OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Literatura clandestina

S'anomena literatura clandestina un tipus d'organització editorial la qual es desenvolupa per carrers aliens —sovint contradictoris— als estàndards legals contemporanis a la seva publicació. Aquesta contradicció pot ser a causa de motivacions ideològiques, quan les obres són contràries a les posicions del govern o poders fàctics, però també a nivell formal, quan les publicacions no compleixen amb les regulacions legals vigents per a la circulació d'impresos.
No sembre la literatura és clandestina per tal d'escapar de la censura; moltes vegades, els objectius dels editors no són més que la reducció de costos, fins i tot a costa dels mateixos autors editats.

## Vegeu també

* Literatura grisa

## Fonts

* Álvarez Barrientos, Joaquín; Rodríguez Sánchez de León, María José. Diccionario de Literatura Popular Española. Salamanca: Ediciones Colegio de España, 1997. ISBN 8486408679.
* Orteu Berrocal, Manuel. «La literatura clandestina en la España de Carlos IV» (en castellà). Madrid: Universidad Complutense de Madrid. Arxivat de l'original el 2010-04-01. [Consulta: 3 abril 2010].
# Leopoldo Cano y Masas

Leopoldo Cano y Masas (Valladolid, 13 de novembre de 1844 - Madrid, 11 d'abril de 1934) va ser un militar i escriptor espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia Espanyola.

## Biografia

Va compaginar la literatura amb la vida militar aconseguint el grau de general de divisió. Va ser autor teatral d'èxit a Espanya i Amèrica amb un estil ampul·lós d'acord amb la moda del seu temps. Fou un autor d'esperit liberal amb preocupacions socials que va plasmar en moltes de les seves obres. Se'l classifica dins del Realisme i entre els deixebles del neoromàntic José Echegaray. La seva obra més important, La Pasionaria, va ser estrenada al Teatre Jovellanos de Madrid el 14 de desembre de 1883. Es va apropar a la tragèdia clàssica en publicar en 1884 La muerte de Lucrecia. El 1910 va entrar en la Reial Acadèmia Espanyola amb la butaca "a" minúscula.

## Obres
### Teatre

* La pasionaria: drama en tres actos y en verso Madrid, 1883 (Establecimiento Tip. de M. P. Montoya y Cª); reeditado en el mismo lugar e imprenta en 1884, y luego en Madrid: Administración Lírica-dramática, (Imprenta de José Rodríguez) en 1886 y 1890; después en Madrid, (R. Velasco, imp.) en 1897 y 1903.
* Trata de blancos: drama en tres actos y en verso Madrid, 1887 (José Rodríguez)
* El Código del honor: drama en tres actos y en verso Madrid, 1881 (Tipografía de Gregorio Estrada)
* El más sagrado deber: drama en tres actos y en verso Madrid, 1877 (José Rodríguez)
* Gloria: Comedia en tres actos y en verso, Madrid, 1888 (Imprenta de José Rodríguez); segunda edición Madrid, 1889 (Imprenta de José Rodríguez)
* La Mariposa: Comedia en tres actos y en verso Madrid, 1879 (Tipografía de G. Estrada); segunda edición Madrid, 1891 (imprenta de José Rodríguez)
* La Moderna idolatría : drama en tres actos y en verso, Madrid, 1882 (Imprenta de Cosme Rodríguez)
* La Muerte de Lucrecia: cuadro trágico en un acto y en verso, Valladolid: Imprenta, librería y almacén de papel de Hijos de J. Pastor, 1884
* La Opinión pública: drama en tres actos y en verso Madrid, 1878 (Impr. de Pedro Abienzo); segunda edición Madrid, 1880 (Imprenta de Pedro Abienzo)
* Los laureles de un poeta: drama en tres actos y en verso Madrid, 1878 (José Rodríguez)
* ¡Velay!: comedia en tres actos y en verso Madrid, 1895 (R. Velasco)
* La maya: alegoría dramática en tres actos y en verso Madrid, 1901 (R. Velasco, imp.)
* Máter dolorosa: drama en tres actos y en prosa Madrid, 1904 (R. Velasco, imp.)

### Lírica

* Saetas poesías Madrid: F. Bueno y Compañía, s. a. (Imprenta de Enrique Rubiños); otra edición Saetas: poesías ilustradas Madrid: Eduardo Hidalgo, (Imp. de Enrique Rubiños)

## Referències

* ↑ Arte en Valladolid. Consultat en maig de 2014
* ↑ Leopoldo Cano al web de la RAE

## Bibliografia

* Francesc Pi i Arsuaga. Echegaray, Sellés y Cano: ligero examen crítico de su teatro, 1884.

## Enllaços externs

* Obres digitalitzades de Leopoldo Cano en la Biblioteca Digital Hispánica de la Biblioteca Nacional d'Espanya
# Les Ínsules

Les Ínsules, per error inscrit com a les Ínsoles en alguns mapes, és un indret del terme municipal de Talarn, al Pallars Jussà.
Aquesta partida està situada al sud-oest de la presa del pantà de Sant Antoni, a l'esquerra de la Noguera Pallaresa. És al sud-oest de l'Estret de Susterris i al nord-est dels Nerets. És una plana que s'arriba a confondre amb la mateixa llera del riu, atesa la seva poca altitud respecte d'ella. És al costat nord-oest de la Central FECSA-Nerets.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Œufs de Pâques

Les Œufs de Pâques és una pel·lícula muda francesa en blanc i negre escrita i dirigida per Segundo de Chomón i estrenada el 1907. Julienne Mathieu és la intèrpret principal.

## Sinopsi

Una fada apareix en un entorn de peixos daurats. Estira els braços i rep d'una mà invisible uns grans ous de Pasqua que obre un a un sobre una taula. D'aquests ous en surten ballarins liliputians.

## Repartiment

* Julienne Mathieu

## Notes i referències

* ↑ 150è aniversari Segundo de Chomón a la Filmoteca de Catalunya
* ↑ Les Œufs de Pâques – Segundo de Chomón – 1907 Arxivat 2022-05-20 a Wayback Machine. al web de la fundació Jerome Seydoux
# Lemon Grove

Lemon Grove és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons una estimació del 2007 tenia 24.124 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lemon Grove tenia 24.918 habitants, 8.488 habitatges, i 5.958 famílies. La densitat de població era de 2.531,8 habitants/km².
Dels 8.488 habitatges en un 36,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49% hi vivien parelles casades, en un 15,6% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 22,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,87 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.823 $ i la renda mediana per família de 45.844 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.042 $ mentre que les dones 28.509 $. La renda per capita de la població era de 17.002 $. Entorn del 9,2% de les famílies i el 13,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lemon Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lemon Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Les tres Gràcies

«Les tres Gràcies» té aquests significats:
* Les tres Gràcies o Càrites (mitologia)
* Les Tres Gràcies (Rafael)
* Les tres Gràcies (Regnault)
* Les Tres Gràcies (Rubens)
* Les Tres Gràcies de Reus és una processó de la Setmana Santa a Reus.
* Les tres Gràcies, estampa grotesca de Josep Maria de Sagarra.
# Quint Nevi (triumvir)

Quint Nevi (en llatí Quintus Naevius) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Formava part de la gens Nèvia, una gens romana d'origen plebeu.
Era un dels Triumviri coloniae deducendae nomenats l'any 194 aC per fundar una colònia llatina en territori dels brucis al sud d'Itàlia. Se li va donar, igual que als seus dos col·legues, l'imperium (poder) durant tres anys.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXXIV,53; XXXV,40
# Joan Vidal i Roda

Joan Vidal i Roda (Barcelona, 8 de setembre de 1894 - 1924?) fou un professor de piano i música religiosa.
Va estudiar a l'Escola Municipal de Música de Barcelona amb Antoni Nicolau i Parera.

## Obres

* Himne per a una veu i orgue
* Antologia de música eclesiàstica per a 1, 2 o 3 veus i Acompanyament
* Avemaries per a 1, 2 i 3 veus i Acompanyament

## Referències

* 1 2 «Vidal i Roda, Joan». Músics per la cobla [Consulta: 3 desembre 2018].
* ↑ Gregori i Cifré, 2012, p. 627.
* ↑ Gregori i Cifré, 2012, p. 830.
* ↑ Gregori i Cifré, 2012, p. 962.

## Bibliografia

* Gregori i Cifré, Josep Maria; Monells i Laqué, Carme. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 6: Fons de l'església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa. 1a ed. UAB Servei de Publicacions, 2012. ISBN 978-84-490-2891-5.
# Josep Torres Riera

Josep Torres Riera (Formentera, 1942) és un enginyer tècnic aeronàutic i físic formenterer. Actualment és el director del Departament de Ciències l'Espai i Tecnologies Electròniques a l'INTA.
La seva carrera professional ha tengut una important projecció en el món de l'espai, en el qual se’l considera un pioner a Espanya. Hi participa des de 1974, quan es llançà el satèl·lit espanyol INTASAT, fins al més recent NANOSAT 01, llançat el desembre de 2005. També ha exercit la direcció tècnica del Sistema Espanyol de Comunicacions per Satèl·lit, HISPASAT. Ha fet aportacions a la tecnologia espacial sobretot en el camp de les antenes de comunicacions, i els seus avenços s'han aplicat a programes internacionals de satèl·lits.
Ha organitzat congressos, participat en conferències i publicat articles i llibres sobre la seva especialitat. Pertany a diferents comitès científics i li atorgaren la Medalla al Mèrit Aeronàutic. El 2005 va rebre el Premi Ramon Llull.
# Caseta dels Plans

La Caseta dels Plans és una masia del terme municipal de Gallifa, a la comarca catalana del Vallès Occidental.
Està situada a 903 metres d'altitud, en el sector nord del terme municipal, a prop del límit amb Granera. És en el vessant meridional de l'extrem de llevant de la Serra de la Caseta, a ponent del Turó de la Baga. Es troba a llevant de la capçalera del torrent dels Plans i al nord del Bruguetar i del Sot dels Aurells. A ponent seu s'estenen els Terrers de la Caseta i la Baga dels Plans.
S'hi accedeix per llargs camins de muntanya en bon estat que l'enllacen amb Granera, al nord, i amb Gallifa, al sud.

## Enllaços externs

* La Caseta dels Plans en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pere Carbonell Amengual

Pere Carbonell Amengual (Palma, 1969) és un pescador de pesca submarina mallorquí campió del món individual els anys 1996, 2000 i 2002. Fill de Sebastià Carbonell i nebot de Josep Amengual, dues grans llegendes de la pesca submarina.
El 1988, al campionat de les Balears, va tenir un accident de descompressió pescant a gran ritme entre 25 i 32 metres. Va trigar anys a superar-ho, i encara avui conserva la prudència. A partir de llavors, i durant molts anys, no va sobrepassar la barrera psicològica dels 30 metres. Anteriorment, aquest mateix any, va tenir un ensurt treballant amb un nero a - 32 metres.
Ha estat campió d'Espanya en vuit ocasions (1990, 1992, 1996, 1998, 2000, 2001, 2002 i 2005), campió d'Europa el 1990, el 1999 i el 2009 i campió del Món els anys 1996, 2000 i 2002.
Pere està casat i té dos fills: Sebastià i Inés Carbonell.

## Referències

* ↑ http://www.mvidal.es/mvidal.es/campeones.pdf
* ↑ «Pedro Carbonell viaja a Croacia para el asalto a su cuarto título mundial» (en castellà). Diario de Mallorca, 24-08-2010. [Consulta: 7 desembre 2015].
* 1 2 «Campeonatos de España Individuales» (en castellà). FEDAS. [Consulta: 7 desembre 2015].
# Phil Masinga

Phil Masinga (Klerksdorp, 28 de juny de 1969 - Parktown, 13 de gener de 2019) va ser un futbolista i entrenador sud-africà. Va jugar a la Premier League anglesa i a la Serie A italiana. Va representar la Selecció de futbol de Sud-àfrica en 58 partits oficials, on va marcar 18 gols.

## Referències

* ↑ «Phil Masinga | Football Stats | No Club | Age 49 | 1992-2001 | Soccer Base». [Consulta: 14 gener 2019].
# Phil Spalding

Phil Spalding (Londres, 19 de novembre de 1957 - 6 de febrer de 2023) fou un baixista anglès. Era conegut com a músic de sessió i intèrpret de guitarres baixes, sobre tot del model "Fender Precision Bass". Tocà amb artistes com Mick Jagger, Seal, Orchestral Manoeuvres in the Dark, Elton John i Randy Crawford.
De petit va ser un model infantil reeixit i va aparèixer en un anunci de televisió d'Smiths Crisps. Spalding va ser un operador d'ordinadors per a un banc del carrer High Street, abans d'unir-se a l'artista de rock Bernie Tormé en 1976. Més tard es va unir a Original Mirrors abans de començar una col·laboració amb el grup Toyah, al desembre de 1980. Amb The Toyah va gravar i coescriure cançons per a àlbums d'estudi i va tocar en gires de concerts amb la banda, fins 1983. Des de llavors ha estat membre de la banda de GTR i Mike Oldfield. Posteriorment va aparèixer en àlbums de Michel Polnareff, Suggs, Robbie Williams i Kylie Minogue. En 1994 va participar en la gira de l'ex-cantant de Who: Daltrey Sings Townshend Tour.
Spalding També ha enregistrat totes pistes de baix en la banda sonora d'estudi de la pel·lícula El Rei Lleó (The Lion King).
Com a persona anteriorment afectada per l'hepatitis C, va aparèixer a la BBC Oxford el 28 de juliol de 2008 per promoure un assaig de vacuna per a la malaltia. Phil ha encetat la creació d'un grup de suport a pacients anomenat "Hep C Positive" en Swindon i treballa amb l'organització caritativa Liver4Life per aixecar la conscienciació sobre l'hepatitis C.
El febrer de 2012 es va unir a la banda d'en Simon Townshend per a la gira "Secret Weapon" de promoció de l'àlbum 'Looking Out, Looking In' pel Regne Unit.
Durant 2020 va tocar en la gira The Who Acoustic 2020.

## Discografia
### Amb GTR

* GTR (1986)
* King Biscuit Flower Hour Presents GTR (1997)

## Referències

* ↑ «Phil Spalding Passed Away». DMME, 06-02-2023 [Consulta: 7 febrer 2023].
* ↑ «Phil Spalding credits». allmusic.com. [Consulta: 17 febrer 2010].
* ↑ Toyah: The Changeling tour programme, 1980 [Consulta: 17 febrer 2010].
* 1 2 «The Who Concert Guide» (en anglès). thewho.com. [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ «BBC News. Hepatitis 'C' Vaccine Trials». youtube.com, 28-02-2008. [Consulta: 17 febrer 2010].
* ↑ «Recovery conference» (en anglès). Youtube, 19-11-2015. [Consulta: 22 febrer 2018].

## Notes

* Toyah-Programa de la gira The Changeling (1982).
* Hepatitis "C" Assajos de vacuna. Televisió BBC. 28 juliol 2008
# Penarol Atlético Clube

El Penarol Atlético Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat d'Itacoatiara a l'estat d'Amazones.

## Història

El club va ser fundat el 8 d'agost de 1947 per Luiz Calheiros Gama, Marcos Esteves, Sebastião Mestrinho, Simões Sales de Souza, Laureano Seixas i Antônio Gesta Filho. El club guanyà el Campionat amazonense el 2010 i el 2011. Participà en el Campionat Brasiler Série D el 2011.

## Palmarès

* Campionat amazonense:
** 2010, 2011

## Referències

* ↑ «História» (en portuguès). Penarol Atlético Clube. [Consulta: Desembre 18, 2010].

## Enllaços externs

* (portuguès) Web oficial Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
# Les torres de l'oblit

Les torres de l'oblit (The Sea and Summer en la versió original en anglès) és una novel·la de George Turner traduïda al català que presenta una distopia en què l'efecte hivernacle amenaça el planeta, profundament dividit en classes socials. Els Infra viuen en immensos gratacels amb cada cop menys mitjans. Una família que cau en desgràcia entra en contacte amb aquest món marginal i explica com a partir de la solidaritat es va poder salvar la civilització mentre les principals ciutats de la Terra s'inundaven a causa de la pujada del nivell del mar. L'acció se situa en dos moments a mitjans del segle XXI i adopta diferents punts de vista: uns investigadors del futur i els diferents membres de la família protagonista.
# Fulengia youngi

Fulengia youngi és una espècie de dinosaure que va viure al Juràssic inferior en el que actualment és la Xina. Era un prosauròpode o un altre sauropodomorf basal.
Fulengia youngi fou descrita per Carroll i Galton l'any 1977. És un nomen dubium, i pot ser el mateix animal que el lufengosaure. Originalment es va pensar que es tractava d'un llangardaix.

## Referències

* Sauropodomorfs, incloent Fulengia Arxivat 2009-07-28 a Wayback Machine.
* Fulengia a la Dinosaur Encyclopedia Arxivat 2009-09-22 a Wayback Machine.
# Quint Nevi Mató

Quint Nevi Mató (en llatí Quintus Naevius Matho) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Nèvia, i era de la família dels Mató.
L'any 184 aC va rebre el govern de la província de Sardenya, segurament després de ser pretor l'any anterior. Tenia l'encàrrec també d'investigar els casos d'enverinament abans de marxar, cosa que li va ocupar quatre mesos, fins que va poder anar a l'illa. Segons Quint Valeri Ànties, unes dues mil persones van ser condemnades com a resultat de les seves gestions.

## Referències

* Titus Livi:Història de Roma (en línia (anglès)
# Jean-Marie Lehn

Jean-Marie Lehn (Rosheim, França 1939) és un químic i professor universitari francès guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1987.

## Biografia

Va néixer el 30 de setembre de 1939 a la ciutat de Rosheim, població situada a la regió d'Alsàcia. Va estudiar química a la Universitat d'Estrasburg, on es va doctorar el 1963. El 1970 fou nomenat professor de química a la Universitat d'Estrasburg, càrrec que va ocupar fins al 1979, quan acceptà l'oferta del Collège de France a París.

## Recerca científica

Després de realitzar la seva tesi doctoral passà un any a la Universitat Harvard al costat de Robert Burns Woodward desenvolupant la síntesi química de la vitamina B₁₂.
Les recerques de Lehn el van conduir l'any 1968 a la creació d'una molècula capaç de combinar-se amb el neurotransmissor acetilcolina, el transmissor químic dels senyals del sistema nerviós. En la manipulació dels compostos bicíclics del tipus èter corona va ampliar les troballes de Charles J. Pedersen fins a les tres dimensions, estudis que posteriorment ampliaria Donald J. Cram. Així mateix va desenvolupar una terminologia que passaria a ser acceptada en la nomenclatura de la química orgànica: les cavitats que existeixen dins de les molècules les va denominar criptes, criptans els components i criptats els seus complexos.
L'any 1987 fou guardonat amb el Premi Nobel de Química, juntament amb Pedersen i Cram, pel desenvolupament i utilització de molècules d'interacció d'alta selectivitat.

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Química 1987 (anglès)
# Josep Ullés i Daura

Josep Ullés i Daura (Terrassa, 1878 - Terrassa, 18 de març de 1946) va ser músic i director d'orquestra.

## Biografia

Visqué durant temporades a París. Actiu en la direcció en els anys 1910-1930, compongué gran nombre de ballables i diverses sarsueles, entre les quals Riojana. També fou autor de dues sardanes.

## Obres

* Acuática, la dama pasada por agua = La dame a la cocque, cançó amb lletra de J.M.Canals
* Bailando merecumbé
* El bar del señor Gabino, o se vende astucia y vino (1930), sarsuela en un acte amb llibre de Manuel Zaragoza
* Corpus ¿1930-1931?, cançó per a veu i piano
* Del present i del pròxim avenir, cançó amb lletra de Joaquim Casas i Carbó
* Divendres Sant, cançó amb lletra d'Iu Pons
* Dolça promesa, cançó amb lletra d'Enric Gall
* La festa del carrer, cançó
* Flechazos (1929), cançó per a veu i piano
* Flor de Andalucía, cançó per a veu i piano amb lletra de José Fuster
* Giravolt d'octubre, vals, amb lletra de Ramon Suriñach i Senties
* Goig suprem, poema simfònic (1929)
* Gozos en alabanza de san Lorenzo martir, patrón de los fundidores de Tarrasa, que se cantan en la prioral iglesia del Santo Espíritu amb lletra de Miquel Grané
* Himno del Deportista Tarrasense, amb lletra de Miquel Grané
* Lirón (creación de Alady), lletra de F. Mario Bistagne
* La meva cançó, lletra de Baltasar Ragon i Petit
* Le néctar d'Orion, one-step (du cabaret "Sevilla"), lletra de Sellu
* Pensant en Vos, cançó per a veu i piano amb lletra de Llorenç Riber
* Pepita (creación de Alady), lletra de F. Mario Bistagne
* Poncelleta [sic], cançó amb lletra de Joan Bautista Rovira
* Regeneración, himno dedicado a las Termas "Orión", cançó publicitària amb lletra de Diana (Jaume Piles Estellés)
* Riojana. Zarzuela en 2 actos y 2 cuadros, amb lletra de Víctor Mora i Alzinelles, estrenada al Teatre Victòria (Barcelona) el 27 de setembre del 1929
* El Super Schotis (1930), per a orquestra
* El teus ulls, cançó per a veu i piano amb lletra de Cèsar Cabanes i Badosa
* Violes, a en Ciriac Bonet, amb lletra d'Enric Gall
* Wawaia, danzón cubano (1932), amb lletra d'Ángel Miño

### Sardanes

* Ball de bastons (1930), lletra de R. Riera Barba
* El vi de Coll Cardus, lletra de Joan Duch i Agulló

## Referències

* ↑ «Esquela de la defunció» (PDF). Tarrasa, 26-03-1946, pàg. 2 [Consulta: 27 setembre 2019].

## Bibliografia

* Ángel Manuel Hernández i Cardona Pàgines vacarissanes (dedica un apartat a la sardana El vi de Coll Cardús)

## Enllaços externs

* Breus notes biogràfiques
# Caseta del Torroja

La Caseta del Torroja és un mas situat al municipi de Duesaigües a la comarca catalana del Baix Camp.

## Referències

* ↑ Tort i Donada, Joan. Els noms de lloc i el territori. Una interpretació geogràfica de la toponímia del Baix Camp, Tarragona (Tesi) (en castellà). Universitat de Barcelona, 1999, p. 921.