OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Climent

«Climent» o «Climenç» té aquests significats:
* Biografies:
** Papes de Roma:
*** Climent I (88-97)
*** Climent II (1046-1047)
*** Climent III (1187-1191)
*** Climent IV (1265-1268)
*** Climent V (1305-1314)
*** Climent VI (1342-1352)
*** Climent VII d'Avinyó (1378-1394)
*** Climent VII (1523-1534)
*** Climent VIII (1592-1605)
*** Climent IX (1667-1669)
*** Climent X (1670-1676)
*** Climent XI (1700-1721)
*** Climent XII (1730-1740)
*** Climent XIII (1758-1769)
*** Climent XIV (1769-1774)
** Altres personatges:
*** Climent de Constantinoble, historiador romà d'Orient.
*** Climent (esclau), esclau d'Agripa Pòstum
*** Climent d'Alexandria o Climent Alexandrí, patriarca d'Alexandria.
*** Climent d'Arretium o Climent Arretí, romà de rang senatorial, parent de Vespasià.
*** Cassi Climent, cavaller romà
*** Tit Flavi Climent (cònsol), cònsol romà
** Pactumeu Climent, jurista romà
** Terenci Climent, jurista romà
* Obres literàries: Climent (novel·la), escrita per Carles Fages de Climent (1933)
# Comtat de Condroz

El comtat de Condroz fou una jurisdicció feudal del Sacre Imperi Romanogermànic formada pel pagus Condrustensis. En la partició de territoris entre Carles II el Calb i Lluís el Germànic del 8 d'agost de 870 el comtat de Condroz (Condrust) fou assignat al primer. Les fonts primàries no esmenten cap comte de Condroz. El territori del comtat estava al sud del riu Mosa i a l'oest del riu Ourthe.
Al segle X el Condroz apareix dividit en quatre comtats: el comtat d'Huy (que va incloure també alguns pobles abans al comtat d'Hesbaye), el comtat de Clermont, el comtat de Lomme i el comtat de Durbuy. Els dos primers van passar al bisbat de Lieja al final del segle XI, el de Lomne va passar al comtat de Namur i el de Durbuy al comtat de Luxemburg.
El comtat de Clermont tenia com a centre el castell de Clermont que estava situada a la riba dreta del Mosa, prop de Lieja. Widric I apareix esmentat en carta del 1062 quan ja hauria mort com a comte de Clermont. Widric podria haver estat casat amb Hersenda, que abans fou esposa de Hezeli comte de Grandpré amb la que s'hauria casat vers 1020 o 1025, però això depèn de diverses identificacions no segures. Va tenir tres fills, Widric (II), Ermengarda (esposa de Gozeló comte de Montaigu i en segones noces vers 1064 amb Fredeló d'Esch) i Matilde (casada amb Brunó d'Heimbach). Widric hauria estat comte de Clermont i l'hauria succeït el seu fill Giselbert que apareix esmentat en una donació a Cluny de 1091. Giselbert estava casat amb Longarda.
El 1136 els monjos de Flône van obtenir de Lambert, comte de Clermont, el dret de recollir la fusta dels boscos del seu comtat, sent testimonis els comtes Giselbert (II) de Duras, Arnulf (segurament seria Arnold II) comte de Loon (en francès Looz), i Walter procurador de Barz. Lambert seria el mateix comte que Lambert de Montaigu i va tenir per successor als dos comtats seu fill Godofreu.
Al segle XII el comtat va passar al bisbat de Lieja i al segle XV el territori passà als Països Baixos borguinyons, tret dels comtats d'Huy i de Clermont que van quedar al principat de Lieja.

## Llista de comtes

* Widric I vers 1020-1060
* Widric II vers 1060-1080
* Giselbert vers 1080-1100/1110
* Lambert de Montaigu vers 1100/1110-1140
* Godofreu de Montaigu 1140-1161

## Enllaços externs

* Genealogia
# Codi ATC J02

El codi ATC J02, descrit com Antimicòtics per a ús sistèmic, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup J02 és part del grup anatòmic J Antiinfecciosos en general per a ús sistèmic.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QJ02...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## J02A Antimicòtics per a ús sistèmic

* J02AA Antibiòtics
** J02AA01 Amfotericina B
** J02AA02 Hachimicina
* J02AB Derivats imidazòlics
* J02AC Derivats triazòlics
* J02AX Altres antimicòtics per a ús sistèmic

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code J02». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QJ02». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Companhia dos Caminhos de Ferro da Beira

La Companhia dos Caminhos de Ferro da Beira (en anglès Beira Railroad Corporation CCFB) és una empresa ferroviària formada per un contracte d'arrendament de Portos e Caminhos de Ferro de Moçambique (CFM) a Indian Rites i el consorci Ircon Internacional per operar un ferrocarril que s'origina des de la terminal del port de Beira, Moçambic. Té l'ample de via sud-africà (1.067 mm) i proporciona accés als ports dels estats sense litoral marítim, com Zimbabwe, Malawi, Zàmbia, i l'antiga província de Katanga (República Democràtica del Congo]).

## Història

Originalment el ferrocarril de Beira gairebé havia establert una connexió a Salisbury, ara Harare, el 1899 i havia estat una baula en el sistema ferroviari del sud d'Àfrica.
La construcció del ferrocarril de Beira es va iniciar en 1892 a instància de Cecil Rhodes, durant el domini colonial a l'antiga Àfrica Oriental Portuguesa. Inicialment tenia un ample de via de 610 mm i enllaçava el port de Beira amb la vila fronterera de Mutare (Umtali) a Zimbabwe, en total 222 milles i fou inaugurada el 4 de febrer de 1898.
En 1893 s'iniciaren els traballs a Vryburg, província del Cap, Sud-àfrica, per construir un ferrocarril cap al nord amb ample de via sud-africà (1.067 mm), que més tard enllaçaria amb el ferrocarril de Beira. En 1898 es va obrir una línia d'ample de via sud-africà de Salisbury a Mutare was opened, amb la següent conversió de l'ample del ferrocarril de via estreta a Beira en 1900.
En 1905 el ferrocarril fou completat amb l'obertura del pont de Victoria Falls a la frontera de Zàmbia.

## Rutes

El ferrocarril de Beira tenia dos segments principals, la línia de Machipanda cap a Zimbabwe, i la línia de Sena a les mines de carbó de Moatize amb connexió posterior amb Malawi.

## Danys de guerra i reconstrucció

Després que Moçambic va obtenir la seva independència en 1975, els dos segments van ser danyats per la guerrilla durant la Guerra Civil de Moçambic, quan en la dècada de 1980 la RENAMO va sabotejar el ferrocarril.
Actualment s'ha recuperat l'operativitat en la línia de Machipanda, i la rehabilitació de la línia de Sena s'ha completat a Moatize, una ciutat al centre de Moçambic, i des d'agost de 2011 hi opera el primer tren de carbó cap al port de Beira, gestionat per l'empresa brasilera Vale.

## Referències

* 1 2 «Railways». Arxivat de l'original el 2017-02-16. [Consulta: 15 febrer 2017].
* ↑ Strack, Don. «Railroads of Central and Southern Africa».

## Bibliografia

* Croxton, Anthony H. : Railways of Zimbabwe, David & Charles limited, Newton Abbot, Devon, 1982, ISBN 0-7153-8130-X
* Baxter, Anthony H. The Two Foot Gauge Enigma: Beira Railway, 1890-1900. East Harling: Plateway Press, 1998. ISBN 1871980348.

## Enllaços externs

* Indian management of Beira railroad
* història del ferrocarril Arxivat 2013-10-20 a Wayback Machine.
* Railroads of Central and Southern Africa
# Desmunt

En enginyeria civil s'anomena desmunt (o també terrabuit, en oposició a terraplè) a l'excavació de terra que es realitza en un determinat entorn per tal de rebaixar la rasant del terreny, reduint així la seva línia de cota i aconseguint formar un pla de suport adequat per a executar una obra.

## Sistemes constructius

Hi ha diversos mitjans constructius per a realitzar un desmunt, que generalment solen dependre de la natura geològica-geotècnica del terreny. Així, per exemple, en un terreny sorrenc, argilós, o de materials disgregats, sol ser suficient realitzar l'excavació mitjançant una retroexcavadora, o una pala carregadora frontal. No obstant això, en aquells terrenys la naturalesa és rocosa, pot arribar a ser necessari emprar explosius per efectuar un desmunt. En els casos intermedis, n'hi pot haver prou amb utilitzar retroexcavadores amb martell pneumàtic.

## Talús

L'angle del talús amb què es pretén executar el desmunt també depèn del factor geotècnic. Els terrenys solts requeriran talussos més estesos (de menor pendent), generalment aproximant-se a l'angle de fregament intern del material d'excavació. D'altra banda, els terrenys rocosos permetran, en general, talussos verticals o sub-verticals, sempre que es tracti de roca sana, ja que en cas contrari, dependria del cabussament de la diàclasi.
L'objectiu de qualsevol obra és reduir els costos de construcció al màxim, motiu pel qual generalment resulta interessant que els desmunts siguin el més verticals possibles. Amb això es pretén minimitzar els volums d'excavació i moviment de terres, factors que solen estar associats a elevats costos econòmics, així com reduir al màxim l'ocupació de les obres, i per tant, les superfícies d'expropiació.

## Mètodes d'estabilitat de talussos

Atès que, com s'ha indicat prèviament, l'objectiu constructiu en l'execució de talussos és aconseguir un talús el més vertical possible, hi ha diversos mitjans per millorar el pendent, millorant l'estabilitat del talús executat.

## Vegeu també

* Terraplè
# Dennis Pohl

Dennis Pohl (Alma-Atà, 11 de novembre de 1986) va ser un ciclista alemany. Fou professional del 2006 al 2010.

## Palmarès

* 2009
** 1r a la Volta a Düren
** Vencedor d'una etapa a la Volta als Pirineus

## Referències

* ↑ «Dennis Pohl» (en anglés). procyclingstats.com. [Consulta: 4 octubre 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Comtat de Beauvais

El comtat de Beauvais fou una jurisdicció feudal de França al nord de París.
Pipí (II), fill de Bernat d'Itàlia, apareix com a comte al nord del Sena vers el 840. Un fill de nom Bernat fou després comte al Laonnais i un de nom Pipí al nord del Sena, esmentat per primer cop el 877 i que apareix fins al 893; el seu fill Bernat I el va succeir encara jove; apareix esmentat en una carta del rei Lluís IV de França el 25 de juliol del 936 i va morir el 949 o poc després (és esmentat per darrer cop el 10 de novembre del 949) sent el primer que portà el títol de comte de Beauvais; un nebot seu, Teodoric, és esmentat amb títol de comte el 949 però no se sap si ho fou del Beauvais o si era només un títol honorífic.
Les notícies desapareixen durant la resta del segle. Hauria passat a Vermandois i llavors a Blois (després del 860) pel matrimoni de Tibaut I (+975) amb Luitgarda de Vermandois que l'hauria rebut per cessió del seu germà Albert I de Vermandois; a Tibaut el va succeir el seu fill Eudes I (975-995) i a aquest el seu germà Tibaut II (995-1004) que fou succeït pel seu germà Eudes II (1004-1037).
El 14 de juny del 988 apareix esmentat "Rogerius notarius regis", després "Rogerius Protocancellarius" el 996, que fou senyor del castell de Nogent-le-Roi i bisbe de Beauvais (després del 998 i abans del 1002). El 1015 el bisbe va rebre el títol afegit de comte de Beauvais (comitatus Beluacensis) per donació d'Odonis…comitis (que és el comte Eudes II de Blois) segons confirmació del rei de França, havent renunciat al "castro Syncerrio in Bituricensi territorio sito" (Sancerre, que era patrimoni del bisbat). Va morir el 24 de juny de 1024.
Posteriorment el comtat va quedar lligat al bisbat. Cada un dels bisbes fou comte de Beauvais.

## Llista de comtes

* Pipí I vers 840
* Pipí II vers 877 i 893
* Bernat ?-949
* Teodoric (?) 949-?
* Albert de Vermandois ?-?
* Tibaut/Tibald o Teobald I ?-975, comte de Blois i de Chartres.
* Eudes I de Blois 975-995, comte de Blois, Chartres, Tours, Chateaudun, Provins i Reims.
* Tibaut/Tibald o Teobald II 995-1004 comte de Blois, Chartres, Tours, Chateaudun, Provins i Reims
* Eudes II 1004-1015 comte de Blois, Chartres, Tours, Chateaudun, Provins, Reims, Meaux i Troyes
* Roger, bisbe de Beauvais, 1015-1024
* Als successius bisbes de Beauvais després de 1024.

## Referències

Genealogia
# Desapareguts sense rastre

Desapareguts sense rastre (originalment en anglès, Left Behind) és una pel·lícula de thriller apocalíptic estatunidenc del 2014 dirigida per Vic Armstrong i escrita per Paul LaLonde i John Patus. Basada en la novel·la homònima de 1995 escrita per Tim LaHaye i Jerry B. Jenkins, és protagonitzada per Nicolas Cage, Chad Michael Murray, Cassi Thomson, Nicky Whelan, Jordin Sparks i Lea Thompson. És la segona adaptació cinematogràfica de la primera novel·la Left Behind, tot i que no segueix la cronologia del llibre. La pel·lícula tracta sobre un desastre mundial, que es mostra des de la perspectiva d'una família: un marit (el pilot d'avió Rayford Steele) i una dona que s'enfronten a dificultats matrimonials, i els seus dos fills. La pel·lícula es va estrenar als cinemes el 3 d'octubre de 2014 amb la distribució de Freestyle Releasing. Va ser valorada negativa per la crítica i té una puntuació del 0% a Rotten Tomatoes. La pel·lícula va recaptar 27 milions de dòlars a tot el món davant el seu pressupost de producció de 16 milions de dòlars. La versió doblada al català es va estrenar el 20 d'agost de 2021 a TV3.

## Repartiment

* Nicolas Cage com a Rayford Steele
* Chad Michael Murray com a Cameron "Buck" Williams
* Cassi Thomson com a Chloe Steele
* Nicky Whelan com a Hattie Durham
* Jordin Sparks com a Shasta Carvell
* Lea Thompson com a Irene Steele
* Lance E. Nichols com a Pastor Bruce Barnes
* William Ragsdale com a Chris Smith
* Martin Klebba com a Melvin Weir
* Quinton Aaron com a Simon
* Judd Lormand com a Jim
* Stephanie Honoré com a Kimmy
* Gary Grubbs com a Dennis
* Georgina Rawlings com a Venice Baxter
* Sam Velasquez com a Stan Marsh
* Lolo Jones com a Lori
* Han Soto com a Edwin
* Major Dodson com a Rayford "Raymie" Steele, Jr.
* Alec Rayme com a Hassid

## Referències

* 1 2 «Desapareguts sense rastre». ésAdir. [Consulta: 4 agost 2022].
* ↑ «Stunt Icon Vic Armstrong to Direct Nicolas Cage in 'Left Behind'». , 19-10-2012.
* ↑ «Faith-Based 'Left Behind' Books Returning to Big Screen». hollywoodreporter.com, 31-10-2011.
* ↑ «Cloud Ten Plans for Bigger, Better 'Left Behind'». christianpost.com, 24-11-2010.
* ↑ McNary, Dave «Nicolas Cage's 'Left Behind' Set for Oct. 3 Release». variety.com, 28-03-2014.
* ↑ «Left Behind». Box Office Mojo. [Consulta: 4 agost 2022].
* ↑ «Nicolas Cage in Talks to Star in 'Left Behind' Reboot». hollywoodreporter.com, 19-10-2012.
* ↑ «Chad Michael Murray In Talks For 'Left Behind'». deadline.com, 22-12-2012.
* ↑ «Cassi Thomson Replaces Ashley Tisdale in Nicolas Cage Pic 'Left Behind'». variety.com, 13-08-2013.

## Enllaços externs

* Desapareguts sense rastre - Lloc web oficial
# Cualbra dolça (grup de bolets)

Junt amb els escaldabecs, les cualbres dolces és dels grups de cualbres que inclou més espècies diferents. Per tant, són espècies complexes de diferenciar amb seguretat sense l’ajut d’un microscopi. De colors molt variats pel que fa a la superfície, làmines i dipòsit esporal.

## Espècies de cualbres dolces

* Russula seperina, carbonera
* Russula claroflava, cuagra groga de molleres
* Russula ochroleuca, cuagra groguenca
* Russula puellaris, cuagra groguera de carn blana
* Russula aurea, reigera
* Russula risigallina, reigera clapada
* Russula lutea, reigera menuda
* Russula rosea, vermella de carn ferma
* Russula vinosobrunnea, vinosa
* Russula caerulea, vinosa amarga
* Russula curtipes, vinosa camacurta
* Russula cessans, vinosa de cama blana
* Russula font-queri, vinosa de Font i Quer
* Russula melliolens, vinosa de mel
* Russula integra, vinosa de pi negre
* Russula romellii, vinosa de Romell
* Russula melitodes, vinosa de roure
* Russula velenovskyi, vinosa de Velenovsky
* Russula olivacea, vinosa olivàcia
* Russula alutacea, vinosa olivàcia (de cama rosada)
* Russula rubroalba, vinosa rubroalba

## Referències

* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
# Comunitat de comunes del Pays de la Zorn

La Comunitat de comunes del Pays de la Zorn (oficialment: Communauté de communes du pays de la Zorn) és una Comunitat de comunes del departament del Baix Rin, a la regió del Gran Est.
Creada al 1996, està formada 21 municipis i la seu es troba a Hochfelden.

## Municipis

* Alteckendorf
* Bossendorf
* Duntzenheim
* Ettendorf
* Geiswiller-Zœbersdorf
* Grassendorf
* Hochfelden
* Hohfrankenheim
* Ingenheim
* Issenhausen
* Lixhausen
* Melsheim
* Minversheim
* Mutzenhouse
* Ringeldorf
* Scherlenheim
* Schwindratzheim
* Waltenheim-sur-Zorn
* Wickersheim-Wilshausen
* Wilwisheim
* Wingersheim les Quatre Bans

## Referències

* ↑ CC du Pays de la Zorn

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Desfilada de la Victòria de Moscou de 1945

La Desfilada de la Victòria de Moscou de 1945 va ser una desfilada de la victòria realitzada després de la desfeta de l'Alemanya Nazi a la Gran Guerra Patriòtica. Tingué lloc a Moscou, capital de la Unió Soviètica, i principalment va ser una desfilada militar per la Plaça Roja. Se celebrà un plujós 24 de juny de 1945, poc més d'un mes després del dia de la rendició alemanya als comandants soviètics.
Els Mariscals Gueorgui Júkov (que havia acceptat la rendició alemanya a la Unió Soviètica) i Konstantín Rokossovski cavalcaren sobre un cavall blanc i negre, respectivament. El fet és commemorat per l'estàtua eqüestre de Júkov davant del Museu Històric Estatal, a la plaça Manege. Stalin presidí la cerimònia sobre el Mausoleu de Lenin
Un dels moments més famosos va ser al final, quan diversos soldats de l'Exèrcit Roig portaren diversos estendards de l'Alemanya Nazi i els llançaren junt al Mausoleu. Un dels estendards pertanyia a la Leibstandarte Adolf Hitler, el cos d'escorta personal de Hitler que s'elevà fins a la mida d'una divisió.
* Perspectiva de la Plaça Roja
* Segell commemoratiu rus de 1995

## Vegeu també

* Desfilada a la Plaça Roja del 7 de novembre de 1941
# Decapitació

La decapitació és un mètode per aplicar la pena de mort consistent en separar el cap del tronc de la persona amb un objecte tallant, usualment una destral, una espasa o la guillotina. És la manera d'executar un criminal (o enemic de guerra) més ràpida (i per aquest motiu a l'Antiga Roma es reservava als ciutadans de ple dret). Històricament s'ha practicat als països asiàtics, a França des de la revolució i fins a l'abolició de la pena capital el 1981, i a Europa de l'Est, entre d'altres, però en l'actualitat només perviu legalment als Emirats Àrabs, Qatar i Aràbia Saudita.

## Decapitacions cèlebres

* Holofernes
* Joan Baptista
* Pau de Tars
* Thomas More
* Anna Bolena
* Maria Stuard
* Lluís XVI de França i Maria Antonieta d'Àustria
* Maximilien Robespierre
* General Moragues
* Sophie Scholl
* Daniel Pearl
# Derbamont

Derbamont és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 89 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Derbamont era de 89 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 37 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 6 estaven desocupats. 43 eren cases i 1 era un apartament. Dels 37 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Derbamont el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 8 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 12 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 12 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 48 persones, 33 eren actives i 15 eren inactives. De les 33 persones actives 32 estaven ocupades (21 homes i 11 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 15 persones inactives 5 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 2 d'empreses de construcció i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren fusteries.
L'any 2000 a Derbamont hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Derbamont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Derbamont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Convent dels Caputxins de Sabadell

El Convent dels Caputxins de Sabadell fou un edifici de Sabadell ubicat a l'espai que actualment ocupa la plaça de les Dones del Tèxtil, abans anomenada plaça de l'Alcalde Marcet.

## Història

Després d'algun intent previ, la comunitat de frares caputxins es van establir a Sabadell el 1645, quan van tenir el permís corresponent del Consell de la Vila i van adquirir un terrenys del camí de la Salut. Van construir-hi un convent i s'hi van establir definitivament el 1653. Durant el segle xix la comunitat tenia més de dotze monjos, però el 1835 van haver d'abandonar el convent arran de la desamortització de Mendizábal. Poc després l'edifici seria assaltat i cremat, segons certificació del 30 de juliol de la Reial Sala del Crim del partit de Terrassa.
Més endavant es van reaprofitar les instal·lacions per traslladar-hi el 1854 l'Hospital de la Mare de Déu de la Salut. L'Ajuntament va demanar a l'Orde de les Carmelites que es fessin càrrec de l'edifici i de la gestió de l'hospital, i que hi afegissin una escola gratuïta. Es va inaugurar ja com a Casa de la Beneficència el 25 de març de 1854, amb quatre germanes terciàries provinents de les Carmelites de Vic.
L'edifici seria enderrocat el 1969 per bastir-hi la plaça que hi ha actualment.

## Referències

* ↑ Viladecans, Baldiri B. -. «Monestirs de Catalunya - Caputxins de Sabadell». [Consulta: 22 maig 2017].
* ↑ Zaragoza i Pascual, Ernest «Documentació inèdita oficial ran de la crema de convents de Barcelona els dies 25 i 26 de juliol de 1835». Analecta Sacra Tarraconensia, 80, 2007, pàg. 141-156.
* ↑ Baños, Josep-Eladi; Guardiola, Elena «Eponímia mèdica catalana. L'índex de Sabadell». Annals de Medicina, 2012.

## Bibliografia

* Alsina i Giralt, Joan. El Convent dels Pares Caputxins a Sabadell. Fundació Bosch i Cardellach, 1985.
* Barraquer y Roviralta, Cayetano. Las casas de religiosos en Cataluña durante el primer tercio del siglo XIX. Barcelona: Imp. Fco. J. Altés, 1906.
* de Rubí, Basili. Un segle de vida caputxina a Catalunya, 1564-1664: aproximació històrico-bibliogràfica. Barcelona: Caputxins de Sarrià, 1978. ISBN 84-400-3934-4.