OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Línia evolutiva de Magnemite

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Magnemite, Magneton i Magnezone.

## Magnemite

Magnemite és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus elèctric i acer i evoluciona en Magneton. En el joc Pokémon Go es necessiten 50 caramels de Magnemite per evolucionar-lo.

## Magneton

Magneton és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus elèctric i acer i evoluciona de Magnemite. Evoluciona en Magnezone.

## Magnezone

Magnezone és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus elèctric i acer i evoluciona de Magneton.

## Referències

* 1 2 3 4 «Magnemite» (en anglès). Bulbapedia. [Consulta: 28 juliol 2013].
* 1 2 3 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Magnemite a Bulbapedia (anglès)
* Magneton a Bulbapedia (anglès)
* Magnezone a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Brachirus muelleri

Brachirus muelleri és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba des de les costes de Sri Lanka fins a Samoa, Tonga, les Filipines i nord d'Austràlia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Sant Agustí de Dossorons

Sant Agustí de Dossorons és una antiga ermita del terme comunal de Codalet, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Les seves restes són situades a prop al nord de l'ermita de Sant Joan de Dossorons, al Pla de Cirac. L'any 1976 encara fou fotografiada sencera per Josep M. Gavín, però en el moment actual només en queden alguns vestigis.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «42 - Codalet». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 37. Sant Agustí de Dossorons». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Codalet». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Sant Agustí de Dossorons en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Gavín, 1978.
# Saraba hakobune

Saraba hakobune (japonès: さらば箱舟, Adéu a l'arca) és una pel·lícula de misteri japonesa de 1984 dirigit per Shūji Terayama, basat lliurement en la novel·la Cent anys de solitud.Va participar al 38è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Sinopsi

Els cosins Su-e (Mayumi Ogawa) i Sutekichi (Tsutomu Yamazaki) volen viure junts com a parella, però el seu pare els prohibeix tenir contacte sexual ,ja que a la seva vila creuen que els fills de cosins neixen amb greus deformitats. Com a solució decideixen escapar a la ciutat, on poden viure com a parella, Un temps després decideixen tornar a la seva vila d'origen, però aleshores han d'enfrontar-se a les conseqüències de la seva acció.

## Repartiment

* Tsutomu Yamazaki - Sutekichi Tokito
* Mayumi Ogawa - Sue Tokito
* Yoshio Harada - Daisaki Tokito
* Yôko Takahashi - Temari
* Eisei Amamoto - Key maker
* Renji Ishibashi - Yonetaro Tokito
* Hosei Komatsu
* Seiji Miyaguchi - Old man
* Keiko Niitaka - Tsubana
* Hitomi Takahashi - Chigusa
* Takeshi Wakamatsu - Dai

## Premis

* XVIII Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges 1985 : premi a la millor direcció per Shūji Terayama i a la millor fotografia per Tatsuo Suzuki
* Premis de l'Acadèmia Japonesa 1985 : premi al millor actor per Tsutomu Yamazaki
* Premis Blue Ribbon 1985 : premi al millor actor Tsutomu Yamazaki
* Premi Kinema Junpō 1985 : premi al millor actor per Tsutomu Yamazaki
* Premis de Cinema Mainichi 1985 : premi al millor actor per Tsutomu Yamazaki

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en japanese). kotobank. [Consulta: 26 gener 2021].
* ↑ «Farewell to the Ark» (en anglès). [Consulta: 12 gener 2022].
* ↑ Terayama, Shûji. «Saraba hakobune», 08-09-1984. [Consulta: 12 gener 2022].
* ↑ «Festival de Cannes: Farewell to the Ark». festival-cannes.com. Arxivat de l'original el 2 octubre 2012. [Consulta: 28 juny 2009].
* ↑ Una producción japonesa acapara los premios del certamen, ABC, 13 d'octubre de 1985
* ↑ «8e cérémonie des Japan Academy Prize - (1985年)». [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ «１９８４年 第２７回 ブルーリボン賞» (en japonès). www.allcinema.net. [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ Stuart Galbraith. Japanese Filmography : A Complete Reference to 209 Filmmakers and the Over 1250 Films Released in the United States, 1900 Through 1994 (en anglès). Mcfarland, 1996, p. 478. ISBN 9-780786-400324.
* ↑ «39e cérémonie des prix du film Mainichi - (1984年)». mainichi.jp. [Consulta: 14 juny 2020].
# Yediot Aharonot

Yediot Aharonot (en hebreu: ידיעות אחרונות) (en català: Últimes Notícies) és un diari en hebreu i el de més circulació d'Israel. La mateixa empresa és propietària del web més popular d'Israel, Ynet, que també té versions en àrab, anglès i castellà.
Va ser fundat el 1939 per Nachum Komarov i poc després fou comprat per Yehuda Moses, el fill del qual, Noah Moses, fou el seu primer director.
El 1948, degut a desacords amb alguns dels empleats, una part d'ells liderada per l'editor Azriel Carlebach va marxar i van començar un altre periòdic, Maariv. Herzl Rosenblum va reemplaçar Carlebach. Al present (2005), el diari és dirigit per Arnon Moses, fill de Noah Moses, i el seu editor en cap és Moshe Vardi, fill de Herzl Rosenblum.
Yediot Aharonot dona espai a les seves planes a un ample ventall d'opinions tant de comentaristes de dreta com d'esquerres.
El diari és propietat del Yedioth Ahronoth Group, que també controla diversos altres mitjans de comunicació a Israel, incloent-hi canals de televisió, diverses publicacions locals en hebreu, rus i àrab, el diari en rus Vesti, revistes, i altres companyies no relacionades amb la comunicació. Arran d'això, el 1996 i un altre cop el 1999 el govern israelià va declarar el periòdic un monopoli.

## Enllaços externs

* Ynet arabic (àrab)
* Ynet english (anglès)
* Ynet hebrew (hebreu)
* https://www.ynetespanol.com/ (castellà)
# Family Circle Cup 2009

El Torneig de Charleston 2009, també conegut com a Family Circle Cup 2009, és un esdeveniment de tennis femení sobre terra batuda que pertany als Premier tournaments de la WTA. La 37a edició del torneig i es va celebrar entre el 13 i el 19 d'abril de 2009 al Family Circle Tennis Center de Charleston, Carolina del Sud, Estats Units.

## Quadre individual femení

| Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1/WC | I. Deméntieva | 6 | 6 | |
| | V. Lepchenko | 1 | 1 | | 1/WC | I. Deméntieva | 6 | 1 | |
| | A. Rodiónova | 7 | 2 | 3 | 7 | D. Cibulkova | 4 | 0 | r |
| 7 | D. Cibulkova | 6⁶ | 6 | 6 | | | | | | 1/WC | I. Deméntieva | 4 | 7 | 5 |
| 3 | V. Zvonariova | 1 | r | | | | | | | 5 | C. Wozniacki | 6 | 5 | 7 |
| 13 | V. Razzano | 1 | | | 13 | V. Razzano | 2 | 0 | | | | | | |
| 10 | S. Peng | 3 | 4 | | 5 | C. Wozniacki | 6 | 6 | | | | | | |
| 5 | C. Wozniacki | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | 5 | C. Wozniacki | 2 | 4 |
| 6 | M. Bartoli | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | 16 | S. Lisicki | 6 | 6 |
| Q | M. Oudin | 4 | 1 | | 6 | M. Bartoli | 6 | 6 | | | | | | |
| | M. Czink | 3 | 6 | 7 | | M. Czink | 4 | 1 | | | | | | |
| 4 | N. Petrova | 6 | 4 | 5 | | | | | | 6 | M. Bartoli | 3 | 1 | |
| | I. Vesninà | 7 | 7 | | | | | | | 16 | S. Lisicki | 6 | 6 | |
| | V. Kutuzova | 6$^4$ | 5 | | | I. Vesninà | 4 | 0 | | | | | | |
| 16 | S. Lisicki | 6 | 7 | | 16 | S. Lisicki | 6 | 6 | |
| 2 | V. Williams | 4 | 6⁵ | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-09-22 a Wayback Machine.
Charleston :
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
Sony Ericsson WTA Tour 2009
< 2008
2010 > :
WTA Tour Championships, Doha  · WTA Tournament of Champions, Bali :
# Mandiá

Santa Uxía de Mandiá és una parròquia del municipi gallec de Ferrol, a la província de la Corunya. Es troba al nord del terme municipal. Entre el seu patrimoni destaca l'església parroquial. A l'escola d'aquesta parròquia va estar destinada entre 1918 i 1928 la mestra i inventora Ángela Ruiz Robles.
L'any 2015 tenia una població de 655 habitants agrupats en 8 entitats de població: Bustelo, Chá, O Confurco, A Espiñeira, Fontela, Rilo, Taboada i Vilela.

## Referències

* ↑ Instituto Galego de Estatística
# Cal Cepillot

Cal Cepillot és una obra de Gaià (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia orientada al sud- oest. Tipus I de la classificació de J. Danés. Edifici de dues plantes amb construccions annexes sense interès arquitectònic. Porta d'arc de mig punt adovellada. Material de construcció= pedra i tàpia.

## Història

No es tenen notícies històriques, encara que l'edifici fou construït probablement a finals de segle xviii.

## Referències

* 1 2 «Cal Cepillot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
# Sant Mateu de Fumanya

Sant Mateu de Fumanya és una església romànica que hi ha al nucli de Fumanya, al terme municipal de Fígols, al Berguedà. Ha estat inventariada com a patrimoni immoble al mapa de patrimoni de la Generalitat de Catalunya.

## Situació geogràfica

L'església de Sant Mateu de Fumanya està isolada en un pla a 1.450 metres d'altitud, al peu de les Roques de Fumanya.

## Descripció i característiques

Sant Mateu de Fumanya és una petita capella d'una sola nau amb una coberta força deteriorada de pedra amb morter coronada per un absis a llevant amb volta de quart d'esfera de gairebé la mateixa amplada de la nau. A l'edat moderna s'hi obriren dues capelles a banda i banda de la nau a manera de transsepte. El mur interior de l'absis va ser rebaixat per encabir-hi un retaule barroc modificant la finestra de doble esqueixada a esqueixada simple. L'accés es troba al mur de migjorn per una porta de factura moderna. El parament és de pedres irregulars sense treballar, disposades en fileres i unides amb morter i sense cap mena de decoració. Trobem un campanar d'espadanya amb dues obertures al mur de ponent i algun senyal d'alguna obertura, avui tapiada. La coberta és a dues aigües de teula àrab.
El lloc de Fumanya tenia una certa importància a l'edat mitjana; juntament amb Peguera reunia trenta-tres focs el 1370; actualment Fumanya està totalment abandonat i l'església és una sufragània de Santa Cecília de Fígols.

## Referències

* 1 2 3 «Església de Sant Mateu de Fumanya». Fitxes de patrimoni. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 setembre 2015].
* ↑ «Sant Mateu de Fumanya». Romànic obert. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2016-03-14. [Consulta: 14 març 2016].
* ↑ Vigué Contributors Jordi Vigué, Albert Bastardes, Jordi. «Sant Mateu de Fumanya». A: El Berguedà. Volum 1 de Monuments de la Catalunya romànica. Artestudi, 1978, p. 156. ISBN 9788485180110.
# San Pedro de la Paz

San Pedro de la Paz és una ciutat de Xile a la regió del Bío-Bío. La comuna té una superfície de 112,5 km², i tenia 80.447 habitants segons el cens de 2002. Va ser fundada el 29 de desembre de 1995.

## Imatges

* Llac de San Pedro

## Referències

* ↑ Dades del cens de Xile de 2002 (castellà)

## Enllaços externs

* Web de l'Ajuntament de la ciutat de San Pedro de la Paz (castellà)
# Can Brunet (Castellbell i el Vilar)

Can Brunet és una obra de Castellbell i el Vilar (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una masia situada en una zona coneguda com els camps del Ferran. És un conjunt d'edificis, fruit de diferents reformes i èpoques, del que destaca la porxada de doble alçada.

## Història

Masia documentada a partir de l'any 1324.

## Referències

* 1 2 «Can Brunet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
# Family Circle Cup 2014

El Torneig de Charleston 2014, també conegut com a Family Circle Cup 2014, és un esdeveniment de tennis femení sobre terra batuda que pertany als Premier Tournaments de la WTA. La 42a edició del torneig i es va celebrar entre el 29 de març i el 6 d'abril de 2014 al Family Circle Tennis Center de Charleston, Carolina del Sud, Estats Units.
La valenciana Anabel Medina Garrigues va guanyar el segon títol de dobles de l'any amb Xvédova.

## Quadre individual femení

| 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| | J. Čepelová | 7 | 3 | 6 |
| 13 | I. Vesninà | 6$^4$ | 6 | 3 | | J. Čepelová | 6 | 6 | |
| 12 | D. Hantuchová | 6 | 6 | | 12 | D. Hantuchová | 2 | 1 | |
| | T. Pereira | 2 | 3 | | | | | | | | J. Čepelová | 6 | 5 | 7 |
| 3 | S. Errani | 7 | 7 | | | | | | | Q | B. Bencic | 4 | 7 | 6$^7$ |
| | S. Peng | 6⁶ | 6⁵ | | 3 | S. Errani | 6 | 2 | 1 | | | | | |
| Q | B. Bencic | 6$^4$ | 6 | 6 | Q | B. Bencic | 4 | 6 | 6 | | | | | |
| | E. Svitolina | 7 | 4 | 1 | | | | | | | | | | | | J. Čepelová | 5 | 2 |
| 7 | S. Stosur | 6 | 4 | 4 | | | | | | | | | | | 14 | A. Petkovic | 7 | 6 |
| 9 | L. Šafářová | 3 | 6 | 6 | 9 | L. Šafářová | 3 | 6 | 1 | | | | | |
| 14 | A. Petkovic | 6 | 6 | | 14 | A. Petkovic | 6 | 1 | 6 | | | | | |
| 4 | S. Lisicki | 1 | 0 | | | | | | | 14 | A. Petkovic | 1 | 6 | 7 |
| 6 | E. Bouchard | 7 | 2 | 6 | | | | | | 6 | E. Bouchard | 6 | 3 | 5 |
| 11 | V. Williams | 6⁶ | 6 | 4 | 6 | E. Bouchard | 6 | 4 | 6 | | | | | |
| | A. Tomljanović | 5 | 1 | | 2 | J. Janković | 3 | 6 | 3 |
| 2 | J. Janković | 7 | 6 | | | | | | |

## Quadre dobles femenins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final |
| | Marina Erakovic Arantxa Parra Santonja | 2 | 1 | |
| | A. Medina Garrigues Iaroslava Xvédova | 6 | 6 | | | A. Medina Garrigues Iaroslava Xvédova | 7 | 6⁵ | [10] |
| 3 | Raquel Kops-Jones Abigail Spears | 6 | 1 | [16] | 3 | Raquel Kops-Jones Abigail Spears | 5 | 7 | [8] |
| WC | Jelena Janković Andrea Petkovic | 4 | 6 | [14] | | | | | | A. Medina Garrigues Iaroslava Xvédova | 7 | 6 |
| | Al·la Kudriàvtseva Anastassia Rodiónova | 6 | 6 | | | | | | | Chan Hao-ching Chan Yung-jan | 6$^4$ | 2 |
| 4 | Julia Görges Anna-Lena Grönefeld | 1 | 4 | | | Al·la Kudriàvtseva Anastassia Rodiónova | 2 | 1 | r |
| WC | Sorana Cîrstea Maria Kirilenko | 3 | 6 | [8] | | Chan Hao-ching Chan Yung-jan | 6 | 3 | |
| | Chan Hao-ching Chan Yung-jan | 6 | 4 | [10] | | | | | |

## Enllaços externs

* Quadre individual femení PDF
* Quadre dobles femenins PDF
Charleston :
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
WTA Tour 2014
< 2013
2015 > :
WTA Finals, Singapur  · WTA Tournament of Champions, Sofia :
# Villanueva de los Infantes (Ciudad Real)

Villanueva de los Infantes és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. És propera a Valdepeñas, Manzanares, Tomelloso i Almagro.

## Història

A partir de la colònia romana Anticuaria Augusta, el llibert Marc Ulpi Gresari va aixecar la població de Jamila (on avui dia s'aixeca el santuari de la Verge de l'Antiga). En 1350 el rei Pere I de Castella ordena que Jamila es traslladi al costat d'una població anomenada Peñaflor a La Moralidad per raons de salubritat. És llogaret depenent de Montiel fins que es converteix en vila independent el 10 de febrer de 1421 gràcies al mestre de Santiago i infant d'Aragó, Don Enrique. En agraïment a do Enrique i als seus germans don Alonso, don Joan i don Pedro, La Moralitat va passar a denominar-se Villanueva de los Infantes per mandat del Mestre Alonso de Cárdenas en 1480.
En 1573, Felip II ordena el trasllat del Vicariat de Montiel a Villanueva de los Infantes, on va romandre fins a la seva extinció en 1875. Al voltant de Villanueva de los Infantes trobem restes prehistòriques de poblacions de l'Edat del Coure i inicis de l'edat de bronze de gran valor a la Meseta Sud, com El Castellón, el Turó dels Conejos o el Rierol del Toril, amb cronologies entre el 2500-1200 aC aproximadament. Destaquen ceràmiques campaniformes, Ciempozuelos, puntillades, etc., indústria òssia i elements de prestigi com ambre o ivori. Tot això i la seva ubicació en la vall del riu Jabalón -sobre les vies naturals est-oest i nord-sud- sembla indicar l'existència d'importants relacions amb altres regions peninsulars.
Igualment, el període ibèric -oretà, segles V-I aC- i la posterior presència romana en la vall del riu Jabalón confirmen la fertilitat de l'hàbitat, com menys fins al segle v d. de C. En aquest sentit, un dels edificis claus serà l'Edifici Columnado de Jamila del que es coneixen, almenys, dos grans fases constructives. La més moderna correspon a la Repoblació medieval (segles xiii-xiv), però materials i estructures poden remuntar els orígens del lloc a època iberoromana. En igual cas es troba el "pont de Triviño", una estructura pontuària de més de 100 metres, 6 arcs i gairebé 5 metres de calçada els orígens dels quals són romans. Posteriorment, en 1786 va sofrir una gran reconstrucció de la qual el que avui es veu és el seu major exponent. Aquesta vila va seguir creixent i va ser proclamada capital del Campo de Montiel per Felip II en 1573. Figures com sant Tomás de Villanueva, l'humanista Jiménez Patón, l'artista Francisco Cano o grans icones culturals com Francisco de Quevedo, Cervantes i Lope de Vega van convertir la vila en un important focus cultural i espiritual.
Tingué un rellevant paper estratègic i militar durant la guerra del Francès. El 1895 la reina regent Maria Cristina li va concedir el títol de ciutat i el 1974, va ser declarada Conjunt Històric-Artístic.

## Personatges il·lustres

* Tomás de Villanueva, sant (1488-1555)
* Francisco de Quevedo, escriptor, que morí a la localitat (1580 - 1645)
* Antonio García Bellido, arqueòleg (1903 - 1972)

## Enllaços externs

* Villanueva de los Infantes - Lloc web oficial
# Mandjoura

La sotsprefectura de Mandjoura és una sotsprefectura de la regió de Bahr el Gazel, al Txad. L'any 2009 tenia 20.150 habitants, dels quals el 72,23% eren nòmades.

## Referències

* ↑ «List of governorates, prefectures, and sub-prefectures of Chad, and associated codes» (PDF) (en francès), 01-04-2008. Arxivat de l'original el 4 març 2011. [Consulta: 5 juny 2018].
* ↑ «Social Statistics». Open Data for Africa. Arxivat de l'original el 6 d’abril 2020. [Consulta: 5 juny 2018].
# Buckley (Illinois)

Buckley és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 593 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Buckley tenia 593 habitants, 261 habitatges, i 171 famílies. La densitat de població era de 673,4 habitants/km².
Dels 261 habitatges en un 28,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,6% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 34,1% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 18% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 18% de 45 a 60 i un 24,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.781 $ i la renda mediana per família de 48.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.458 $ mentre que les dones 21.719 $. La renda per capita de la població era de 21.251 $. Aproximadament el 5,4% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Buckley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Buckley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sant Mateu d'Albarca

Sant Mateu d'Albarca o Sant Mateu d'Aubarca és un poble del municipi de Sant Antoni de Portmany, a Eivissa. Té 377 habitants (2009).
Ubicat a 13 quilòmetres al nord-est del centre municipal, al costat de la Cala Aubarca. El nucli urbà data de finals del segle xviii, quan es construeix l'església parroquial de Sant Mateu en la vénda d'Aubarca (1785-1796), al voltant de la qual es van alçar els habitatges.
A nord-est de Sant Mateu està situada la serra des Puig, que assoleix els 241 metres sobre el nivell de la mar.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Sant Mateu d'Albarca
* ↑ «Sant Mateu d'Albarca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Puig, serra des

## Enllaços externs

* Informació de l'església de Sant Mateu
# San Pedro del Romeral

San Pedro del Romeral és un municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria. Es troba en la comarca de Pas i limita al nord i est amb Vega de Pas, a l'oest amb Luena i al sud amb la província de Burgos.

## Localitats

* Alar, 97 habitants en 2006 (INE).
* Aldano, 23 hab.
* Bustaleguín, 37 hab.
* Bustiyerro-El Rosario, 52 hab.
* Hornedillo, 17 hab.
* La Peredilla, 24 hab.
* San Pedro del Romeral (Capital), 160 hab.
* La Sota, 83 hab.
* Vegaloscorrales, 48 hab.
* Vegalosvados, 20 hab.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2007 |
| 1.078 | 1.132 | 1.223 | 1.202 | 1.265 | 1.195 | 1.165 | 1.011 | 1.015 | 957 | 645 | 565 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 23 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PRC | 292 | 60,33% | 4 |
| PP | 191 | 39,46% | 3 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PRC | 368 | 79,65% | 6 |
| PP | 90 | 19,48% | 1 |