OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arties e Garòs

* Aquest article tracta sobre l'entitat municipal descentralitzada. Vegeu-ne altres significats a «Arties e Garòs (terçó)».
Arties e Garòs és una entitat municipal descentralitzada dependent de l'ajuntament de Naut Aran, a la part sud-occidental del terme. Els dos pobles que la formen, Arties (el cap de l'entitat, amb 497 habitants el 2019) i Garòs (132 habitants), estan situats al llarg de la Garona i de la carretera nacional C-28 que uneix Vielha amb Esterri d'Àneu pel port de la Bonaigua, entre Casarilh a l'oest i Gessa a l'est. El seu terme coincideix en bona part amb la conca del riu de Valarties.
Arties i Garòs, juntament amb altres pobles del municipi actual de Naut Aran, ja havien format part del terçó de Garòs, antiga batllia de la Vall d'Aran. Quan els terçons es van dividir en sesterçons es va crear l'actual d'Arties e Garòs. Va tenir ajuntament propi fins al 21 de desembre del 1967, en què es va fusionar amb Salardú, Gessa, Tredòs i Bagergue per constituir el municipi de Naut Aran. El seu terme coincideix en bona part amb la conca del riu de Valarties i es correspon amb el de l'antic municipi d'Arties, d'uns 78,58 km². L'entitat municipal descentralitzada es va crear el 9 de juliol del 1970.
| Entitat de població | Habitants (2019) |
| Arties | 497 |
| Garòs | 132 |
| Font: Idescat ||
Evolució demogràfica :
| 1990 | 1991 | 1994 | 1995 | 1996 | 2001 | 2003 | 2005 |
| 521 | 503 | 503 | 559 | 536 | 605 | 587 | 634 |

## Referències

* ↑ «Arties e Garòs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Entitat Municipal Descentralitzada d'Arties e Garòs». municat.gencat.cat. [Consulta: 26 agost 2020].
* ↑ «250254 Naut Aran». Idescat. [Consulta: 26 agost 2020].
# Bakanal

Bakanal és un grup de música valencià que practica un estil particular de metal autodefinit en els orígens com a «llauro-rap» i que, actualment, consistix en una fusió de funk-rock, percussions i ritmes ètnics amb tres registres vocals diferents: rap, soul i hardcore.
El grup es fundà com a Bakanal en 1997 a partir d'un grup d'ex-membres de Kuervos Ky2, i el conjunt patí una sèrie de canvis en la formació, autoeditant la seua primera maqueta i un disc en directe, La Safor és amor, gravat l'any 2000. L'any 2006 gravaren el seu primer disc d'estudi, Tot per l'aire, produït per Salva Bigorra a Riba-roja de Túria; autoeditat, distribuït i publicat el 22 de desembre amb una llicència Creative Commons, les mil primeres còpies s'exhauriren just abans de la presentació oficial, el 24 de març de l'any següent, en un festival apropiadament anomenat Tots per l'aire: allò, a banda de comptar amb la participació d'altres grups com 121 dB, El Corredor Polonés, Gàtaca i posadiscs com ESOC, fou el debut d'un projecte paral·lel, el duo de rap en valencià Rapsodes integrat per Andreu i Kpoll (amb la col·laboració permanent de Mireia) que, junt amb BKNL, passà a formar part del festival itinerant Tourbolet des d'eixe any.
L'any 2008, Tot per l'aire va guanyar el Premi Muixeranga al millor disc del 2007 per votació popular, atorgat pel quinzenal L'Avanç en el marc dels Premis Ovidi Montllor; així mateix, la cançó Una altra perspectiva va ser triada Millor Cançó en Valencià en el 3r Coca d'aRock d'Alcàsser. Van rebre el premi Premi Jaume I 2009 atorgat pel Casal Jaume I del Camp del Túria pel seu treball en el món de la música i per la seua fidelitat a la nostra llengua.

## Discografia

* Bakanal (maqueta, 1998)
* La Safor és amor (Autoedició, 2000)
* Tot per l'aire (Mésdemil, 2007): amb Miguelín el Cremat, Teràpia i Una altra perspectiva

## Referències

* ↑ RockMusic.org Arxivat 2008-06-22 a Wayback Machine. web antic del grup
* ↑ Música en valencià Tots per l'aire
* ↑ Bakanal.org Arxivat 2008-08-27 a Wayback Machine. currículum en pdf
* ↑ L'Avanç Bakanal guanya el tercer Premi Muixeranga del públic lector...
* ↑ IV edició Premis Jaume I del Camp de Túria MésVilaweb.
* ↑ «Bakanal». Viasona.cat. [Consulta: 22 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Web oficial del grup Arxivat 2017-10-24 a Wayback Machine.
* Pàgina del grup a MySpace
# Bakaldínskoie

Bakaldínskoie (en rus: Бакалдинское) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 621 habitants. Pertany al districte d'Arkhànguelskoie.

## Referències

* ↑ Единый электронный справочник муниципальных районов Республики Башкортостан — приложение в формате Excel Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine..
# Bakakinita

La bakakinita és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

La bakakinita és un vanadat de fórmula química Ca₂V₂O₇. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, sent publicada l'any següent. Cristal·litza en el sistema triclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5872/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la fumarola Arsenàtnaia, dins el segon con d'escòria de l'avanç nord de la Gran erupció fissural del volcà Tolbàtxik (Krai de Kamtxatka, Rússia). Aquest volcà rus és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Bakakinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ Pekov, Igor V.; Agakhanov, Atali A.; Koshlyakova, Natalia N.; Zubkova, Natalia V.; Yapaskurt, Vasiliy O.; Britvin, Sergey N.; Vigasina, Marina F.; Turchkova, Anna G.; Nazarova, Maria A. «Bakakinite, Ca2V2O7, a new mineral from fumarolic exhalations of the Tolbachik volcano, Kamchatka, Russia». Mineralogical Magazine, 87, 5, 01-10-2023, pàg. 695–701. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2023.42 [Consulta: 15 març 2024].
# Aspen Park

Aspen Park és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 874 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Aspen Park tenia 874 habitants, 326 habitatges, i 251 famílies. La densitat de població era de 143,6 habitants per km².
Dels 326 habitatges en un 38,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,6% hi vivien parelles casades, en un 4,6% dones solteres, i en un 23% no eren unitats familiars. En el 17,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 34,8% entre 25 i 44, un 26,5% de 45 a 60 i un 6,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 69.712 $ i la renda mediana per família de 71.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.094 $ mentre que les dones 36.875 $. La renda per capita de la població era de 30.383 $. Cap de les famílies i el 2,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Aspen Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Aspen Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Atenció residencial

L'atenció residencial és el servei d'estança a un centre per a protegir adults o menors d'edat.

## Menors d'edat

Els menors poden ser apartats de llars on pateixen abusos o que són inadequats per acció de l'estat, o poden ser portats a diversos tipus de atencions fora de la llar per pares qui no poden ocupar-se d'ells o de les seues necessitats especials. En la majoria de les jurisdiccions, el menor és retirat de la llar solament com a últim recurs, per a la seua seguretat i benestar o la seguretat dels altres, ja que l'atenció fora de la llar és considerada molt disruptiva per al menor. Són moguts a un lloc anomenat casa d'acollida.

### Escoles residencials

Una escola residencial (o internat) és una escola on els menors d'edat generalment hi estan 24 hores al dia, set dies a la setmana. Les opinions respecte si aquesta mena d'instrucció aporta beneficis estan dividides.

### Atenció residencial al menor

Aquest tipus d'atenció fora de la llar és dirigeix als menors orfes o als menors amb pares que no poden o no volen cuidar-los. Joves orfes, abandonats o d'alt risc poden viure en unitats xicotetes autocontingudes que han sigut establies com a ambients de llar, com, per exemple, comunitats d'atenció residencial per a menors. Els joves sota aquesta atenció són, si apartats de la llar involuntàriament, subjectes a avaluacions departamentals governamentals que inclouen progressions en salut, educació, presentacions socials, xarxes de famílies i altres. Aquests són referits com dominis de la vida dins de l'estatut de Looking after Children (LAC). Tendències recents han afavorit la ubicació dels menors en acollida temporal en compte de llocs residencials, parcialment per raons financeres, malgrat que una investigació de 1998 trobà que la majoria dels menors de fora de la llar preferien llars residencials o grupals en compte de l'acolliment temporal.

## Adults
### Situació de dependència

L'atenció residencial per a les persones residencials consisteix en centres de residència on puguen viure temporalment o permanentment.

## Referències

* 1 2 Luján Alcaraz, José; Rodríguez Iniesta, Guillermo; Fernández Orrico, Fco. Javier. «Capítulo 11. El sistema integral de promoción de la autonomía personal y atención a las personas en situación de dependencia. Las prestaciones». A: Comentario sistemático de la Ley de la dependencia Ley 39/2006, de 14 de diciembre, de promoción de la autonomía personal y atención a las personas en situación de dependencia y normas autonómicas. 1a ed. Cizur Menor (Navarra): Thomson Aranzadi, 2008, p. 313. ISBN 978-84-8355-687-0.
* ↑ Bravo, Amaia; Valle, Jorge F. del «Crisis y revisión del acogimiento residencial. Su papel en la protección infantil». Papeles del Psicólogo, 30, 1, 2009, pàg. 42-52.
* ↑ Mattingly, Marybeth J.; Wells, Marissa; Dineen, Michael «Out-of-Home Care by state and Place: Higher Placement rates for Children in some remote rural Places». Fact Sheet, 10, 2010.
* 1 2 Kendrick, Andrew. Residential child care : prospects and challenges. Londres: Jessica Kingsley Publishers, 2008, p. 7. ISBN 978-1-84310-526-8.
# Aston (cràter)

Aston és un cràter d'impacte lunar que es troba sobre l'extremitat nord-oest de la Lluna. A causa de la ubicació, la seva visibilitat està subjecta a la libració. Es troba a l'est del cràter Röntgen, a certa distància a l'oest d'Ulugh Beg en la vora de l'Oceanus Procellarum. Al sud es troba el cràter Voskresenskiy.
La vora d'Aston s'ha desgastada i arrodonida a causa d'impactes posteriors. Té una forma circular que no ha estat alterada de manera significativa pels impactes propers. La plataforma interior és relativament plana i sense trets distintius, sense pic central significatiu.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més prop d'Aston.
| Cràters satèl·lit | Aston Coordenades Diàmetre K 35° 06′ N, 87° 48′ O﻿ / ﻿35.1°N,87.8°O﻿ / 35.1; -87.8﻿ (Aston K) 14 km L 35° 30′ N, 86° 30′ O﻿ / ﻿35.5°N,86.5°O﻿ / 35.5; -86.5﻿ (Aston L) 10 km |

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Aston (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 3 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 3 juliol 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Aston» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-05-30. [Consulta: 3 juliol 2018].
# Balenciaga

«Balenciaga» té aquests significats:
* Cristóbal Balenciaga Eizaguirre (1895-1972), dissenyador de moda basc.
* Cristóbal Balenciaga Museoa, museu a Getaria, dedicat al dissenyador anterior.

## Vegeu també

* Mikel Balenziaga Oruesagasti (n. 1988), futbolista basc.
# Asurgarh

Asurgarh és un fort en ruïnes de l'Índia, situat al costat del llogaret de Narla (a 5 km) al districte de Kalahandi, una divisió administrativa de l'estat de Bihar. Es troba a uns 6 km de Dulalganj, a l'est de Mahananda, a uns 35 km de Bhawanipatna, la capital del districte. El nom vol dir Casa del Dimoni i la tradició el fa residència del dimoni Gosinha Daitya. El fort inclou una cisterna oval de 80 hectàrees; està situat entre el riu Sandul i la cisterna, i és de forma rectangular amb quatre accessos, un per cada vent; a l'interior alguna capella per adorar a Dokari i les restes del que se suposa fou un palau.
El seu nom derivaria d'Asura, un de cinc mítics germans de la casta dels domkata bramans, cadascun dels quals hauria tingut un fort a la zona, i que vivien segons la tradició el 57 aC. La realitat és desconeguda. Les excavacions modernes (1973) han posat a la llum objectes d'una civilització que va florir entre 200 aC i el 200 dC; la població a la vall de Mahanadi es va iniciar vers el 1000 aC.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Balor

Balor o Balar és el nom d'un personatge de la mitologia celta, rei de la raça de gegants fomorians, déus de la Mort, del Mal i de la Nit. Balor era famós per tenir un sol ull (en tenia un altre al clatell que s'obria temporalment llançant raigs). Quan Balor era un nen, va mirar una poció elaborada pels druides del seu pare, i els fums li van fer créixer un ull enorme i verinós. L'ull l'havien d'obrir els assistents i matava qualsevol cosa que mirés. Segons les profecies havia de ser mort pel seu net Lug. Per aquest motiu Balor va intentar impedir-ho tancant la seva filla i matant la seva descendència, sense èxit. Segons la mitologia irlandesa el gegant Buarainech va ser el seu pare.

## Referències

* ↑ «Balor». Britannica. [Consulta: 6 setembre 2024].
* ↑ Cotterell, Arthur. The encyclopedia of mythology. Londres: Lorenz, 1996, p. 102. ISBN 9781859671641.
Temes de la mitologia celta :
Part de {{Mitologies europees}} :
Temes generals :
Mitologia irlandesa :
Mitologia escocesa :
Mitologia gal·lesa :
Mitologia bretona :
Vegeu també: Mitologia de les illes Hèbrides, {{Mitologia gal·lo-britònica}}, {{Mitologia gallega}}, {{Mitologia irlandesa (Ulster)}} i {{Llegenda del Rei Artús}} :
# BMM

BMM té els següents significats:
* Barcelona Metròpolis Mediterrània, revista sobre temes de la ciutat de Barcelona
* Böhmisch-Mährische Maschinenfabrik, fàbrica d'armament per a la Wehrmacht durant la Segona Guerra Mundial ubicada a Praga
* BMM-80 (del seu nom en rus Бронированная Медицинская Машина, transliterat Bronirovannaia Meditsinskaia Maixina), ambulància militar variant del vehicle blindat BTR-80 desenvolupada a Rússia
# Barcelona Cross

Barcelona Cross és un llogaret al sud de Cornualla, Regne Unit, a la parròquia de Pelynt. Està a tres milles (5 quilòmetres) a l'oest de Looe. TrelawneManor (Cornish: TrevElowen, és a dir, la granja de l'arbre d'om) es troba immediatament al nord de Barcelona i anteriorment va ser la llar ancestral de la família de Trelawney (una família de Cornualla que es remunta a l'època saxona).
Els primers indicis escrits d'aquest indret daten de 1637 quan apareix un contracte d'arrendament que fa referència a un tal Andrew Dyer que va construir, a càrrec seu, un habitatge i una botiga de ferrer a Trelawne Cross. El nom Barcelona apareix per primera vegada en documents cap a l'any 1740, l'àrea va ser anomenada així en memòria d'un dels fills de Sir Jonathan Trelawny, Henry, que va morir quan el seu vaixell es va enfonsar davant de les Illes Scilly el 1707. Tornava de la Mediterrània on havia lluitat a la Guerra de Successió en la defensa de Barcelona. Henry Trelawny va morir amb l'almirall Sir Cloudesley Shovell a bord del HMS Association.
Ara Barcelona és un complex d'oci i parc de vacances. El camp de futbol proper es diu Camp Nou en homenatge a l'estadi del Futbol Club Barcelona.

## Referències

* ↑ OrdnanceSurvey. Plymouth & Launceston [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «What's new in south Cornwall: a holiday guide» (en anglès). The Guardian. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «pelynt football club» (en anglès). [Consulta: 1r juliol 2014].
# Barri maleït

Barri maleït (títol original: Terror House) és una pel·lícula de terror estatunidenca dirigida per Lance W. Dreesen i Clint Huchitson, estrenada l'any 2001. Ha estat doblada al català.

## Argument

Quatre esquetxos que uneixen humor negre i calfreds componen aquest film. Bob Carter, agent immobiliari, fa visitar tres de les seves cases que queden al mercat a una parella de joves casats a la cerca de la casa dels seus somnis. Les visites van de meravella, la parella sembla conquistada fins que Bob els revela el trist final dels antics propietaris: totes les cases totes un passat sagnant... Els propietaris són o bé morts o bé dements: una dona ha matat per accident el seu amant i s'ha suïcidat, un home ha portat una guerra contra un petit mico abandonat que la seva filla ha recollit, un jove captava per telepatia els homicidis d'un assassí en sèrie. La parella es retracta cada vegada.

## Repartiment
### Feu-me una oferta

* John Ritter: Bob Carter
* David Deluise: Allan Doyle
* Allison Smith: Mary Ann Doyle

### Malson

* Rachel York: Sarah Freemont
* Carmine Giovinazzo: Frank Sarno
* Fredric Lehne: Louis Freemont
* Wade Williams: Clay Hendricks

### Bobo

* Bryan Cranston: Ron Gatley
* Katelin Petersen: Jennifer Gatley
* Jodi Harris: Carol Gatley

### La residència dels Goodwin

* Brenda Strong: el doctor Helen Corey
* Will Estes: Sean Estes
* Shonda Farr: Jasmine

## Crítica

* "Meravelles d'humor negre."
* "Alguns moments d'antologia verdaderament palpitants."

## Premis i nominacions

* 2001: Festival del film fantàstic de Gérardmer 2001
* 2001: Brussels Internacional Festival of Fantasy Film - Pegasus Audiència Award
* 2001: Brussels Internacional Festival of Fantasy Film - Silver Raven
* 2002: A.K.A. Shriekfest - Best Film

## Referències

* ↑ «Barri maleït». esadir.cat.
* ↑ «Terror Tract». [Consulta: 8 abril 2018].
* ↑ «Terror House». Première.
* ↑ «Terror House». Zurban.
# Bandera de Mallorca

La bandera de Mallorca és el símbol oficial utilitzat pel Consell de Mallorca. Va ser declarada bandera de l'illa per acord del Ple del Consell de Mallorca de 2 de gener de 1984.
Tradicionalment s'afirma que és la bandera històrica del regne de Mallorca usada per un privilegi del rei Sanç. Però alguns estudiosos afirmen que l'actual versió és una invenció del cronista de Palma Benet Pons i Fàbregues a principis del segle xx, argumentant que tombar el castell és una irregularitat heràldica i que es va traduir de manera errònia l'adjectiu lividus —blau en comptes del morat interpretat per Pons i Fàbregues— en el text prèviament esmentat, etc. Per això és que alguns sectors nacionalistes reivindiquen la bandera quadribarrada com l'autèntica de Mallorca mentre altres reivindiquen la tribarrada.
L'ús popular d'aquesta bandera es va estendre a partir de la presidència de Maria Antònia Munar al Consell de Mallorca, qui va promoure la creació i distribució de banderes entre els ciutadans.

## Referències

* ↑ Ventayol, Germà. «Treinta aniversario de la bandera oficial de Mallorca» (en castellà). ultimahora.es, 01-02-2014. [Consulta: 30 octubre 2022].
* ↑ Prunés Moya, Jordi. «Recull de dades sobre els símbols històrics de Porreres i propsot de bandera municipal» p. 11. Ajuntament de Porreres, 01-07-2020. [Consulta: 30 octubre 2022].
* ↑ «Un poble, una bandera». Diari de Balears, 02-09-2006.
* ↑ «Matas y Munar cuelgan la bandera de la isla en el Consolat de Mar». Diario de Mallorca, 08-09-2006.
* ↑ «Munar confía en que el día 12 aumente el número de banderas». Diario de Mallorca, 11-09-2006.

## Enllaços externs

* Heràldica i vexil·lografia de les Illes Balears, de Gabriel Bibiloni.
# Bandera de Martinica

Encara que la bandera oficial de Martinica és la tricolor de França (ja que n'és colònia d'ultramar), l'any 2019 el govern local de l'illa (Collectivité territoriale de Martinique) va adoptar una nova bandera, batejada com la Ipséité, per usar-la en esdeveniments esportius i culturals internacionals.

## La «bandera de les serps»

Abans de la Ipséité, Martinica usava de forma no oficial la "bandera de les serps" (drapeau aux serpents), que va ser creada el 4 d'agost de 1766 i va deixar d'utilitzar-se a causa de la Revolució Francesa. Gairebé dos-cents anys després d'abandonar-la s'havia recuperat per a ús no oficial.
Derivada de l'antiga ensenya utilitzada per la marina mercant francesa durant el segle xviii fins a l'adopció de la bandera tricolor, és un pany de color blau quartejat per una creu blanca. En cada quadrant apareix representada una serp blanca amb forma de "L" invertida (més visible en el disseny del segle xviii que en el modern). Les serps tenen forma de "L" perquè Martinica depenia de Saint Lucia abans que aquesta última es convertís en una colònia del Regne Unit.
L'ús d'aquesta bandera és controvertit, pel seu origen històric: quan la van adoptar, la "bandera de la serp" onejava en vaixells dedicats al comerç triangular i, per tant, al tràfic d'esclaus.

## Altres banderes

* Antic disseny de la "Bandera de les serps"
* Bandera de Martinica
* Bandera usada pels atletes de Martinica en les competicions internacionals de taekwondo

## Referències

* ↑ «Martinique now has a territorial hymn and flag». oecs.org, 21-05-2019. [Consulta: 13 juny 2019].

## Vegeu també

* Bandera del Quebec, basada en el mateix motiu que la "bandera de les serps"