OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nemacheilus nilgiriensis

Nemacheilus nilgiriensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tamil Nadu (l'Índia).

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1863. Sur les genres de la famille des Cobitioïdes. Versl. Akad. Amsterdam v. 15. 32-44.
* 1 2 Menon, A. G. K., 1987. The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India: i-x + 1-259, Pls. 1-16.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
# Guillem de Savoia

Guillem de Savoia (? - Viterbo o Brescia al mes de novembre de 1239) fou bisbe de Valença de 1231 a 1239 i príncep-bisbe del principat de Lieja de 1238 a 1239, tot i que mai no va poder exercir les seves prerrogatives aLieja. Era el fill petit de Tomàs I de Savoia i de Beatriu Margarida de Ginebra.
El 1236 va viatjar cap a Anglaterra ensems amb Elionor de Provença, la seva neboda, que hauria de casar-se amb Enric III d'Anglaterra. Enric III va fer pressió sobre el capítol de Winchester perquè el nomenessin bisbe, però el capítol no hi va pas consentir. El 1238, a la mort de Joan d'Eppes, hi havia dos pretendents a la seu del principat bisbal de Lieja: Otó d'Eberstein, prebost d'Aquisgrà, i Guillem. Tot i que el capítol va elegir Guillem el 22 de juny de 1938, l'emperador Frederic II va donar el seu suport a Otó d'Eberstein, que va ser entronitzat pel seu fill Conrad IV i confirmat per Conrad d'Hochstaden, arquebisbe de Colònia l'1 de novembre del mateix any. Poc després es va posar en dubte la legalitat d'aquest nomenament. Van seguir aldarulls arreu del país de Lieja. Durant l'enquesta que el papa Gregori IX va prescriure, Otó va ocupar la seu.
El germà gran de Guillem, Tomàs II de Savoia, que pel seu casament amb Joana de Constantinoble era comte del comtat de Flandes i d'Hainaut, va mitjançar. Al 29 de maig de 1239 el papa va confirmar el nomenament de Guillem. L'emperador va persistir a sostenir Otto d'Eberstein i impedir a l'arquebisbe de Colònia de nomenar Guillem. L'única solució per a Guillem va ser fer camí cap a Lieja i prendre el poder ell mateix. Al final d'octubre o a l'inici de novembre del mateix any, va anar-se'n de Roma. Entre Viterbo i Brescia va posar-se malalt i va morir. Altres fonts diuen que va ser emmetzinat a Viterbo. Tot i haver estat nomenat, de fet mai no va governar el principat de Lieja. La seva despulla va ser transportada a l'abadia de Haute-Combe, a Savoia, i fou sebollit a l'hipogeu familiar.
El 20 de juny de 1239 el papa va excomunicar l'emperador. Otó d'Eberstein, que mai no va ser príncep bisbe de iure, va mantenir el seu poder de facto al principat de Lieja fins que Robert I de Thourotte va ser-ne ordenat príncep-bisbe el 26 de desembre de 1240.

## Referències

* Llista dels bisbes de Tongeren, Maastricht i Lieja
* ↑ Claude Mélard, Guillaume de Savoire Arxivat 2014-02-26 a Wayback Machine., a: La principaute de Liège, Essai de chronologie, jusqu'à son absorption par la France' consulta el 16 d'octubre de 2008
* ↑ «Michel Damiens, Guillaume de Savoie 1238-1239, in: Larousse en ligne, 2008». Arxivat de l'original el 2010-05-26. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ Charles Cawley, Savoy, Medieval Lands, consultat el 25 de febrer de 2012
# Ruth Ben-Ghiat

Ruth Ben-Ghiat és una historiadora i crítica cultural estatunidenca. La seva producció acadèmica ha inclòs el estudi del feixisme i els dirigents autoritaris.
Nascuda als Estats Units, filla d'un pare jueu sefardita nascut a Israel i una mare escocesa, es va criar a Pacific Palisades (Califòrnia). Es va graduar en Història per UCLA i va obtenir un PhD en història comparativa per la Universitat de Brandeis. Membre de l'American Historical Association (AHA) des de 1990, és professora d'Història i Estudis italians a la Universitat de Nova York. Escriu regularment per cnn.com, L'Atlàntic i El Huffington Post.

## Obres

* Ben-Ghiat, Ruth. Fascist Modernities: Italy, 1922–1945. Berkeley and Los Angeles: University of California Press, 2001.
* Ben-Ghiat, Ruth. Italian Fascism’s Empire Cinema. Bloomington, IN: University of Indiana Press, 2015.

## Referències

* ↑ Kwong, Matt. «Trump muses about pardoning himself. Experts on authoritarianism are horrified». CBC, 05-06-2018.
* ↑ Alexander, Neta «The Mistake People Make Regarding Trump's Middle-of-the-night Tweets». Haaretz, 02-04-2017.
* ↑ Blitzer, Jonathan «A Scholar of Fascism Sees a Lot That's Familiar with Trump». The New Yorker, 04-11-2016.
* ↑ Keough, Matthew. «AHA Member Spotlight: Ruth Ben-Ghiat», 13-08-2014.
* ↑ DeVega, Chauncey. «Ruth Ben-Ghiat on how Trump is already using "fascist tactics"». Salon, 12-06-2017.
* ↑ Zamponi, Simonetta Falasca «Ruth Ben Ghiat. Fascist Modernities: Italy, 1922–1945. (Studies on the History of Society and culture, number 42.) Berkeley and Los Angeles: University of California Press. 2001. Pp. x, 317. $45.00». The American Historical Review, 107, 2, 2002, pàg. 653–654. DOI: 10.1086/ahr/107.2.653.
* ↑ Landy, Marcia «Italian Fascism's Empire Cinema, by Ruth Ben-Ghiat». Quarterly Review of Film and Video, 33, 2, 2016, pàg. 176–180. DOI: 10.1080/10509208.2015.1109579.
# Durbec del Japó

El durbec del Japó o durbec japonès (Eophona personata) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) que habita boscos i terres de conreu del Japó, sud-est de Sibèria i est de la Xina.

## Referències

* ↑ «Durbec del Japó». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
* ↑ Fitxa del durbec japonès a Birdguides Arxivat 2012-11-08 a Wayback Machine. Rev. 31/12/2012 (anglès)
# Sant Pau (la Ribereta)

Sant Pau és una capella del terme de Sapeira, actualment englobat en el de Tremp.
Està situada al nord del Mas del Turo, a la Ribereta, al cementiri d'aquest poble.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pojàrske (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Pojàrskoie».
Pojàrske (en (ucraïnès): Пожарське, en rus: Пожарское, Pojàrskoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.426 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22.
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Guillem de Sentmenat

Guillem de Sentmenat, o de Santamanç, o de Senmanat, va ser un bisbe. Era membre del llinatge dels Sentmenat, que van arribar a Tortosa amb Ramon Berenguer IV durant la reconquesta.
Era canonge i ardiaca major de la Seu tortosina, i va ser nomenat bisbe de Tortosa pel capítol de la Catedral el dia 20 de febrer de 1340, l'endemà de la mort del seu antecessor Berenguer Desprats, però el papa Benet XII, fent ús del seu dret de reserva pontificia, en va invalidar el nomenament i es va reservar la provisió d'aquesta vacant. Va passar un més d'un any amb seu vacant, fins que el 2 d'octubre de 1341 el mateix papa va nomenar Bisbe de Tortosa a Arnau de Lordat, que fins llavors era bisbe d'Urgell, prenent possessió del nou bisbat l'11 de desembre de 1341.

## Referències

* 1 2 3 4 Miravall, Ramon. Episcopologi Dertosense : introducció a la història de la societat i de l'Església de Tortosa. Tortosa: UNED Tortosa, 2016, p. 164. ISBN 9788493842055.
* ↑ «Episcopologi». Bisbat de Tortosa. [Consulta: 19 gener 2021].
* 1 2 3 O'Callaghan i Forcadell, Ramon. Episcopológio de la Santa Iglesia de Tortosa (en castellà). Tortosa: Imprenta Católica de G. Llasat, 1896, p. 90.

## Bibliografia

* O'Callaghan i Forcadell, Ramon. Episcopológio de la Santa Iglesia de Tortosa (en castellà). Tortosa: Imprenta Católica de G. Llasat, 1896.
* Miravall, Ramon. Episcopologi Dertosense: introducció a la història de la societat i de l'Església de Tortosa. Tortosa: UNED Tortosa, 2016 (Cadup Estudios). ISBN 97884938420.
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1996

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1996 es disputaren del 9 al 13 d'octubre de 1996 a Lugano, Suïssa. Aquesta fou la primera ocasió en què es disputaren les proves masculines en ruta sub-23 i contrarellotge sub-23.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Masculines |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Johan Museeuw Bèlgica | 6h 23' 50" | Mauro Gianetti Suïssa | + 1" | Michele Bartoli Itàlia | + 29" |
| Contrarellotge masculina detalls | Alex Zülle Suïssa | 48' 13" | Chris Boardman Regne Unit | + 40" | Tony Rominger Suïssa | + 42" |
| Femenines |||||||
| Cursa en línia femenina detalls | Barbara Heeb Suïssa | 2h 53' 05" | Rasa Polikevičiūtė Lituània | + 17" | Linda Jackson Canadà | + 37" |
| Contrarellotge femenina detalls | Jeannie Longo França | 35' 16,07" | Catherine Marsal França | + 49" | Alessandra Cappellotto Itàlia | + 54.40" |
| Masculines sub-23 |||||||
| Cursa en línia masculina sub-23 detalls | Giuliano Figueras Itàlia | 4h 23' 50" | Roberto Sgambelluri Itàlia | + 1" | Luca Sironi Itàlia | + 29" |
| Contrarellotge masculina sub-23 detalls | Luca Sironi Itàlia | 37' 51.89" | Roberto Sgambelluri Itàlia | + 52.49" | Andreas Klöden Alemanya | + 56,50" |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 2 | Suïssa | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3 | França | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Regne Unit | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Lituània | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Canadà | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 | Alemanya | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 6 | 6 | 6 | 18 |

## Referències

* 1 2 3 4 «Cyclisme - Championnats du Monde - 1996 - Hommes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 28 setembre 2013].
* 1 2 «Cyclisme - Championnats du Monde - 1996 - Femmes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 28 setembre 2013].
# Tepe Hisar

Tepe Hissar (Turó del castell, persa تپه حصار) és un jaciment arqueològic de l'Iran, al sud-est de la mar Càspia, prop de Damghan. Fou excavat el 1931-1932 per un equip americà i el 1956 per un equip japonès. El lloc fou habitat permanentment des de vers el 3900 aC fins al començament del segle passat. S'han trobat objectes de poteria i ceràmica de diverses èpoques. A aquest lloc tan llunyà va arribar la ceràmica de l'Obeid al quart mil·lenni.

## Referències

* Mapa a Wikimapia
* Enciclopèdia irànica Arxivat 2011-01-08 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Tureng Tepe
# Durbec de Socotra

El durbec de Socotra (Rhynchostruthus socotranus) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) endèmic de l'illa de Socotra.

## Descripció

* Fa una 14,5 cm de llargària, amb aspecte típic de la família. Bec molt fort de color negre i potes de color carn.
* Mascle de color general gris marró i cap molt fosc. Grans taques blanques a les galtes. Taques grogues a les ales i cua.
* Femella similar al mascle, una mica més apagada.

## Hàbitat i distribució

Es troba en una bona varietat d'hàbitats, des de les muntanyes fine el nivell del mar de l'Illa de Socotra, a l'Oceà Índic.

## Taxonomia

No es reconeixen subespècies, però fins fa poc es considerava que les tres espècies del gènere Rhynchostruthus eren subespècies de Rhynchostruthus socotranus. Actualment es reconeixen com espècies de ple dret.

## Referències

* ↑ «Durbec de Socotra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
* ↑ Guy M. Kirwan et Andrew. Studies of Socotran birds II. One, two or three species: towards a rational taxonomy for the Golden-winged Grosbeak Rhynchostruthus socotranus. Bull ABC Vol 14 No 2 (2007)
# Polemó I

Polemó I (en llatí Polemon, en grec antic Πολέμων) fou rei del Pont i del Bòsfor.
Era fill de Zenó, famós orador de Laodicea i va rebre de Marc Antoni, pels serveis del seu pare i els propis donant suport als romans, el govern de part de Cilícia sense títol reial el 39 aC. La seva residència era a Olba i el seu nom apareix a algunes monedes d'aquesta ciutat amb el títol αρχιερεύς ("Arquiereus" Pontífex màxim) i αυνάστης ("Aunástes").
Poc després Marc Antoni li va canviar aquest principat pel Regne del Pont amb títol de rei. No se sap en quin moment va ser nomenat, però ja ho era el 36 aC, perquè l'anomena amb aquest títol Dió Cassi. Aquell any va cooperar amb Marc Antoni a la campanya contra els parts, però va ser derrotat junt amb Appi Estacià i fet presoner pel rei part, però va poder alliberar-se a si mateix pagant un rescat, segons Dió Cassi i Plutarc.
L'any 35 aC va negociar, en nom de Marc Antoni, l'aliança del rei d'Atropatene Artavasdes III, al que va aconseguir fer client de Roma. El triumvir li va donar en recompensa el regne de la Petita Armènia (sense perdre el Pont). Va enviar una força auxiliar a Marc Antoni i Cleòpatra poc abans de la batalla d'Àccium l'any 31 aC, però va saber fer la pau amb Octavi que el va confirmar com a rei del Pont i Armènia i més tard el va qualificar d'amic i aliat del poble romà, segons Plutarc i Estrabó.
El 16 aC Marc Vipsani Agripa li va encarregar de sotmetre el regne del Bòsfor, que a la mort d'Asandre havia estat usurpat per Escriboni. L'usurpador Escriboni va ser enderrocat i assassinat abans de l'arribada de Polemó, que llavors va imposar-se ell mateix al tron, eliminant els que s'hi oposaven, i Agripa el va confirmar i després el mateix August. El seu regne abraçava el Pont i Còlquida i el Regne del Bòsfor fins al riu Tanais (Don). La ciutat de Tanais que es va revoltar per recuperar la seva independència, va ser arrasada. Va fer una expedició contra els Aspurgis, una tribu sàrmata del nord de Fanagòria, on va ser derrotat, fet presoner i executat. Es desconeix la data d'aquest fet, però era posterior al 2 aC en què encara governava segons una inscripció.
Es va casar dues vegades: amb Dinamis, filla de Farnaces II del Pont i neta de Mitridates VI Eupator (de la que no va tenir fills) i amb Pitodoris que el va succeir al tron com a regent del seu fill Polemó II. L'altre fill, Zenó, va rebre principalment els territoris de la Petita Armènia i va regnar amb el nom d'Artaxes III d'Armènia. Una filla (Antònia Trifena) es va casar amb Cotis III, rei de Tràcia, com diu Tàcit als Annals.

## Referències

* ↑ 1.Polemon I a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 434
# Prometheomys schaposchnikowi

Prometheomys schaposchnikowi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids, l'única del gènere Prometheomys. Viu a Geòrgia, Rússia i Turquia. Es tracta d'una espècie excavadora que s'alimenta principalment de plantes. El seu hàbitat natural són els prats d'herbes altes mèsics i subalpins. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor de l'entomòleg rus Kristofor Xàpoixnikov.

## Referències

* ↑ Bukhnikaixvili, A.; Kryštufek, B. Prometheomys schaposchnikowi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 8 juny 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 374. ISBN 978-0801893049.
# Montpedrós

«Montpedrós» té aquests significats:
* Montpedrós (Conca de Dalt), muntanya de Conca de Dalt
* Montpedrós (Masarac), serra de l'Alt Empordà
* Montpedrós (Mediona), muntanya de Mediona
* Montpedrós (Santa Coloma de Cervelló), muntanya del Baix Llobregat
# Guillem de Sicília

Guillem de Sicília és el nom dels següents personatges:
* Guillem El Braç de Ferro, normand de la Casa d'Hauteville, Comtes d'Apulia (1010 – 1046)
* Guillem I de Sicília o Guillem I el Dolent (1131-1166), rei de Sicília.
* Guillem II de Sicília o Guillem II el Bo (1155 - 1189), rei de Sicília.
* Guillem III de Sicília, (1190–1198), rei de Sicília.
# Roques del Minguell

Les Roques del Minguell és una muntanya de 1.563 metres que es troba al vessant meridional de la serra del Verd, a la Vall de Lord. Pertany íntegrament al municipi de la Coma i la Pedra, a la comarca del Solsonès.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Sébastien Faure

Sébastien Faure (Saint-Étienne, Loira 1858 - Royan, Charente Marítim 1942) fou un polític i pedagog francès.
Estudià a un seminari per a capellà, però abandonà els estudis per motius familiars. Posteriorment ingressà al Partit Socialista Francès però el 1888 l'abandonà per a abraçar l'anarquisme.
Fundà els diaris L'Agitation (1892) amb Louise Michel i Le Libertaire (1895). El 1894 fou implicat en el Procés dels Trenta i durant l'afer Dreyfus va defensar la innocència d'Alfred Dreyfus.
Fundà una escola-orfenat a Rambouillet, anomenada “La Ruche” (1905) i el 1918 fou empresonat per fer mítings contra la Primera Guerra Mundial. El 1936 visità Espanya convidat per la CNT, ja que les seves idees pedagògiques s'havien difós mercè La Revista Blanca.
Fou un dels iniciadors de l'Enciclopèdia Anarquista.

## Obres

* Philosophie libertaire (1895)
* La douleur universelle (1895)
* Mon communisme (1921)
* L'imposture religieuse (1923)
* Propos subversifs

## Enllaços externs

* Sébastien Faure Page Arxivat 2006-02-19 a Wayback Machine., a Daily Bleed's Anarchist Encyclopedia. (anglès)
* Faure Archive a Anarchy Archives. (anglès)
* http://bibliolib.net/rubrique.php3?id_rubrique=39 Arxivat 2007-04-07 a Wayback Machine.. (francès)
# Cimopolea

A la mitologia grega Cimopolea o Cimopòlia (en grec antic Κυμοπολεια) era una nimfa filla de Posidó i Amfitrite.
Posidó la va oferir a l'hecatonquir Briareu per agrair-li la seva ajuda i el seu valor en la lluita contra els Titans per alliberar a Zeus. Cimopolea va ser mare de dues nimfes, Eòlice i Etna. Ella provocava les tempestes violentes i els tifons. Com el seu pare, tenia un cert control sobre les aigües.

## Referències

* ↑ Hesíode. Teogonia 240, 817-819
# Polemó d'Estimfea

Polemó d'Estimfea (en llatí: Polemon, en grec antic: Πολέμων) fou un oficial macedoni fill d'Andròmenes d'Estimfea, al servei d'Alexandre el Gran.
Com que era molt amic de Filotes, quan aquest va ser arrestat va resultar sospitós, igual que els seus germans Amintes, Àtal i Símmies de la traïció que Filotes preparava. El càrrec es va reforçar quan Polemó va fugir després de tenir notícies de l'arrest de Filotes. Amintes va romandre al seu lloc, es va defensar davant l'assemblea de l'exèrcit, i va aconseguir l'absolució per ell mateix i per Polemó.
És probablement el mateix oficial que a la mort d'Alexandre el Gran es va destacar com a partidari de Perdicas d'Orèstia. Va intentar sense èxit impedir a Arrideu el transport del cos d'Alexandre a Egipte. Després va servir a les ordes d'Àlcetes el germà de Perdicas, i va ser fet presoner per Antígon el Borni a Pisídia, junt amb Àtal i Dòcim (320 aC).
El 317 aC, després de tres anys de captivitat, van subornar als guardians, i es van apoderar del castell on estaven tancats però abans de poder sortir, les forces militars de la rodalia van rodejar el castell. Van quedar assetjats durant un any i quatre mesos fins que es van haver de rendir. Probablement tots van ser executats.

## Referències

* ↑ 1. i 4.Polemon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 433
# Promiscuïtat

La promiscuïtat és la pràctica de relacions sexuals amb diverses persones, parelles o grups sexuals, en contraposició amb la monogàmia, tant en el regne animal com entre els éssers humans. L'OMS defineix promiscuïtat com més de 2 parelles sexuals en menys de 6 mesos. Si no es practica un sexe segur, l'augment de la quantitat de parelles sexuals amb les quals no s'utilitza preservatiu s'incrementa considerablement la possibilitat de contagiar i propagar alguna malaltia de transmissió sexual o embaràs no desitjats.
Per a la majoria de les religions, la promiscuïtat és el contrari a la castedat. En l'àmbit social es considera el contrari a la monogàmia, encara que també existeix el terme bigàmia, que especifica l'activitat sentimental i, per tant, sexual amb dues persones. Per això podria assumir que una persona promíscua manté relacions sexuals amb més de tres parelles, encara que en realitat no hi ha un nombre "mínim" de companys sexuals per definir la promiscuïtat.
La noció de promiscuïtat pot variar entre cultures, i ha variat també en la història. Per a religions com el cristianisme, islam o judaisme, la promiscuïtat és un acte escandalós, ja que aquestes valoren el matrimoni i la monogàmia. No totes les religions comparteixen aquesta opinió: el budisme té una visió diferent del sexe i fins i tot a la prostitució. L'islam en el seu moment permetia, d'acord amb l'Alcorà, que els homes poguessin tenir diverses esposes, encara que això no es considera com promiscuïtat, perquè totes les seves esposes hi han d'estar d'acord i l'home les ha de complaure per igual a totes, tant en el material com en l'afectiu.
En la cultura popular occidental l'actitud és variable. La psicologia i l'alliberament sexual han influït en la visió i tolerància social davant la promiscuïtat. En programes televisius com la sèrie nord-americana Sex and the City, es presenta la promiscuïtat com una cosa normal en la vida diària.

## Vegeu també

* Poligàmia
* Poliàndria

## Nota

* ↑ Kedarnath Dash. Invitation to social and cultural anthropology. Atlantic Publishers & Dist, 1 gener 2004, p. 49–. ISBN 9788126903238 [Consulta: 21 maig 2011].