sincrotró ALBA.

## Referències

* ↑ Llei 14/2002
* ↑ Real Decreto del 9 de abril de 1886
* ↑ «Ley 3/1993, de 22 de marzo, Básica de las Cámaras Oficiales de Comercio, Industria y Navegación.» (en castellà). Gobierno de España. [Consulta: 20 juliol 2014].
* ↑ Francisco J. Jiménez de Cisneros Cid; Francisco Javier Jiménez de Cisneros; Alfredo Gallego Anabitarte Los organismos autónomos en el derecho público español: tipología y régimen jurídico. INAP, 1987, p. 24–. ISBN 978-84-7351-204-6.
* ↑ «Presentació de la Cambra de Comerç Sabadell». Cambra de Comerç. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 juliol 2014].
* ↑ «Alstom, Miquel Martí (Moventia) i el Sincrotró Alba, Premis Cambra de Sabadell 2023». Via Empresa, 01-12-2023. [Consulta: 4 desembre 2023].

## Vegeu també

* Eleccions a les cambres de comerç de Catalunya de 2019

## Enllaços externs

* www.cambrasabadell.org
* www.clubcambrasabadell.com
# Campionat d'Europa d'escacs individual de 2014

El Campionat d'Europa d'escacs individual de 2014 - Memorial Tigran Petrossian fou un torneig d'escacs disputat per sistema suís a 11 rondes, entre els dies 2 i 15 de març de 2014 al centre de negocis d'Erevan, a Armènia.
Era la quinzena edició d'aquest esdeveniment. Els millors 23 jugadors es classificaven per la Copa del Món de 2015.
Hi varen prendre part 263 jugadors. Tot i que és descrita com una prova masculina, en realitat la competició era oberta, i de fet, diverses dones hi prengueren part, entre elles Judit Polgár i Antoneta Stefanova. El GM rus Aleksandr Motiliov va guanyar la medalla d'or destacat en solitari, amb 9 punts.

## Classificació final

* GM Aleksandr Motiliov ( Rússia), 2656 – 9 punts
* GM David Antón Guijarro ( Espanya), 2559 – 8 punts
* GM Vladímir Fedosséiev ( Rússia), 2641 – 8 punts
* GM Dragan Solak ( Turquia), 2610 – 8 punts
* GM Pàvel Eliànov ( Ucraïna), 2723 – 8 punts
* GM Constantin Lupulescu ( Romania), 2643 – 8 punts
* GM David Navara ( Txèquia), 2700 – 8 punts
* GM Ivan Šarić ( Croàcia), 2661 – 8 punts
* GM ígor Lissi ( Rússia), 2655 – 8 punts
Fins a 257 classificats.

## Referències

* 1 2 «Regles del campionat d'Europa d'escacs individual de 2014» (en anglès). FIDE, 23-02-2014. [Consulta: 11 maig 2014].
* 1 2 «Alexander Motylev is the new European Champion» (en anglès). chessdom. [Consulta: 11 maig 2014].

## Enllaços externs

* Campionat d'Europa d'escacs individual de 2014 - Lloc web oficial
* Classificació i partides del campionat a chessgames.com
# Can Quintanes

«Can Quintanes» té aquests significats:
# Campionat del Món d'hoquei sobre gel masculí (segona divisió)

El Campionat del Món d'hoquei gel de Segona Divisió és en realitat la tercera divisió de l'hoquei mundial. Es disputa anualment i és organitzada per la International Ice Hockey Federation.
Els dos darrers classificats del Primera Divisió disputen la següent temporada el campionat de Segona Divisió. El campionat es disputa en dos grups. Els dos primers classificats de cada grup ascendeixen a Primera, mentre que els dos darrers classificats baixen a Tercera Divisió.
Aquesta competició amb l'actual nom i format data de l'any 2001. Anteriorment la tercera divisió mundial rebia el nom de Campionat del Món d'hoquei gel Pool C.

## Historial

Campionat del Món Pool C
| Any | Campió |
| 1961 | Romania |
| 1963 | Àustria |
| 1966 | Itàlia |
| 1967 | Japó |
| 1969 | Japó |
| 1970 | Àustria |
| 1971 | Romania |
| 1972 | Àustria |
| 1973 | Noruega |
| 1974 | Suïssa |
| 1975 | Noruega |
| 1976 | Àustria |
| 1977 | Itàlia |
| 1978 | Països Baixos |
| 1979 | Iugoslàvia |
| 1981 | Àustria |
| 1982 | Japó |
| 1983 | Països Baixos |
| 1985 | França |
| 1986 | Noruega |
| 1987 | Japó |
| 1989 | Països Baixos |
| 1990 | Iugoslàvia |
| 1991 | Dinamarca |
| 1992 | Regne Unit |
| 1993 | Letònia |
| 1994 | Eslovàquia |
| 1995 | Belarús |
| 1996 | Kazakhstan |
| 1997 | Ucraïna |
| 1998 | Hongria |
| 1999 | Països Baixos |
| 2000 | Hongria |
Campionat del Món de Segona Divisió
| Any | Ascendits | Descendits |
| 2001 | Corea del Sud, Romania | Nova Zelanda, Mèxic |
| 2002 | Estònia, Lituània | Turquia, Luxemburg |
| 2003 | Bèlgica | Islàndia |
| 2004 | Xina, Lituània | Luxemburg, Sud-àfrica |
| 2005 | Croàcia, Israel | Turquia, Islàndia |
| 2006 | Romania, Xina | Sud-àfrica, Nova Zelanda |
# Angelo Bovio

Angelo Bovio (Pavia, Llombardia, Itàlia, 18 d'abril de 1824 - Varenna, Llombardia, Itàlia, 1909). Va ser un arpista i compositor del Romanticisme italià.
Va ser professor d'arpa al Conservatori de Milà, on va ensenyar amb habilitat i també va compondre, produint molts solos d'arpa i transcripcions, així com alguns duest, obres de conjunt (especialment per a flauta i arpa) i diversos llibres d'estudis d'arpa. El 1914 Ricordi (Milà) va publicar els excel·lents 30 Estudis de Bovio, op. 22 editat pel seu alumne, Luigi Maria Magistretti (1887-1956). Un altre estudiant de Bovio, Luigi Maurizio Tedeschi (1867?-1944), que també va estudiar a París amb Félix Godofreid, va obtenir el seu diploma d'arpa després de llicenciar-se en ciències naturals. Tedeschi va donar concerts a França, Alemanya i Itàlia durant els anys 18 i després va succeir a Bovio al càrrec d'arpa al Conservatori de Milà. Magistretti, que va estudiar amb Tedeschi a més dels estudis amb Bovio, també es va convertir en un exponent tant de l'arpa de pedal com de l'arpa cromàtica.

## Enregistraments

* Nocturne, Op.15,
* Fantasia sopra motivi dell'opera Poliuto di Gaetano Donizetti, Op.9
* 30 Studies, Op. 22.
* 45 Studii per arpa,
* Il trovatore, Op.10 (Basat en Il Trovatore de Giuseppe Verdi)
* La Danza degli Spiriti, divertimento for harp,
* Divertimento, for flute & harp or piano,
* Duetto on themes from Verdi's "Il Corsaro", for harp & flute,

## Referències

* ↑ https://musopen.org/es/music/composer/angelo-bovio/
* ↑ https://books.google.cat/books?id=jAIQAAAAYAAJ&pg=PA28&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false
* ↑ https://books.google.cat/books?id=MzvqDQAAQBAJ&pg=PA166&lpg=PA166&dq=Angelo+Bovio&source=bl&ots=G5edr0kxnz&sig=ACfU3U2fwd1KfWGwa3y07vh3llgwh9orgw&hl=ca&sa=X&ved=2ahUKEwi474qBkpH4AhX1hP0HHXOcBa44KBDoAXoECBoQAw#v=onepage&q=Angelo%20Bovio&f=false
* 1 2 3 4 5 https://imslp.org/wiki/Category:Bovio,_Angelo
* 1 2 3 https://www.allmusic.com/artist/angelo-bovio-mn0000177803/compositions
# Can Carós de la Tallada

Can Carós de la Tallada fou una masia catalogada com a monument al municipi de Santa Coloma de Farners (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'edifici va patir un incendi l'any 1997 al cos lateral i es va haver de tirar a terra.
Es tractava d'una masia de planta basilical, amb nau central i dues de laterals, planta baixa, primer pis i golfes. La coberta era de teula àrab amb cornisa catalana i vessants laterals. A la façana les obertures eren rectangulars amb llinda de pedra monolítica, la finestra de la dreta duia la inscripció de 1893, data d'una reconstrucció. A les golfes només es conservava una obertura de les tres originals, es tractava de la finestra central, rectangular però inscrita en un arc rebaixat. S'apreciava la forma de les altres finestres tapiades. Al costat esquerre de la porta principal hi havia una placa el número 24. Hi havia una llinda de fusta amb la inscripció: 1789 P.C. h.F a la part de darrere.
La façana posterior va sofrir canvis al llarg dels anys, antigament hi havia hagut un galliner adossat a la façana, igual que un porxo a la part davantera de l'edifici. A la nau lateral dreta hi havia una gran obertura amb arc de mig punt, correspon a l'antiga pallissa, reformada als anys noranta, amb el teulat nou i part del mur, mantenint-se encara oberta. L'edifici tenia altres dependències annexes.

## Referències

* 1 2 «Can Carós de la Tallada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 març 2013].
# Cantó de Saintes-Est

El cantó de Saintes-Est és un cantó francès del departament del Charente Marítim, situat al districte de Saintes. Té sis municipis i part del de Saintes.

## Municipis

* Chaniers
* La Chapelle-des-Pots
* Colombiers
* Courcoury
* Les Gonds
* La Jard
* Saintes
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1955-197. | M. Sorillet | radical |
| 197.-1985 | M. Vanneaud | PS |
| 1985-2008 | Xavier de Roux | UDF-radical |
| 2008- | Jean-Yves Quéré | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| - | - | - | 12.745 | 12.701 | 12.962 | 14.182 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Artesia (Nou Mèxic)

Artesia és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 10.692 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Artesia tenia 10.692 habitants, 4.080 habitatges, i 2.896 famílies. La densitat de població era de 518 habitants per km².
Dels 4.080 habitatges en un 36,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,8% hi vivien parelles casades, en un 14,2% dones solteres, i en un 29% no eren unitats familiars. En el 26,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.529$ i la renda mediana per família de 34.598$. Els homes tenien una renda mediana de 30.085$ mentre que les dones 19.566$. La renda per capita de la població era de 13.911$. Aproximadament el 15,7% de les famílies i el 20,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Artesia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Artesia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Arthroleptis affinis

Arthroleptis affinis és una espècie de granota que viu a Tanzània.

## Referències

* Poynton, J.C., Howell, K., Davenport, T. & Menegon, M. 2004. Arthroleptis affinis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Arturo Lezcano

Arturo Lezcano (Ourense, 1939) és un escriptor gallec.

## Biografia

Lezcano va estudiar dret i periodisme a Madrid i va iniciar la seva relació amb la cultura gallega en la tertúlia d'Ourense de Vicente Risco. En els anys seixanta va desenvolupar una àmplia activitat en el món dels cinema clubs, que rememora en el seu llibre Ourense, cittá aperta (1999), encara que professionalment es va dedicar des de molt jove al periodisme. Va ser director de Ferrol Diario, del qual va publicar un manual el 1993, i va treballar en La Región i en La Voz de Galicia, periòdic del qual va ser redactor en cap. El 1987 va rebre el Premi de Periodisme de Galícia i el 1991 va obtenir el Premi Julio Camba. Com a narrador, es va donar a conèixer en l'Antoloxía da literatura fantástica en lingua galega, d'Antón Risco (1993), i després va publicar Os dados de Deus (1994), un llibre de relats en el qual apareixen moltes de les línies temàtiques de Só os mortos soterran os seus mortos (2001), un recull de relats fantàstics amb presència destacada del conte de por.

## Referències

* 1 2 «Arturo Lezcano». Centro de Documentación da AELG. [Consulta: 28 abril 2015].
# Castellnou

«Castellnou» té aquests significats:
* Toponímia:
** Castellnou (Alt Palància) o Castellnou de Sogorb, municipi de l'Alt Palància
** Castellnou (Baix Pallars), o Castellnou de Peramea, veïnat del municipi de Baix Pallars (Pallars Sobirà)
** Castellnou (Gavet de la Conca), veïnat del municipi de Gavet de la Conca (Pallars Jussà)
** Castellnou (Rubí), veïnat del municipi de Rubí, al Vallès Occidental
** Castellnou d'Arri, comuna del departament de l'Aude, a la regió occitana del Llenguadoc-Rosselló
** Castellnou dels Aspres, comuna del Rosselló
** Castellnou d'Avellanos, veïnat del municipi de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà
** Castellnou de Bages, municipi del Bages
** Castellnou de Bassella, veïnat del municipi de Bassella (Alt Urgell)
** Castellnou de Carcolze, veïnat del municipi del Pont de Bar, a l'Alt Urgell
** Castellnou de Montsec, veïnat del municipi de Sant Esteve de la Sarga, al Pallars Jussà
** Castellnou d'Oluges, veïnat del municipi de Cervera, a la Segarra
** Castellnou d'Ossó, veïnat del municipi d'Ossó de Sió, a l'Urgell
** Castellnou de Seana, municipi del Pla d'Urgell
** Castellnou o Castellnovet, llogaret del municipi de Montferrer i Castellbò a l'Alt Urgell
** Vescomtat de Castellnou, nom que prengué el vescomtat de Vallespir a partir de l'any 1020
* Editorials:
** Castellnou Edicions, editorial catalana de materials educatius
** Castellnou Editora Valenciana, editorial valenciana de materials educatius
# Bondurant (Wyoming)

Bondurant és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 155 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bondurant tenia 155 habitants, 75 habitatges, i 45 famílies. La densitat de població era de 0,8 habitants/km².
Dels 75 habitatges en un 18,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,7% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 38,7% no eren unitats familiars. En el 32% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,07 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,54.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,8% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 31,6% de 45 a 60 i un 17,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 112,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.063 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.563 $ mentre que les dones 23.636 $. La renda per capita de la població era de 19.432 $. Entorn del 9,5% de les famílies i el 19,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bondurant». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bondurant». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ergastulum

Ergastulum era una presó privada que existia a les granges romanes, generalment sota terra, on eren tancats els esclaus de baixa categoria i els que desagradaven a l'amo o l'ofenien d'alguna manera. Juvenal l'anomena carcer rusticus.
Els esclaus, segons Plini el Vell, treballaven sovint encadenats i eren tancats als ergastalums també encadenats. Aquestes presons, segons diu Luci Juni Moderat Columel·la, només tenien unes petites finestres per donar llum, a una altura que no s'hi podia arribar amb la mà. L'ergastulum estava al càrrec d'un esclau de confiança anomenat ergastularius.
Segons Plutarc, aquestes presons es van començar a construir quan els romans van conquerir Itàlia i van aconseguir un gran nombre d'esclaus bàrbars que utilitzaven per al conreu dels camps i de les terres conquerides. En temps d'Hadrià i dels Antonins, es van fer molts edictes per millorar la condició dels esclaus, i entre altres mesures, Hadrià va intentar abolir l'ergastulum, però mai van ser suprimides del tot. Luci Apuleu diu que a l'ergastulum hi havia d'haver un mínim de quinze esclaus encadenats per anomenar-se així. De vegades la paraula s'utilitzava per indicar un grup d'esclaus confinats en un barracó.

## Referències

* ↑ «Definition of ERGASTULUM» (en anglès). [Consulta: 2 octubre 2018].
* ↑ Smith, William (ed.). «Ergastulum». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 12 març 2023].
# Barcons

Barcons és una masia situada al municipi de Llobera, a la comarca catalana del Solsonès. Originalment del segle XII està feta de pedra i compta amb edificacions adjacents anteriorment dedicades a l'ús agrícola.

## Referències

* ↑ «Barcons». Catàleg de Masies i Cases Rurals - Pla d'Ordenació Urbanística de Llobera. Ajuntament de Llobera, abril 2011, pàg. 114. Arxivat de l'original el 29 de desembre 2021 [Consulta: 4 gener 2023].
# Cos de Voluntaris Russos

El Cos de Voluntaris Russos (Rus: Русский добровольческий корпус, РДК, romanitzat: Russkiy dobrovolcheskiy korpus, RDK) és una unitat paramilitar nacionalista russa instal·lada a Ucraïna creada l'agost de 2022, durant la invasió russa d'Ucraïna, amb l'objectiu de combatre les forces russes i el règim de Vladimir Putin. El grup està integrat per emigrants russos opositors a Putin amb ideologia d'extrema dreta i reivindica que forma part de les forces armades ucraïneses; però els oficials militars ucraïnesos afirmen que és independent. Denis Kapustin, un líder neonazi rus, n'és el seu líder.
Inicialment, els seus membres eren russos emigrats, la majoria dels quals ja havien lluitat el 2014 al Donbàs defensant el bàndol ucraïnès en el si del batalló Azov. Més tard, el Cos es va integrar al Consell Cívic i va començar a admetre més membres.
El 31 d’agost de 2022 van ser un dels signants d'una declaració de cooperació i de coordinació política amb l’Exèrcit Nacional Republicà i la Legió Llibertat de Rússia, formacions paramilitars integrades per russos que combaten les forces regulars de Rússia.
El grup va reivindicar la responsabilitat d'un raid als pobles de Lyubechane i Sushany, a l'oblast de Bryansk, matant dos civils, abans que el Servei Federal de Seguretat els obligués a tornar a Ucraïna, i va prendre part en una incursió de més abast el maig de 2023 a la regió de Bélgorod, juntament a la Legió Llibertat de Rússia. En aquesta última operació, van endinsar-se 42 quilòmetres en terreny rus, en el que fou la incursió més important feta per forces opositores russes des de l'inici de la guerra.

## Referències

* 1 2 3 Reuters «Who are the Freedom of Russia Legion and other armed fighters in Belgorod?» (en anglès). Reuters, 23-05-2023.
* 1 2 324cat. «Incursió a Rússia des d'Ucraïna: qui hi ha darrere dels atacs a Bélgorod», 24-05-2023. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ Dixon, Robyn; Ebel, Francesca; Ilyushina, Mary «Kremlin accuses Ukraine of violent attack in western Russia» (en anglès). Washington Post, 02-03-2023. ISSN: 0190-8286.
* ↑ Mas, Cristina. «Qui són els milicians russos (i pro Kíiv) que han atacat Rússia?». Ara.cat, 23-05-2023. [Consulta: 31 maig 2023].
* 1 2 Satanovskiy, Sergey. «Who are the Russian volunteers fighting for Ukraine? – DW – 05/24/2023» (en anglès). DW.com, 25-05-2023. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ Badia, Quique; Riu, Abel. «Els russos que lluiten amb Ucraïna». El Temps, 09-08-2022. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «Рейд "диверсантов" в Брянскую область. Кто и зачем его устроил и другие вопросы (на некоторые из которых пока нет ответов)» (en rus). BBC, 02-03-2022. [Consulta: 2 maig 2024].
* ↑ Sánchez, Sònia. «Moscou diu que ha matat 70 "terroristes ucraïnesos" i ha frenat l'atac a la regió russa de Bélgorod». Ara.cat, 22-05-2023. [Consulta: 31 maig 2023].