OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cafè amb llet

Un cafè amb llet o una llet i cafè és una beguda calenta consistent en una infusió de cafè barrejada més o menys a parts iguals amb llet.
La tradició va seria introduïda a Europa pel polonès Georg Franz Kolschitzky (Jerzy Franciszek Kulczycki) al seu Kaffeehaus a Viena vers 1684 a una època o els únics edulcorants eren el mel i la llet i el café negre era massa amarg per a molts clients. La diferència entre un «llet i cafè» i un «caffè latte» italià és que el primer es fa amb mig café, mig llet, mentrestant que el segon es fa amb un dopble espresso al qual s'afegeix llet calent escumós, efecte que s'obté amb vapor d'aigua sota pressió o amb batedora. El llet i café tradicional se serveix sense escuma. A més del llet, molts solen afegir-hi sucre, el que dietèticament és desconsellat per l'excés de calories buides.
A molts països d'Europa és molt habitual a l'esmorzar. Als Països Catalans, sol ser una part de l'esmorzar o del berenar, amb una pasta dolça, per exemple. A diferència del cafè amb llet, el tallat es pren també després d'un àpat, com a alternativa al cigaló o al cafè sense res més.

## Referències

* ↑ Feliu i Pumarola. «Introducció». A: Recull casolà: Quasi tot escoltat i sentit a Llançà, a l'Alt Empordà. Edicions Del Brau, 2012. ISBN 978-8496905771. «En qualsevol cafè, bar o restaurant, si poguéssim escoltar (sic) com els clients demanen aquesta consumició, ens adonaríem d'un petit detall; quants d'ells fan servir la molt catalana expressió “un llet i cafè”; pocs, potser alguna persona gran. Ara quan ho demanem, la gran majoria, diem un cafè... ja no “i llet”, sinó “amb llet”. És clar que està molt ben dit; però no és el mateix..., és d'una coincidència total amb “café con leche”, que és molt i molt similar al francès “café au lait” o tanmateix a la fórmula anglesa, curiosament s'insisteix a la 11ena subaccepció de la paraula < llet > que trobem al Gran Diccionari de l'Enciclopèdia Catalana que és ‘llet i cafè' i que ve definida com 'cafè amb llet'»
* ↑ Espinal, Maria Teresa. Diccionari de sinònims de frases fetes. Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, 2004, p. 269. ISBN 84-490-2346-7.
* ↑ «cafè amb llet». Plats a la carta. TERMCAT.
* ↑ Lazay, Günther. …und am Abend sprach er von Sulina. Erinnerungen an eine Flussfahrt (en alemany). Leipzig: Engelsdorfer Verlag. ISBN 3-86268-675-2.
* ↑ «Coneix el cafè amb llet: Història i Tipus». Cafès Cornellà. [Consulta: 10 abril 2020].
* 1 2 «Was ist ein Café au Lait? | von» (en alemany). Das Kaffeelexikon. Tchibo. [Consulta: 10 abril 2020].
* ↑ Dalstra, Susan «Drink je koffie met melk en/of suiker? Dan heeft de wetenschap geen goed nieuws...». Libelle.
# Drongo bronzat

El drongo bronzat (Dicrurus aeneus) és un ocell de la família dels dicrúrids (Dicruridae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, bambú i zones més obertes als turons fins als 2000 m, des del sud i nord-est de l'Índia, Myanmar, sud de la Xina, illes de Taiwan i Hainan, cap al sud, a través del Sud-est Asiàtic fins Sumatra i Borneo.

## Referències

* ↑ «Drongo bronzat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Estació de classificació

Una estació de classificació o estació de maniobres és un equip ferroviari que serveix per organitzar el conjunt de vagons de trens. En arribar un tren, hom separa els vagons o grups de vagons i els deixa anar per una via en pendent (esquena d'ase) i els dirigeix cap a un feix de vies, una per a cada destinació.

## Estacions emblemàtiques dels Països Catalans

* L'estació de maniobres i estacionament de l'AVE al Prat de Llobregat: inacabada i abandonada des del 2008.
* L'estació de la Línia del Port a Palma, avui desapareguda, reurbanitzada i integrada en el Parc de Mar.
* L'estació de Tarragona en un punt estratègic del trànsit ferroviari al polígon d'Entrevies. És l'estació de més tràfic de tot Espanya. Va ser bombardejada pels rebels nacionalistes durant la Guerra Civil el 28 de març del 1938 Tot i ser una infraestructura cabdal per a la indústria i el comerç, el 2016 estava en mal estat per manca de manteniment i inversió.
* La terminal de Can Tunis al Port de Barcelona.
* Estació de la Font de Sant Lluís (València), en via transformació en plataforma intermodal.

## Referències

* ↑ «Estació de classificació». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ León, Mario. DPT: Diccionario Políglota del Tren : alemán-catalán-euskera-francés-gallego-inglés. Madrid: Luna, 1997, p. 207. ISBN 9788486618087.
* ↑ Aguilera, Gemma «L'estació fantasma de l'AVE al Prat». El Món, 09-10-2015. Arxivat de l'original el 2018-01-25 [Consulta: 24 gener 2018]. Arxivat 2018-01-25 a Wayback Machine.
* ↑ Aguilera, Gemma «Una estació fantasma, 10 anys abandonada». El Món, 04-10-2019 [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ «Línia Palma-Port». Ferrocarrils de Mallorca, s.d. Arxivat de l'original el 2018-01-25. [Consulta: 24 gener 2018].
* ↑ «6.2.4. Aeroports, ports i plataformes logístiques». A: Plan territorial parcial (PTP) del Camp de Tarragona (pdf). Generalitat de Catalunya, p. 6.91.
* ↑ de Salvador i Andrés, Lluís. Tarragona sota les bombes : crónica d'una societat en guerra (1936-1939). 1. ed. Valls, Tarragona: Cossetània Edicions, 2005, p. 125. ISBN 9788497911450.
* ↑ Fernández Segura, José. Fem memòria, construïm el futur: eines educatives per a la comprensió del temps històric i la recuperació de la memòria històrica. Barcelona: Graó, 2010, p. 150. ISBN 9788499800035.
* ↑ Nebot i Donés, Alba «Els sindicats denuncien el perillós estat de l'estació de classificació a Tarragona». Diari Més Digital, 12-05-2016.
* ↑ «Activitat 3 -Nou accés ferroviari Tram 3. Vies d'accés i d'expedició / recepció a Can Tunis». Port Barcelona. Arxivat de l'original el 2018-01-25. [Consulta: 24 gener 2018].
* ↑ Efe «La primera fase de la zona logística de Fuente de San Luis costará 30 millones de euros» (en castellà). Las Provincias, 17-02-2017.

## Enllaços externs

* «Rangierbahnhof im Zeitraffer (Filmació a intervals de l'estació de classificació de Lausana)» (vídeo), 2009.
# Ione

Ione (en grec antic Ἰόνη) va ser, segons la mitologia grega, una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis. Tenia un únic germà, Nèrites.
Només la menciona Apol·lodor, a la llista que dona amb el nom de les nereides.

## Referències

* ↑ Apol·lodor. Βιβλιοθήκη, I, 2, 7
# Colònia Majem

La Colònia Majem és una colònia tèxtil de les Planes d'Hostoles (la Garrotxa), al peu del riu Brugent, inclosa dins l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga fàbrica de filats construïda al costat del riu Bruguent a començaments de segle xx. Conserva encara l'estructura de colònia; hi ha un conjunt de naus amb una xemeneia de totxanes rodona i bastant alta. Al costat dret hi ha les cases dels obrers, petites i amb hortet. Al costat del riu hi ha un sistema de canals.

## Història

Aquest establiment industrial, fins no fa gaire estava dedicat a la fabricació de filats de llana. Està localitzada a l'esquerra del riu Bruguent, a 2,1 km al Sud-est del nucli de les Planes d'Hostoles. Actualment s'hi fabriquen embotits, si bé tota la fesomia (gran xemeneia, canals, etc.) li dona encara un caràcter de colònia típica de l'època d'esplendor de la indústria. L'any 1970 hi treballaven un centenar de persones en la filatura de cotó, i a les cases prop dels canals hi vivien 16 persones, si bé l'actual caràcter de la producció ha provocat una minva de la població.

## Referències

* 1 2 «Colònia La Majem». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 gener 2015].
* ↑ Serra, Rosa; Casals, Lluís (fotografies). Colònies Tèxtils de Catalunya. Barcelona: Angle Editorial i Caixa de Manresa, 2000. ISBN 8488811594.
# Complex La Jolla

El Complex arqueològic La Jolla (Poble Shell Midden, Tradició Encinitas, Millingstone Horizon) representa una cultura prehistòrica orientada cap als recursos costaners que van prevaler durant el període Holocè mitjà entre c. 6000 aC i 500 dC al sud-oest de Califòrnia i el nord-oest de Baixa Califòrnia.
Les característiques del Complex La Jolla inclou manyoples i pedres molineres (manos i metates, eines per tallar pedra amb percussió (escates aspres), enterraments flexionats, i explotació extensiva dels mariscs, especialment cloïsses venus (Chione spp.), vieires (Argopecten aequisulcatus), musclos (Mytilus californianus), i ostres (Ostrea lurida). Les pedres dentades i discoïdals són artefactes distintius però inusuals. Altres artefactes poc comuns són abillaments de petxina (principalment agulles de perles d'Olivella spp) i puntes de projectil (pinto, guix, i forma Elko). Els ossos dels peixos i mamífers marins troben en abocadors La Jolla, però no són abundants. Les restes de peix generalment presenta espècies properes a la costa, el que apunta a una economia de litoral més que marítima.
El complex La Jolla fou caracteritzay inicialment com a Poble Shell Midden per Malcolm J. Rogers, l'arqueòleg pioner de la regió. Rogers distingeix fases successives per al complex. Investigadors posteriors han proposat sovint versions modificades de la seqüència de fases de Rogers, però les característiques més sorprenents del complex poden ser comparativament simple material restant i la seva llarga continuïtat cultural, almenys en la regió de San Diego. Claude N. Warren torna a etiquetar el complex com la Tradició Encinitas, que es va estendre fins al nord de la regió del Canal de Santa Barbara però va ser reemplaçat per la Tradició Campbell en la seva zona nord després de prop de 2000 aC. Una contrapart interior del Complex La Jolla ser el Complex Pauma.

## Vegeu també

* Paleoamericans

## Referències

* Gallegos, Dennis R. (editor). 1987. San Dieguito-La Jolla: Chronology and Controversy. San Diego County Archaeological Society Research Paper No. 1.
* Moratto, Michael J. 1984. California Archaeology. Academic Press, Orlando, Florida.
* Rogers, Malcolm J. 1929. "The Stone Art of the San Dieguito Plateau". American Anthropologist 31:454-467.
* Rogers, Malcolm J. 1945. "An Outline of Yuman Prehistory". Southwestern Journal of Anthropology 1:167-198.
* Warren, Claude N. 1968. "Cultural Tradition and Ecological Adaptation on the Southern California Coast". In Archaic Prehistory in the Western United States, edited by Cynthia Irwin-Williams, pp. 1–14. Eastern New Mexico University Contributions in Anthropology No. 1(3). Portales.
# Falsificació

Una falsificació és un acte consistent a la creació o modificació de certs documents, efectes, béns o productes, amb la fi de fer-los semblar com a vertaders, o per alterar-ne o simular-ne la veritat.
Les falsificacions es poden realitzar, entre d'altres, respecte a documents públics o privats, monedes, bitllets o d'altres valors, art i productes de marques comercials. El document es considera inautèntic o fals en el sentit diplomàtic independentment de si mostra una veritat. A. Floriano Cumbreño diferencia subreptici (tenen un contingut fals alhora que autenticitat en les característiques externes i internes) i interpol·lat (tenen el contingut modificat).
La disciplina científica que estudia documents per a determinar si són inautèntics és la diplomàtica.
A l'Europa medieval tant particulars, senyors i eclesiàstics realitzaren falsificacions de documents.
A l'Europa de l'edat moderna i durant l'actualitat s'han produït falsificacions de documents i s'han augmentat les tècniques per a detectar-les amb alta fidelitat.

## Vegeu també

* Ploms del Sacromonte
* Alonso del Castillo

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.2209. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
* ↑ Riesco Terrero, 2000, p. 254.
* ↑ Riesco Terrero, 2000, p. 194.
* 1 2 Riesco Terrero, 2000, p. 255.

## Bibliografia

* Riesco Terrero, Ángel (ed.). Introducción a la paleografía y la diplomática general. Madrid: Sintesis, 2000. ISBN 84-7738-641-2.
# Fantasia (Magrib)

Una fantasia és un espectacle eqüestre tradicional on se simula un assalt militar, que principalment es fa al Magrib, on també es coneixen com a «jocs de la pólvora» o «jocs dels cavalls».
És una pràctica molt antiga, que acostuma a prendre la forma d'esdeveniments eqüestres durant els quals els cavallers, armats amb fusells de pólvora negra i muntant cavalls molt ornamentats, simulen una càrrega de cavallaria que avança per un camí a la mateixa velocitat, i finalment disparen al cel. Segons la regió on es fa, pot fer-se amb dromedaris o a peu.
L'espectacle és d'origen amazic i es remunta al segle xiii, inicialment a Líbia. A finals del segle xviii, es coneix formalment gràcies a testimonis de viatgers al Magrib, i pren el nom de fantasia, a partir de 1832, gràcies a Eugène Delacroix i les seves pintures. Es convertirà en un dels temps destacats dels pintors orientalistes més il·lustres, com Eugène Fromentin o Marià Fortuny.
La fantasia acompanya les celebracions més importants (casaments, naixements, festes religioses, etc.), fins i tot si l'aspecte turístic preval en l'actualitat

## Referències

* ↑ Michael Peyron «Fantasia» (en francès). Encyclopédie berbère. Édisud [Aix-en-Provence], 18, 1997, pàg. 2721-2727.
# Fauna invertebrada de les Illes Balears

Els invertebrats són nombrosos a les Illes Balears i apareixen tant en medis aquàtics com terrestres. El nombre exacte d'invertebrats a les Illes Balears no es coneix. Cal dir que constantment apareixen noves espècies, sobretot d'aquells que encara són poc estudiats. Els invertebrats, són animals amb no gaire capacitat de dispersió, per això el seu aïllament per la insularitat ha afavorit el sorgiment d'endemismes.
Alguns exemples dels invertebrats poden ser:
* Invertebrats terrestres.
** Papallona rei (insecte).
** Banyarriquer (insecte).
** Somereta del Bon Jesús (crustaci).
** Caragol Bover (mol·lusc).
* Invertebrats marins.
** Pada (mol·lusc).
** Estrella vermella (equinoderm).
** Cranc de roca (crustaci).
** Grumer (cnidari).

## Invertebrats endèmics

Un dels llocs de les Illes Balears on s'han trobat més endemismes són a les coves, ja que són medis aïllats. Es pot destacar el cas de l'escarabat Trechopsis ferreresi en coves de la Serra de Tramuntana. A la serra Tramuntana hi habita el caragol de serp (Iberellus balearicus) i l'escarabat de sang o monja (Timarcha balearica). A les zones costaneres hi ha la fura, que és un escarabat, (Pimelia criba). La fura és endèmica de Mallorca. A Menorca, trobam d'escarabat Brachycerus barbarus. A zones agràries i jardins es troba la papallona llimonera Gonepteryx cleopatra balearica, més propensa durant les estacions de primavera i estiu.

## Referències

* ↑ Ciències de la naturalesa 1 ESO. Projecte la casa del Saber. Santillana.
# Ferrocarril Selgua-Barbastre

El ferrocarril Selgua-Barbastre, anomenat popularment la burreta, fou una línia ferroviària que connectava la ciutat de Barbastre amb la xarxa ferroviària general espanyola a l'estació de Selgua de la línia Saragossa-Barcelona. En l'actualitat funcionen en ample ibèric dos quilòmetres del traçat per donar servei a una fàbrica de formigó.

## Història

Durant la primera meitat del segle xix, Barbastre tenia deficients comunicacions amb Osca i Lleida. L'any 1861, l'ajuntament va intentar millorar la comunicació amb un sistema tramviari, i després d'una construcció complicada, la Companyia dels Camins de Ferro del Nord d'Espanya l'inaugurà l'any 1880. Després de gairebé un segle de servei, l'any 1969 van suprimir-se els serveis de viatgers. El tràfic mercant va persistir uns anys més, fins que la línia va tancar definitivament a causa del Contracte Programa de 1984, en el qual RENFE va cessar l'explotació de les línies amb una baixa rendibilitat.

## Traçat

La línia naixia prop de Selgua, barri de la localitat de Montsó, i s'encaminava cap al nord seguint la ruta més directa cap a Barbastre. L'estació de Selgua servia de connexió amb la xarxa general de la Companyia dels Camins de Ferro del Nord d'Espanya, que comunicava amb Saragossa i Barcelona. Actualment, els dos primers quilòmetres de la línia segueixen en actiu, donant servei a una indústria propera.
La primera parada se situava en el municipi de Castejón del Puente. La via només interrompia el seu traçat rectilini per vorejar en una àmplia corba el turó de la Paúl, fet que va permetre un augment del cost de construcció de la línia. Després d'aquesta corba, recuperava la seva trajectòria recta en direcció nord-oest cap al seu destí. La principal obra de fàbrica era un pont que permetia l'encreuament amb la carretera Castejón-Barbastre abans d'arribar a aquesta última ciutat.
La via acabava al barri de l'estació de Barbastre. Anteriorment, la zona disposava d'una grua per a la càrrega i descàrrega de mercaderies, especialment de maquinària per a les indústries i centrals hidroelèctriques de la zona.

## Referències

* ↑ «El ferrocarril de Selgua a Barbastro». [Consulta: 20 novembre 2020].
* ↑ «Spanish Railway » Blog Archive » Ferrocarril de Selgua á Barbastro», 21-07-2015. Arxivat de l'original el 2015-07-21. [Consulta: 20 novembre 2020].
* 1 2 Turmo, Daniel Vallés. «Caminos de Barbastro: Vía de tren de Barbastro a Selgua», 04-12-2013. [Consulta: 20 novembre 2020].
# Falah Mustafa Bakir

Falah Mustafa Bakir (Arbela, 1964) és un polític del Kurdistan Iraquià. És el cap del Departament de Relacions Exteriors del Govern Regional del Kurdistan des de 2006.sorani: فەلاح مستەفا

## Biografia

Falah Mustafa Bakir va néixer a Arbela el 1964. Es va llicenciar en Lletres i Literatura Anglesa per la Universitat de Mossul (Iraq) el 1986. Es va llicenciar en ciències del desenvolupament per la Universitat de Bath (Anglaterra) el 1995. Parla fluidament el kurd, l'anglès i l'àrab.

### Primers càrrecs

Originalment, va ser responsable de relacions públiques del Partit Democràtic del Kurdistan (1996-1999) i viceministre d'Agricultura i Irrigació del Govern Regional (1999-2002). Posteriorment, va ser assessor sènior del primer ministre Nechervan Idris Barzani (2002-2004). Va ser coordinador kurd per a l'Autoritat Provisional de la Coalició l'any 2003 i va ser negociador pel Contingent Coreà de Forces Multinacionals, estacionades a Arbela el 2004. El mateix any també va ser nomenat ministre d'Estat del Kurdistan.

### Ministre d'Afers Exteriors

El 2006 va crear el Departament de Relacions Exteriors del Kurdistan, i des de llavors va exercir de ministre d'Afers Exteriors després d'assumir el càrrec el setembre del mateix any. El setembre de 2016 va continuar com a ministre de relacions exteriors del Govern Regional del Kurdistan. Aquest mes va afirma: "si arribem a un acord amb Bagdad (sobre la condició d'estat), potser no sigui necessari un referèndum". L'octubre de 2016 va declarar públicament que els peixmerga patien baixes per falta de suport aeri. És professor convidat a la Universitat de Salahaddin d'Arbela.

## Referències

* ↑ «Minister Falah Mustafa Bakir, Head of the Department of Foreign Relations Arxivat 2016-12-20 a Wayback Machine.». [Consulta: 7 desembre 2016].
* ↑ «Kurdistan Regional Government: Minister Falah Mustafa Bakir - Head of the Department of Foreign Relations». Arxivat de l'original el 2013-10-18. [Consulta: 1r juliol 2017].
* ↑ «Department of Foreign Relations: Minister Falah Mustafa Bakir, Head of the Department of Foreign Relations». Arxivat de l'original el 2014-12-13. [Consulta: 1r juliol 2017].
* ↑ VIP Lunch in honour of Minister Falah Mustafa Bakir Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., Middle East Association, October 16, 2013
* ↑ Kurdish foreign minister: ‘We are suffering from lack of sovereignty’, 17 setembre 2016.
* ↑ KRG FM: Peshmerga have not received the air support that was expected, 17 setembre 2016.

## Enllaços externs

* Perfil al web del govern Arxivat 2016-12-20 a Wayback Machine. (anglès)
# Falakro

Falakro Oros (grec: Φαλακρό όρος, anglès: "Bald mountain"; búlgar: Боздаг, Bozdag; turc: Bozdağ) és una muntanya situada a la unitat perifèrica de Drama, a Macedònia (Grècia). El seu punt més alt, Profitis Ilias, es troba a 2.232 metres per sobre el nivell del mar. S'hi troba ubicada una estació d'esquí.
Una part molt petita de la regió baixa al nord de Falakro s'estén al territori de Bulgària, al sud del poble de Beslen, a la província de Blagoevgrad. El punt més alt que forma part de Bulgària és el pic Chiplakbair (1090 metres d'alçada) a la frontera entre els dos països.

## Galeria

* Pic Agios Pavlos de Falakro
* View from the road to the top of Falakro
* Lifts in ski resort on Mount Falakro near Drama. Apart the ski track, the lifts end at a cafe-bar which is at 2111m altitude

## Referències

* ↑ Oreivatein.com Arxivat 2013-10-16 at Archive.is
* ↑ Цветанов, Момчил. Българските планини (en bulgarian). Домино, 2014, p. 36. ISBN 9789546512499.

## Enllaços externs

* Greek Mountain Flora Arxivat 2016-07-21 a Wayback Machine.
* Snow Forecast - Falakro Oros
# Filicidi

El filicidi és la mort causada per una mare o un pare a un fill propi.
El filicidi als Estats Units va ser analitzat extensament amb dades entre el 1976 i 2007. L'estudi trobà que: cada any ocorrien uns 500 filicidis a l'any; el 72% dels fills assassinats tenien sis o menys anys, un terç tenien menys d'un any, més del 13% eren fills assassinats ja adults; el 58,3% dels assassins eren homes (sent el 41,7% dones, les quals solien ser més joves que els assassins homes); els filicidis eren el 15% dels assassinats totals; les persones afroamericanes eren les principals assassines i els padrastres i madrastres no presentaven un risc major de ser assassins que els pares genètics.

## Causes d'esdevenir filicida

Timothy Mariano presenta tres teories: malalties mentals dels assassins, alts nivells de testosterona i la consideració dels descendents com a no-desitjats.
Phillip J. Resnick, un psiquiatra forense pioner en l'estudi del filicidi, considera cinc motivacions:
* Altruisme: la mort és provocada perquè es considera que és el millor per al fill. Pot donar-se en casos que l'assassinat precedeix el suïcidi de l'assassí perquè així no se l'abandona davant el món cruel.
* Psicosi aguda: l'assassí té idees no compatibles amb la realitat. Un exemple és la creença que el fill pateix una possessió demoníaca
* Fills no desitjats: els fills són percebuts com un obstacle.
* Accidental: la mort és provocada accidentalment pel maltractament físic al qual sotmet al fill.
* Venjança conjugal: el filicidi és un esforç per a venjar-se de la seua parella. La venjança conjugal no és la motivació més freqüent.

## Referències

* ↑ «filicidi». Cercaterm. Termcat. [Consulta: 23 setembre 2019].
* ↑ Mariano, Timothy Y.; (Oliver) Chan, Heng Choon; Myers, Wade C. «Toward a more holistic understanding of filicide: A multidisciplinary analysis of 32 years of U.S. arrest data». Forensic Science International, 236, 01-03-2014, pàg. 46–53. DOI: 10.1016/j.forsciint.2013.12.019.
* ↑ Criss, Doug «Padres que matan a sus hijos: es mucho más frecuente de lo que crees». CNN, 07-07-2017 [Consulta: 23 setembre 2019].
* ↑ «Spousal revenge rare motive for killing kids, experts say». CTV News, 16-11-2010 [Consulta: 23 setembre 2019].
# Fiódorovskaia (Krasnodar)

Fiódorovskaia (en rus Фёдоровская) és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. És a la riba esquerra del riu Kuban, a 34 km al nord-est d'Abinsk i a 44 km a l'oest de Krasnodar. Pertanyen a aquesta stanitsa els khútors de Vassilievski, Iekaterínovski, Kossóvitxi, Pokrovski i Sverdlovski.