OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chitimacha (llengua)

El chitimacha és una llengua indígena americana parlada pels chitimacha, una ètnia originària de Louisiana (Estats Units). La llengua es va extingir en la dècada de 1940 quan la seva última parlant, Delphin Duchloux va morir. Des del punt de vista filogenètic es classifica com una llengua aïllada, ja que no ha pogut ser relacionat amb cap altra llengua de la regió.
Encara que el chitimacha ja no és una llengua viva, està extensament documentada gràcies al treball de lingüistes com Morris Swadesh i John Reed Swanton que van treballar amb els chitimacha a principis de segle xx, encara que gran part del material roman inèdit. Swadesh va escriure una gramàtica completa i un diccionari i va compilar nombrosos textos dels dos últims parlants, encara que cap d'aquests treballs ha estat publicat.
Actualment existeixen esforços de revitalització que tracten d'ensenyar la llengua chitimacha a una nova generació de chitimacha.

## Comparació lèxica

La següent tabla mostra els numerals en algunes llengües indígenes nord-americanes:
    GLOSA Atakapa Occidental Atakapa Oriental Natchez Chitimacha '1'tanuʔkhannikwītã(h)unku '2'tsīkhapalštāwiti(h)upa '3'lātnētikahitie '4'himatoʔltetskinawītime(če)čant '5'nītišpītihussa '6'lāt tsīklāhanaʔoχhatẽka '7'paχ(e)paighuanʔkwamīčeta '8'himatoʔl tsīkapkatūpiškweta '9'wōš išōlan / tegghuiauwitipkatūpiškwičeta '10'wōš / heissignōkōheihetie

## Referències

* ↑ «Sociologic Notes on Obsolescent Languages». JSTOR: International Journal of American Linguistics, Vol. 14, No. 4 (Oct., 1948), pp. 226-235 [Consulta: 26 gener 2010].
* ↑ Swadesh, M. «The phonetics of Chitimacha». Language, 10, 4, 1934.
* ↑ «Rosetta Stone releases Chitimacha language — Baton Rouge, LA». 2theadvocate.com. Arxivat de l'original el 2010-03-05. [Consulta: 28 juliol 2014].
* ↑ «YouTube - Chitimacha Language Episode - Finding Our Talk 3». youtube.com.
* ↑ Atakapa Dictionary
* ↑ Atakapan Numerals
* ↑ «Natchez numerals». Arxivat de l'original el 2010-07-04. [Consulta: 28 juliol 2014].
* ↑ Chitimacha Words
* ↑ Chitimacha Numerals

## Bibliografia

* Karl-Heinz Gursky (1969): "A Lexical Comparison of the Atakapa, Chitimacha, and Tunica Languages", International Journal of American Linguistics, Vol. 35, No. 2 (Apr., 1969), pp. 83-107.
* «Chitimacha Language and the Chitimacha Indian Tribe (Chitamacha, Chetimacha, Shetimasha)». [Consulta: 26 agost 2012].
* John Reed Swanton. A structural and lexical comparison of the Tunica, Chitimacha, and Atakapa languages. Govt. Printing Office, 1919 [Consulta: 25 agost 2012].
* Thomas Noxon Toomey. Relationships of the Chitimachan Linguistic Family. Hervas Laboratories, 1914 [Consulta: 25 agost 2012].

## Enllaços externs

* OLAC resources in and about the Chitimacha language
* Ethnologue report on Chitimacha
# Cladobranquis

Els cladobranquis (Cladobranchia) són subordre de gastròpodes marins de l'ordre dels nudibranquis.

## Taxonomia

Els subordre Cladobranchia inclou set superfamílies:
* Superfamília Aeolidioidea Gray, 1827
* Superfamília Arminoidea Iredale & O'Donoghue, 1923 (1841)
* Superfamília Dendronotoidea Allman, 1845
* Superfamília Doridoxoidea Bergh, 1899
* Superfamília Fionoidea Gray, 1857
* Superfamília Proctonotoidea Gray, 1853
* Superfamília Tritonioidea Lamarck, 1809

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Cladobranchia». [Consulta: 31 juliol 2021].
# Ciutat 6 d'Octubre

La Ciutat del 6 d'Octubre (àrab: مدينة السادس من أكتوبر, Madīna as-Sādis min Uktūbar, col·loquialment coneguda com a ستة أكتوبر, Setta Uktober) és una ciutat d'Egipte, a la governació de Guiza. Aquesta ciutat disposa d'un aeroport i d'un parc industrial.

## Fundació

La ciutat fou creada el 1979 amb el decret presidencial 504 del president Anwar Sadat. Aquesta ciutat es troba a 17 km de distància de les grans piràmides de Guiza i a 32 km del centre del Caire. La ciutat té una superfície total de 400 km² i s'espera que arribi a una població de 3,7 milions d'habitants. La ciutat fou la capital de la Governació del 6 d'Octubre, creada l'abril de 2008, però fou suprimida el 2011 i es reincorporà a la Governació de Guiza

## Organitzacions

La ciutat és coneguda per ser la seu central de la Confederació Africana de Futbol.
# Châtel-de-Joux

Châtel-de-Joux és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 53 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Châtel-de-Joux era de 53 persones. Hi havia 26 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 7 parelles sense fills i 11 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 33 eren cases i 7 eren apartaments. Dels 23 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Châtel-de-Joux el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 36 persones, 28 eren actives i 8 eren inactives. De les 28 persones actives 24 estaven ocupades (14 homes i 10 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 8 persones inactives 5 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Châtel-de-Joux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Châtel-de-Joux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Chowchilla

Chowchilla és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2009 tenia 19.051 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chowchilla tenia 11.127 habitants, 2.562 habitatges, i 1.908 famílies. La densitat de població era de 605,1 habitants per km².
Dels 2.562 habitatges en un 40,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,3% hi vivien parelles casades, en un 13,2% dones solteres, i en un 25,5% no eren unitats familiars. En el 21,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,94 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,42.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 42,8% entre 25 i 44, un 16,2% de 45 a 60 i un 9,3% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 39,8 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 30.729 $ i la renda mitjana per família de 35.741 $. Els homes tenien una renda mitjana de 32.306 $ mentre que les dones 20.538 $. La renda per capita de la població era d'11.927 $. Entorn del 16,5% de les famílies i el 19,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chowchilla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chowchilla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Eleccions legislatives turques de 1987

Les eleccions legislatives turques de 1987 se celebraren el 29 d'octubre de 1987 per a renovar els 450 diputats de la Gran Assemblea Nacional de Turquia. El partit més votat fou el Partit de la Mare Pàtria, qui va assolir gran majoria de governar, i Turgut Özal fou nomenat primer ministre de Turquia fins que el 1989 fou escollit president de Turquia, i fou substituït per Yıldırım Akbulut.
Resultats de les eleccions a l'Assemblea de Turquia de 29 d'octubre de 1987.
| Partits | Partits | Vots | Vots | Vots | Escons | Escons |
| Partits | Partits | No. | % | +− % | No. | +− |
| | Partit de la Mare Pàtria (Anavatan Partisi) | 8.704.335 | 36,31 | -8,83 | 292 | -81 |
| | Partit Socialdemòcrata Populista (Sosyaldemokrat Halkçı Partisi) | 5.931.000 | 24,74 | -- | 99 | -- |
| | Partit de la Recta Via (Doğru Yol Partisi) | 4.587.062 | 19,14 | -- | 62 | -- |
| | Partit Democràtic d'Esquerra (Demokratik Sol Parti) | 2.044.576 | 8,53 | -- | 0 | -- |
| | Partit del Benestar (Refah Partisi) | 1.717.425 | 7,16 | -- | 0 | -- |
| | Partit Nacionalista dels Treballadors (Milliyetçi Çalışma Partisi) | 701.538 | 2,93 | | 0 | |
| | Partit Reformista de la Democràcia (Islahatçı Demokrasi Partisi) | 196.272 | 0,82 | | 0 | |
| | Independents | 89.321 | 0,37 | -0,76 | 0 | |
| Vots vàlids | Vots vàlids | 23.971.629 | 100,00 | | 450 | 0 |
| Vots nuls | Vots nuls | 99.166 | | | | |
| Vots totals | Vots totals | 24.603.541 | | | | |
| Electorat | Electorat | 26,376,926 | | | | |
| Participació | Participació | 93,3 |

## Referències

* 1 2 electionresources.org
# Seiraç

Seiraç (en francès Ceyras) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Boukhrisse

Boukhrisse (àrab بوخريص) és una comuna rural de la província de Khouribga de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.204 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# West Orange (Nova Jersey)

El municipi de West Orange (en anglès: West Orange Township) és un municipi situat al comtat d'Essex a l'estat nord-americà de Nova Jersey. L'any 2010 tenia 46.207 habitants i una densitat poblacional de 1.457,63 persones per km².

## Geografia

El municipi de West Orange està situat en les coordenades 40° 47′ 19″ N, 74° 15′ 19″ O﻿ / ﻿40.78861°N,74.25528°O﻿ / 40.78861; -74.25528 40° 47′ 19″ N, 74° 15′ 19″ O﻿ / ﻿40.78861°N,74.25528°O﻿ / 40.78861; -74.25528 / 40.78861, -74.25528.

## Celebritats

* Thomas Alva Edison va morir aquí.

## Demografia

Segons l'Oficina del Cens el 2007 els ingressos mitjans per llar en el municipi eren de $90,334 i els ingressos mitjans per família eren $106,233. Els homes tenien uns ingressos mitjans de $52,029 enfront dels $39,484 per a les dones. La renda per càpita per a la localitat era de $34,412. Al voltant del 5.6 % de la població estava per sota del llindar de pobresa.
# Vangíons

Els vangíons o vangíones (en llatí Vangiones, en grec antic Οὐαγγίονες) eren un poble germànic esmentat per Juli Cèsar. Cèsar diu que hi havia vangíons a l'exèrcit d'Ariovist al que va derrotar, però la seva expressió sembla indicar que hi havia germànics establerts a la Gàl·lia.
Plini el Vell i Tàcit també diuen que eren germànics que havien passat a la riba esquerra del Rin, on els situa Claudi Ptolemeu, que comet un error al situar els nèmetes al nord dels vangíons, ja que els tribocs estaven situats al sud dels vangíons i més al sud hi havia els nèmetes. Durant la revolta dels bataus dirigida per Civilis, Juli Tutor va reforçar als trèvers amb grups de vangíons, ceracates i tribocs
El territori dels vangíons tenia per capital Borbetomagus (Worms) i abans havia pertanyut als mediomàtrics.

## Referències

* ↑ P. C. Tàcit, 1962, p. 79.
* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre I, LI.2». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 121. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Smith, William (ed.). «Vangiones». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 1r agost 2021].

## Bibliografia

* P. C. Tàcit. Històries. Volum IV. Fundació Bernat Metge, 1962.
# Tănase Scatiu

Tănase Scatiu és una pel·lícula romanesa de 1976 dirigida per Dan Pița i protagonitzada pels actors Eliza Petrăchescu, Victor Rebengiuc i Vasile Nițulescu. Es basa en la novel·la del mateix nom escrita per Duiliu Zamfirescu. Fou projectada dins de la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1977.

## Sinopsi

Dinu Murguleț (Vasile Nițulescu) és un boiar apressat pels deutes. Obligat per les circumstàncies, aprova el matrimoni de la seva filla Tincuța (Cristina Nuțu), amb l'ancià Tănase Sotirescu dit Scatiu (Victor Rebengiuc), tot i que no pot suportar-lo, aj que el considera un groller. En poc temps, Scatiu roba la fortuna del boiar i es converteix en diputat. Però el seu matrimoni fracassa, a més, Scatiu ha d'enfrontar-se a una forta revolta dels camperols de la finca que finalment el maten.

## Repartiment

* Victor Rebengiuc - Tănase Sotirescu zis Scatiu
* Eliza Petrăchescu - Profira, mama lui Tanase
* Vasile Nițulescu - Dinu Murgulet
* Catalina Pintilie - Sasa, soția lui Matei Damian
* András Csiky - Matei Damian, verișorul Tincuței
* Dan Nuțu - Mihai Comanesteanu
* Cristina Schiopu - Tincuta, soția lui Tanase
* Rodica Tapalagă- Aglaia
* Carmen Galin - Sita, surdomuta
* Aristide Teică- sluga
* Victor Strengaru - Nae
* Corina Constantinescu - Sofia
* Ioana Ciomârtan - Diamandula, sora lui Dinu Murgulet
* Ada D'Albon Azimioara - Miss Scharp
* Costel Constantin - Marin
* Mitică Popescu - Lefter
* Ferenc Bencze - Costea
* Zoltán Vadász - ministrul
* Ovidiu Schumacher - Tanase, advocat
* Dorel Vișan - Nichitache
* Constantin Sassu - Isidor bancherul
* Boris Petrov - Tafta, vizitiu
* Adrian Georgescu - Judecător
* Cristina Hoffman - Viky
* Anca Szonyi - Mary
* Mihai Balaban
* Constantin Popa
* Jean Reder
* Cornel Revent - subprefect
* Stefan Gyarmati -
* Florin Zamfirescu
* Mircea Diaconu -
* Alexandru Mihai
* Mihai Gingulescu
* Valer Dellakeza - Florian
* Hamdi Cerchez - revizor
* Virgil Bulandra
* Ion Petrovici
* Nicolae Trandafirescu
* Cornel Ispas
* Anton Toba
* Damian Oancea
* Mircea Codreanu
* Constantin Alexandrescu
* Ileana Iordache - Elena
* Elena Gurgulescu
* Dumitru Ivan
* Dorel Stoia
* Ion Mingheras
* Ion Ciciu
* Emil Bozdogescu
* Dumitru Dimitrie
* Sever Plocon
* Dumitru Ghiuzelea -
* Aurora Sotropa
* Aftene Anton

## Producció

La pel·lícula es va rodar a la comuna de Coțofenii din Față, Dolj, situada a 20 km. de Craiova. Es va fer servir una mansió aristocràtica de 200 anys, declarada monument històric des del 2004, però abandonada. Alguns camperols locals van actuar en aquesta pel·lícula durant tres mesos, pagant-se-li cada dia 50 lei.

## Referències

* ↑ Terror comercial i crónica rumana de costumbres políticas, ABC, 13 de setembre de 1977
* ↑ Conacul unde a fost turnat filmul „Tănase Scatiu“ a fost lăsat în paragină, Adevărul, 19 iulie 2012
* ↑ Alexandra Ispas - Boierul Coțofeanu bântuie conacul lăsat în paragină Arxivat 2021-02-25 a Wayback Machine., Lupa mea.ro, 19.07.2012

## Enllaços externs

* Tănase Scatiu a YouTube
# Sens-de-Bretagne

Sens-de-Bretagne (en bretó Sen) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 1.961 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.329 | 1.409 | 1.426 | 1.374 | 1.393 | 1.515 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| -2001 | Gabriel Méhault |
| 2001-2008 | Philippe Daunay |
| 2008- | Yves Colombel |
# Venzone

Venzone (friülà Vençon eslovè Pušja Ves) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. L'any 2007 tenia 2.257 habitants. Limita amb els municipis d'Amaro, Bordano, Cavazzo Carnico, Gemona del Friuli, Lusevera, Moggio Udinese, Resia i Resiutta

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Amedeo Pascolo | Llista cívica |

## Personatges il·lustres

* Antoni Beline sacerdot friülès.
# Venust

Venust (en llatí Venustus) va ser un artista romà del segle i.
El seu nom el trobem a un famós marbre conegut per marbre d'Antium, on diu que era llibert de la família imperial en temps de Claudi. La seva professió és indicada amb les lletres SPEC que podria ser speculator o speclarius, és a dir vidrier, o fabricant d'elements de vidre per adornar les cases. Els artistes vidriers es deien speclarii, speculorum o speculariorum fabri, i tenien a Roma un col·legi corporatiu anomenat Collegium speclariorum.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1248?rgn=full+text;view=image;q1=VenustusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 1240. ]
# Sensacionalisme

El sensacionalisme és un tipus de biaix mediàtic editorial en mitjans de comunicació en el qual els esdeveniments i temes en les notícies són exagerades per augmentar el nombre d'audiència o de lectors. El sensacionalisme pot incloure informació sobre assumptes generalment insignificants i esdeveniments que no influeixen a tota la societat i presentacions esbiaixades de temes d'interès periodístic d'una manera sensacionalista, trivial o a la moda dels tabloides populars.
Algunes tàctiques inclouen ser deliberadament obtús, apel·lar a les emocions, ser controvertits, ometre intencionadament fets i informació, ser cridaneres, autocentrats i actuar per obtenir atenció. Informació trivial i esdeveniments de vegades són tergiversats i exagerats com importants o significatius, i sovint inclou històries sobre les accions d'individus i petits grups de persones, el contingut del qual és sovint insignificant i irrellevant en relació al macronivell dels esdeveniments del dia a dia, que ocorren globalment. A més, el contingut i subjecte de les matèries en general no afecten la vida de les masses o la societat, i en canvi es transmet i s'imprimeix per atraure els espectadors i lectors. Els exemples inclouen la cobertura de premsa sobre l'«escàndol» de Bill Clinton/Monica Lewinsky, l'afer Casey Anthony, el paper de Tonya Harding en l'atac de Nancy Kerrigan i el cas d'assassinat d'O. J. Simpson.
El sensacionalisme és també una forma de teatre.

## Referències

* ↑ Sensacionalisme, Entrada a la Gran Enciclopèdia Catalana
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Issue Area: Sensationalism» (en anglès). fair.org. [Consulta: 20 juliol 2011].
* ↑ «Sensationalism» (en anglès). Merriam-Webster Dictionary. [Consulta: 20 juliol 2011].
* 1 2 «Sensationalism» (en anglès). Thefreedictionary.com. [Consulta: 20 juliol 2011].
* ↑ «Issue Area: Narrow Range of Debate» (en anglès). Fairness & Accuracy In Reporting. [Consulta: 20 juliol 2011].
* ↑ «Opinión: Teatro sensacionalista» (en castellà). e-valencia.org, 31-10-2008. [Consulta: 20 juliol 2011].

## Vegeu també

* Premsa del cor
* Premsa groga
* Circ mediàtic
* Telebrossa

## Enllaços externs

* Rigor o sensacionalisme? Arxivat 2011-05-23 a Wayback Machine.
# Valèria Gaillard Francesch

Valèria Gaillard Francesch (Barcelona, 1973) és una traductora i periodista cultural catalana, llicenciada en filosofia i en literatura comparada per la Universitat de Barcelona. Màster en Periodisme per l'Institut national de l'audiovisuel (París), ha col·laborat i col·labora amb mitjans de comunicació francesos i catalans (El Punt, El Punt-Avui, Diari Ara), especialment pel que fa a informació cultural literària, de música i de dansa. El 2007 va iniciar la traducció d'A la recerca del temps perdut, de Marcel Proust, del qual s'han publicat, de moment, quatre dels set volums (Grup 62 / Editorial Proa). És cofundadora, juntament amb altres proustians de Catalunya, de la Societat Catalana d'Amics de Marcel Proust, de la qual és secretària general. També ha traduït obres d'Annie Ernaux, Marie-Hélène Lafon, Charlotte Delbo i el J’accuse de Zola.

## Referències

* ↑ «Valèria Gaillard». Club Editor - Autors. [Consulta: 7 gener 2020].
* 1 2 «Valèria Gaillard | Faber Residency». faberresidency.cat. Arxivat de l'original el 2017-02-02. [Consulta: 18 gener 2017].
* ↑ «El Punt Avui». El Punt Avui. [Consulta: 18 gener 2017].
* ↑ «La “Recherche” de Proust en català: un procés que avança.». blocs.mesvilaweb.cat. [Consulta: 18 gener 2017].
* 1 2 Vàzquez, Eva «Busqueu temps per a Proust». El Punt Avui, 03-01-2020 [Consulta: 7 gener 2020].
* ↑ L'Econòmic. «L'Econòmic - Articles de Valeria Gaillard Francesch». www.leconomic.cat. [Consulta: 18 gener 2017].
* ↑ «Valèria Gaillard», 21-06-2016. [Consulta: 18 gener 2017].
* ↑ Agències. «Marie-Hélène Lafon arriba a les llibreries en català per primer cop amb 'Història del fill'», 31-01-2022. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ Castillo, David «"Volia encendre consciències"». El Punt Avui, 18-04-2019, p. 49.
# Serra de Camara

La serra de Camara és un massís muntanyenc de naturalesa calcària del terme municipal d'Elda, al Vinalopó Mitjà (País Valencià), que mesura 841 msnm.
Es tracta de la màxima altitud del municipi, englobada en els sistemes prebètics que s'estén al nord-oest d'aquesta població, en direcció oest-est i que limita al nord amb el terme municipal de Saix, a l'oest amb Salines i la Serra de l'Ombria, a l'est amb les serres de la Melva, La Torreta i al sud amb les partides del Tite, Las Cañadas, la Serra de Bolón i el mateix nucli urbà d'Elda.

## Flora

Per la cara sud, la que mira cap a Elda, la vegetació és escassa i estepària però, no obstant això, en la cara nord creix un frondós bosc de pi blanc, amb abundància d'exemplars de garric, així com alzines residuals.

## Activitats

Als contraforts coneguts com a Penyes de Marín, els membres del Centro Excursionista Eldense, així com altres aficionats, realitzen habitualment pràctiques d'escalada en les seues parets.

## Enllaços externs

* Serra de Camara i altres-Espanya
# Valèria (província romana)

Valèria o Panònia Valèria (en llatí Valeria) va ser una província romana segregada de Pannònia de la que formava la part nord-est.
La va crear l'emperador Galeri i li va donar el nom en honor de la seva dona Galèria Valèria, segons diu Aureli Víctor. La província tenia al nord i a l'est el Danubi, al sud el riu Save (Savus) i a l'oest el llac Peiso. La capital era Sopianae (Pécs).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Valeria». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 juliol 2022].
# Sermoneta

Sermoneta és un municipi italià, situat a la regió de Laci i a la província de Latina. L'any 2004 tenia 7.073 habitants.
Conté Dogatella di Ninfa una entitat poblacional menor italiana (frazione) nascuda als anys vint i trenta del segle xx que pren el nom per la proximitat al Jardí de la Nimfa.