OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ofis ar Brezhoneg

Ofis ar Brezhoneg (Oficina del Bretó) és un organisme creat l'1 de maig de 1999 per a substituir el Servei de la Llengua Bretona que existia dins l'Institut Cultural de Bretanya (Skol uhel ar Vro). El 2010 es va transformar en Oficina Pública de la Llengua Bretona (Ofis Publik ar Brezhoneg)

## Missió

Una de les seves missions consisteix a tractar de manera científica les dades sociolingüístiques dels mapes lingüístics. Per això està cridada a fer el rol d'Observatori de la Llengua Bretona (Arsellva ar brezhoneg) en publicar aquestes dades i aconsellar les col·lectivitats en la senyalització bilingüe, així com revisar topònims i microtopònims del cadastre com s'ha fet a Catalunya del Nord. És el suport del termBret, el servei cooperatiu de terminologia que edita diccionaris lèxics per especialitats. També ha d'assistir a particulars, administracions i empreses que vulguin utilitzar el bretó. (42 administracions, associacions o empreses li ho han demanat entre l'1 de juliol i el 15 de setembre de 1999).

## El bretó

Ha participat en la promoció de cursos de bretó per a adults. Segons la seva publicació, el curs 1998-1999 hi assistiren 9.300 persones en els cursos, ja sigui a classes nocturnes, per formació o per correspondència. Un total de 6 700 han seguit els cursos, d'ells 1.200 a l'Alta Bretanya (550 en Ille i Vilaine i 462 a Loira Atlàntic). A Bretanya, 165 organismes ofereixen classes nocturnes, endemés de 28 fora de Bretanya, i d'ells 15 a la regió de París.
El 2003, l'Ofis publicà un mapa de carreteres de Bretanya en bretó, on s'inclou el Loira Atlàntic. També ha estat el principal patrocinador de la campanya Ya d'ar brezhoneg per a impulsar l'ús públic del bretó.

## Finançament

L'Ofis és una associació independent, presidida per Lena Louarn, que compta amb un pressupost d'1 milió de € a càrrec principalment de la Regió de Bretanya. La seu és Carhaix, on hi treballa el seu director Fulup Jakez (Jacques Philippe) i l'organisme responsable per al desenvolupament de bretó. L'antena de Rennes amb el Director Adjunt, Olier Ar Mogni (Olivier Le Moigne) acull l'Observatori de la Llengua Bretona. El govern regional el 2004 va anunciar la seva voluntat de modificar els estatuts per tala que sigui una institució pública de cooperació cultural.

## Vegeu també

* Oficina per la Llengua i la Cultura d'Alsàcia
* Oficina per la Llengua Gal·lesa
* Foras na Gaeilge
* Bòrd na Gàidhlig
* Coonseil ny Gaelgey

## Enllaços externs

* (francès) (bretó) Web oficial
# Omloop van Borsele

L' Omloop van Borsele és una cursa ciclista femenina d'un dia que es disputa anualment als voltants de Borsele als Països Baixos des del 2002. Des del 2012, el dia anterior, també es disputa una prova contrarellotge, però són dues curses independents.
La primera vencedora fou Loes Gunnewijk i el rècord de victòries, amb cinc l'ostenta Kirsten Wild.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2002 | Loes Gunnewijk | Katherine Bates | Monique Knol |
| 2003 | Leontien van Moorsel | Ghita Beltman | Vera Koedooder |
| 2004 | Chantal Beltman | Anouska van der Zee | Mirjam Melchers |
| 2005 | Marianne Vos | Adrie Visser | Emma Davies |
| 2006 | Marianne Vos | Vera Koedooder | Bertine Spijkerman |
| 2007 | Marianne Vos | Regina Bruins | Ellen van Dijk |
| 2008 | Kirsten Wild | Ina-Yoko Teutenberg | Marianne Vos |
| 2009 | Kirsten Wild | Marianne Vos | Alex Greenfield |
| 2010 | Kirsten Wild | Rochelle Gilmore | Kirsty Broun |
| 2011 | Kirsten Wild | Charlotte Becker | Marianne Vos |
| 2012 | Ellen van Dijk | Gracie Elvin | Sarah Düster |
| 2013 | Vera Koedooder | Loes Gunnewijk | Lucinda Brand |
| 2014 | Chloe Hosking | Kirsten Wild | Ellen van Dijk |
| 2015 | Kirsten Wild | Shelley Olds | Anna Knauer |
| 2016 | Barbara Guarischi | Floortje Mackaij | Christine Majerus |
| 2017 | Riejanne Markus | Eugenia Bujak | Marianne Vos |
| 2018 | Elisa Balsamo | Lorena Wiebes | Evy Kuijpers |
| 2019 | Lorena Wiebes | Elisa Balsamo | Natalie van Gogh |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2022 | Maaike Boogaard | Sofie Van Rooijen | Nora Tveit |
| 2023 | Linda Zanetti | Audrey Cordon-Ragot | Nora Tveit |
| 2024 | Sofie Van Rooijen | Daria Pikulik | Elynor Bäckstedt |

## Palmarès contrarellotge

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2012 | Ellen van Dijk | Linda Villumsen | Clara Hughes |
| 2013 | Ellen van Dijk | Loes Gunnewijk | Gillian Carleton |
| 2014 | Ellen van Dijk | Chantal Blaak | Tayler Wiles |
| 2015 | Ellen van Dijk | Lisa Brennauer | Anna van der Breggen |
| 2016 | Lisa Brennauer | Ellen van Dijk | Chantal Blaak |
| 2017 | Hayley Simmonds | Natalie van Gogh | Hanna Solovei |
| 2018 | Aafke Soet | Floortje Mackaij | Natalie van Gogh |
| 2019 | Pernille Mathiesen | Natalie van Gogh | Franziska Koch |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2022 | Emily Meakin | Audrey Cordon-Ragot | Juliet Eickhof |
| 2023 | Ilse Pluimers | Karlijn Swinkels | Anne Knijnenburg |
| 2024 | Ellen van Dijk | Julia Kopecký | Febe Jooris |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Palmarès a cyclingarchives.com
* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès contrarellotge a cyclebase.nl
* ↑ , road18.net.
* ↑ , cyclingonline.nl.
* ↑ , directvelo.com.
# Noyal-sur-Vilaine

Noyal-sur-Vilaine (en bretó Noal-ar-Gwilen) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2009 tenia 6.102 habitants. Limita al nord amb Acigné, al nord-est amb Brécé i Servon-sur-Vilaine, a l'oest amb Cesson-Sévigné, a l'est amb Domagné, al sud-oest amb Domloup, al sud amb Châteaugiron i al sud-est amb Ossé,

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.924 | 2.517 | 2.952 | 3.833 | 4.089 | 4.689 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| -1995 | Michel Loisel | Divers droite |
| 1995-2008 | Françoise Clanchin | Divers droite |
| 2008- | Jacques Audrain | Divers droite |

## Galeria d'imatges

* Església de St Pierre
* Castell de Bois Orcan
* Mas de la Motte
# Noyal-Châtillon-sur-Seiche

Noyal-Châtillon-sur-Seiche (en bretó Noal-Kastellan) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 5.889 habitants. Limita al nord amb Rennes, a l'est amb Chantepie i Vern-sur-Seiche, al sud amb Saint-Erblon i Pont-Péan i a l'oest amb Chartres-de-Bretagne i Saint-Jacques-de-la-Lande.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.857 | 2.147 | 2.954 | 3.168 | 4.313 | 5.635 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1993-1995 | Jean-Jacques Heuzé | Divers droite |
| 1995-2001 | Franck Trouilloud | Divers droite |
| 2001-2008 | Gilles de Bel-Air | Divers droite |
| 2008- | Sylvie Epaud | PS |
# Ortegia

Ortegia és un gènere de plantes endèmic de la regió mediterrània que té unes quatre espècies pertany a la família Cariofillaceae.

## Taxonomia

* Ortegia dichotoma L.
* Ortegia hispanica L.

## Referències

* ↑ Espècies a The International Plant Names Index

## Enllaços externs

* Plant systematics
* PPP-index
* The International Plant Names Index
* Catalogue of Life Arxivat 2009-01-15 a Wayback Machine.
* Encyclopedia of Life
# Noyal-sous-Bazouges

Noyal-sous-Bazouges (en bretó Noal-Bazeleg, en gal·ló Nouya) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 374 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 458 | 520 | 502 | 447 | 378 | 379 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | André Diard | |
| 2008- | Pierre Étienne | |
# Medon

Medon és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 191 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Medon tenia 191 habitants, 78 habitatges, i 60 famílies. La densitat de població era de 76 habitants/km².
Dels 78 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,4% hi vivien parelles casades, en un 16,7% dones solteres, i en un 21,8% no eren unitats familiars. En el 20,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 23% entre 25 i 44, un 30,9% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.750 $ i la renda mediana per família de 27.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.208 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 13.313 $. Entorn del 15,2% de les famílies i el 17,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Medon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Medon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Salvador Aguilella Ramos

Salvador Aguilella Ramos (Onda, 10 d'octubre de 1968) és un polític valencià que fou alcalde d'Onda i en l'actualitat és diputat a les Corts Valencianes per la circumscripció de Castelló.

## Biografia

Llicenciat en Ciències Econòmiques i Empresarials per la Universitat de València, és funcionari de la Generalitat Valenciana des de l'any 1989 i regidor en l'Ajuntament d'Onda pel Partit Popular des de l'any 2003. Cap de llista a l'alcaldia de la seua localitat natal el 2007, no va ser fins al 2011 quan va guanyar amb majoria absoluta les eleccions i fou escollit batlle.
L'any 2015 es presentà a la reelecció i reedità la victòria, però la pèrdua de la majoria absoluta i l'acord d'investidura pactat entre el Partit Socialista del País Valencià, Compromís, Onda Sí Se Puede i Esquerra Unida del País Valencià feren nou alcalde a Ximo Huguet Lecha (PSPV).
Arran d'aquestes eleccions fou designat diputat provincial pel partit judicial de Nules. Va gestionar l'àrea de Promoció Econòmica, Recaptació i Hisenda de la Diputació de Castelló.

## Referències

* ↑ «Corporació Municipal». Ajuntament d'Onda. Arxivat de l'original el 2017-10-24. [Consulta: 21 juliol 2016].
* ↑ «Butlletí 23». Interonda, 27-04-2007. [Consulta: 21 juliol 2016].
* ↑ «Resultado elecciones municipales 2011» (en castellà). Ministeri de l'Interior, 2011. Arxivat de l'original el 2016-10-04. [Consulta: 21 juliol 2016].
* ↑ «Salvador Aguilella es proclamado alcalde de Onda» (en castellà). El Triángulo Espadán-Mijares-Onda, 11-06-2011. [Consulta: 21 juliol 2016].
* ↑ «Resultado elecciones municipales 2015» (en castellà). Ministeri de l'Interior, 2015. [Consulta: 21 juliol 2016].
* ↑ «Los socialistas retoman la alcaldía de Onda de la mano de Ximo Huguet y con el apoyo de Compromís, OSSP y EU» (en castellà). Castellón Confidencial, 13-06-2015. [Consulta: 21 juliol 2016].
* ↑ «Salvador Aguilella Ramos» (en castellà). Diputació de Castelló. [Consulta: 21 juliol 2016].
# Fluorelbaïta

La fluorelbaïta és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la turmalina. Rep el nom per ser una elbaïta rica en fluor.

## Característiques

La fluorelbaïta és un ciclosilicat de fórmula química Na(Li$_{1.5}$Al$_{1.5}$)Al₆(Si₆O$_{18}$)(BO₃)₃(OH)₃F. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional el 2011, sent publicada l'any 2013. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7,5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del museu de mineralogia de la Universitat de Roma La Sapienza (Itàlia), amb el número de catàleg: 33045.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de mostres recollides a dues mines de l'estat brasiler de Minas Gerais: la mina Urubu, situada a Monte Belo (Itinga), i la mina Cruzeiro, a São José da Safira. En aquestes dues mines els cristalls d'aquest mineral acostumen a trobar-se en forma de prismes allargats de color blau-verd, de fins a 2,5 cm. També ha estat descrita en altres indrets del Brasil, així com del Canadà, els Estats Units, Àustria, Itàlia, Alemanya, la República Txeca, Eslovàquia, Noruega, Suècia, Eswatini, Moçambic, Namíbia, Madagascar, Zàmbia, l'Afganistan, Vietnam i el Japó.

## Referències

* ↑ «Fluor-elbaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 juliol 2022].
# Policarpo Ribeiro de Oliveira

Policarpo Ribeiro de Oliveira, conegut com a Poly, (21 de desembre de 1907 - Maig de 1986) fou un futbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1930.

## Referències

* ↑ «Especial – 2006 – Copa» (en portuguès). Folha Online, 09-12-2005.
* ↑ Policarpo Ribeiro de Oliveira Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Le Sueur

Le Sueur és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 3.922 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Le Sueur tenia 3.922 habitants, 1.545 habitatges, i 1.025 famílies. La densitat de població era de 339,5 habitants per km².
Dels 1.545 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 33,6% no eren unitats familiars. En el 29,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.372 $ i la renda mediana per família de 53.362 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.810 $ mentre que les dones 24.359 $. La renda per capita de la població era de 21.605 $. Entorn del 5,8% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Le Sueur». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Le Sueur». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Llac de Juclar

El Llac de Juclar o Estany de Juclà és el més gran del Principat d'Andorra. És d'origen glacial, té una extensió de 21,3 hectàrees (0,21 km²) i es troba a la Vall d'Incles, a la parròquia de Canillo, a 2.300 m d'altitud. Està format per dos estanys, el de l'oest és el més gran. A pocs metres cap al sud-est hi ha el Refugi de Juclar, reformat i modernitzat l'any 2009 i amb capacitat per a 45 persones.
Per la vall d'Incles hi discorre el riu Juclar.
L'etimologia de Juclar prové del llatí: claru "massís muntanyós sense arbres" i amb el prefix Ju (de jus: sota).

## Fauna i flora

* Tritó del Pirineu (Euproctus asper)
* Truita de riu
* Regalèssia de muntanya (Trifolium alpinum)
* Ranuncle (Ranunculus lanuginosus)
* Anemone alpina

## Referències

* visitandorra amb mapes i imatges
# Llibre de text

El llibre de text és aquell llibre que conté els continguts propis de l'ensenyament escolar, amb suggeriments d'exercicis i guia per al professor. El terme a vegades s'usa ampliat a qualsevol manual de suport a un curs. El llibre de text té una llarga tradició històrica, que parteix amb les primeres cartilles de clàssics per ensenyar llatí. Al segle xx i XXI s'ha vist complementat per una sèrie de quaderns, obres de refèrencia i materials informàtic d'ampliació. A l'Estat espanyol existeix una forta controvèrsia sobre el seu ús i sobre la seva gratuïtat, ja que ha esdevingut el centre dels materials didàctics, amb un 90% de presència a l'ESO.

## Avantatges

* Facilita la tasca docent, en planificar el temps i els continguts
* Serveix de llibre de consulta per a l'alumne, que pot estudiar de manera autodidacta o completar els seus apunts
* S'adequa perfectament a les exigències legals sobre temari a impartir i metodologia
* Inclou en un únic materials l'essència avaluable del curs

## Crítiques

* Afavoreix un aprenentatge passiu i basat en la memòria humana i no en la recerca o la cooperació
* No respon a la diversitat d'interessos dels alumnes, ja que ofereix un itinerari únic
* Actualment pertanyen en règim d'oligopoli a poques editorials que dicten els continguts i la manera de tractar-los
* No afavoreix la innovació docent

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.35. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 3 desembre 2014].
Viccionari
# Llagostí rosa

El llagostí rosa (Farfantepenaeus duorarum) és una espècie de crustaci decàpode marí del subordre Dendrobranchiata que es troba al voltant de les Bermudes, al llarg de la costa est dels Estats Units i al Golf de Mèxic. És una espècie important comercialment als Estats Units i a Cuba.

## Distribució

Farfantepenaeus duorarum viu a fondàries d'entre 2 i 70 metres. Els joves viuen al mar o els estuaris mentre que els adults són marins.

## Descripció

Les femelles fan fins a 280 mm de llargada i els mascles 269 mm.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 10 setembre 2021].
* 1 2 3 «Species Fact Sheets: Penaeus duorarum (Burkenroad, 1939)». Food and Agriculture Organization. [Consulta: 4 novembre 2012].
* ↑ Based on data sourced from the FishStat database, FAO.
* Holthuis L. B. (1980) Shrimps and Prawns of the World. An Annotated Catalogue of Species of Interest to Fisheries, FAO Fisheries Synopsis No.125, Volume 1.
# Lliga de Belize City de futbol

La Lliga de Belize City de futbol fou una competició de Belize de futbol que es disputà al districte de Belize City. Fou la competició més important de Belize, que era colònia britànica durant aquests anys.

## Historial

Font:
* 1919-20 Preston
* 1920-21 Preston
* 1921-22 Preston
* 1922-23 Preston
* 1923-24 Preston
* 1924-25 Surrey
* 1925-26 Rovers
* 1926-27 Preston
* 1927-28 Preston
* 1928-29 Preston
* 1929-30 Preston
* 1930-31 Crimson
* 1931-32 Crimson
* 1932-33 Excelsior
* 1933-34 Excelsior
* 1934-35 Arsenal
* 1935-36 Arsenal
* 1936-37 Arsenal
* 1937-38 Arsenal
* 1938-39 no es disputà
* 1939-40 no es disputà
* 1940-41 Excelsior
* 1941-42 Battalion
* 1942-43 Crimson
* 1943-44 Crimson
* 1944-45 All Star
* 1945-46 Crimson
* 1946-47 All Star
* 1947-48 Excelsior
* 1948-49 Crimson
* 1949-50 Police
* 1950-51 Preston
* 1951-52 M.Y.A.
* 1952-53 Landivar
* 1953-54 M.Y.A.
* 1954-55 M.Y.A.
* 1955-56 M.Y.A.
* 1956-57 M.Y.A.
* 1957-58 Diamond A
* 1958-59 Dunlop
* 1959-60 Landivar
* 1960-61 B.E.C.
* 1961-62 B.E.C.
* 1962-64 desconegut
* 1964-65 British Honduras Company
* 1965-66 desconegut
* 1966-67 Landivar
* 1967-68 Landivar
* 1968-69 Landivar
* 1969-70 Landivar
* 1970-74 desconegut
* 1974-75 Berger 404
* 1975-76 desconegut
* 1976-77 Berger 404
* 1977-78 Chito's Rangers

## Referències

* ↑ «Belize - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 1r octubre 2011].
# Lliga de Belize de futbol

La Lliga de Belize de futbol (oficialment Belize Premier Football League (BPFL)) fou la màxima competició de Belize de futbol.
Belize fou colònia britànica fins a l'any 1981. Fins aquesta data es disputaven al país diversos campionats del districtes, com la Lliga de Belize City de futbol, i un campionat interdistricte. La primera lliga semi-professional es disputà el 1991. La darrera edició es disputà el 2011, quan es fusionà amb la Super League of Belize per crear la Premier League of Belize.

## Historial

Font:

### Campionat Interdistricte

Llista no complerta.
* 1962: Stann Creek
* 1969-70: FC San Joaquín
* 1971: FC San Joaquín
* 1972-73: Queen's Park Rangers
* 1973-74: Queen's Park Rangers
* 1976-77: Queen's Park Rangers
* 1977-78: Mighty Avengers FC
* 1978-79: Queen's Park Rangers

### Campionat Nacional

Llista no complerta. Equips participants en la Copa de Campions de la CONCACAF.
* 1984-85: Real Verdes
* 1986-87: Coke Milpros
* 1987-88: Acros Duurly's
* 1988-89: Acros Duurly's
* 1990-91: Acros Duurly's i Real Verdes

### Belize Semipro Football League

* 1991-92: La Victoria (Corozal)
* 1992-93: Acros Caribe (Belize City)
* 1993-94: La Victoria (Corozal)
* 1994-95: Acros Crystal (Belize City)
* 1995-96: Suga Boys Juventus (Orange Walk)
* 1996-97: Suga Boys Juventus (Orange Walk)

### Belize Football League

* 1997-98: Suga Boys Juventus (Orange Walk)
* 1998-99: Suga Boys Juventus (Orange Walk)
* 1999-00: Sagitún (Independence)
* 2000-01: Kulture Yabra FC (Belize City)
* 2001-02: Kulture Yabra FC (Belize City)

### FFB "A" Tournament

* 2002-03: New Site Erei (Dangriga)
* 2003-04: Boca Juniors

### BPFL Regent Challenge Champions Cup (lliga dissident)

* 2002-03: Sagitún (Independence)
* 2003: Kulture Yabra FC (Belize City)
* 2004: Sagitún (Independence)

### Belize Premier Football League

* 2005: Suga Boys Juventus (Orange Walk)
* 2005-06: New Site Erei (Dangriga)
* 2006: New Site Erei (Dangriga)
* 2006-07: FC Belize (Belize City)
* 2007: FC Belize (Belize City)
* 2007-08: Hankook Verdes (San Ignacio)
* 2008-09: Ilagulei FC (Dangriga)
* 2009: Nizhee Corozal (Corozal)
* 2009-10 O: Belize Defence Force
* 2009-10 C: Belize Defence Force
* 2010-11 O: Belize Defence Force
O-Obertura, C-Clausura

## Referències

* ↑ Amandala Online: 26 January 2012 29 January 2012.
* ↑ «Belize - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 1r octubre 2011].
* ↑ «STRIKE AT THE MCC; WILL SOMETHING GOOD COME OF IT?». amandala.com.bz, 22-10-2016. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Llista d'aerolínies de Guinea Equatorial

Aquest articles és una llista d'aerolínies que operen a Guinea Equatorial. En 2016 totes elles estaven incloses en la llista negra de companyies aèries de la Unió Europea.
| AIRLINE | IATA | OACI | INDICATIU | INICI OPERACIONS |
| Air Annobón | - | - | - | 2013 |
| Ceiba Intercontinental Airlines | C2 | CEL | CEIBA LINE | 2007 |
| Cronos Airlines | C8 | CRA | - | 2007 |
| Ecuato Guineana | 8Y | GGE | EQUATO GUINEA | 1986 |
| Guinea Ecuatorial Airlines | - | GEA | GEASA | 1996 |
| Jet line | - | JLE | - | 2000 |
| Punto Azul | ZR | PUN | PUNTO AZUL | 2013 |

## Enllaços externs

* Llista d'aerolínies de Guinea Equatorial a airlines-inform.com
* Llista d'aerolínies de Guinea Equatorial Arxivat 2016-05-12 a Wayback Machine. a airlineinformation.net
* Equatorial Guinea, Encyclopedia of African Airlines, per Ben R. Guttery.
* Llista d'aerolínies de Guinea Equatorial a airfleets.es