OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ileïtis

La ileïtis és una inflamació de l'ili, una porció de l'intestí prim. La ileïtis de Crohn és un tipus de malaltia de Crohn que afecta l'ili terminal, d'aquí el nom d'ileïtis terminal quan s'afecta. La Lawsonia intracellularis provoca ileïtis en porcs i altres animals, inclosos hàmsters i cavalls.
Processos que afecten el tracte gastrointestinal com la gastroenteritis o l'enterocolitis afecten, lògicament a l'ili, provocant també ileïtis. La radioteràpia que incideixi en l'abdomen pot provocar inflamació intestinal i, per tant, ileïtis.

## Referències

* ↑ Dilauro, Steven; Crum-Cianflone, Nancy F. «Ileitis: when it is not Crohn's disease». Current Gastroenterology Reports, vol. 12, 4, 01-08-2010, pàg. 249–258. DOI: 10.1007/s11894-010-0112-5. ISSN: 1534-312X.
* ↑ Karuppannan, Anbu K.; Opriessnig, Tanja «Lawsonia intracellularis: Revisiting the Disease Ecology and Control of This Fastidious Pathogen in Pigs». Frontiers in Veterinary Science, 5, 09-08-2018, pàg. 181. DOI: 10.3389/fvets.2018.00181. ISSN: 2297-1769. PMC: 6095029. PMID: 30140680.
* ↑ Schofield, P F; Holden, D; Carr, N D «Bowel disease after radiotherapy.». Journal of the Royal Society of Medicine, 76, 6, 01-06-1983, pàg. 463–466. ISSN: 0141-0768. PMC: 1439199. PMID: 6864719.
# Iniesta

«Iniesta» té aquests significats:
* Geografia:
** Iniesta (Conca), municipi de la província de Conca (Castella-la Manxa)
* Antroponímia:
** Andrés Iniesta, futbolista manxec
** Roberto Iniesta, membre del grup de rock Extremoduro
# Indianola (Iowa)

Indianola és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 12.998 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Indianola tenia 12.998 habitants, 4.748 habitatges, i 3.261 famílies. La densitat de població era de 546,1 habitants/km².
Dels 4.748 habitatges en un 34,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,2% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 15,8% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.725 $ i la renda mediana per família de 52.238 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.945 $ mentre que les dones 24.401 $. La renda per capita de la població era de 19.574 $. Entorn del 5,6% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Indianola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Indianola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Illa Chenega

Chenega és una illa que es troba a la part nord-oest del Prince William Sound, a l'estat d'Alaska, Estats Units. Té una superfície de 57,084 km$^2$ i el 2000 estava deshabitada.
És la llar tradicional de la comunitat Chenega, tot i que gran part de la seva població va emigrar a la badia de Chenega, a la propera illa Evans, després del terratrèmol del Divendres Sant de 1964 i el posterior tsunami que va devastar l'illa. L'illa de Chenega i el seu hàbitat circumdant també es van veure molt afectats pel vessament de petroli de l'Exxon Valdez de 1989.

## Referències

* ↑ «Geographic Names Information System». [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ Chenega Island: Block 1051, Census Tract 3, Valdez-Cordova Census Area, Alaska United States Census Bureau
* ↑ «El epicentro | Exxon Valdez | Especiales | elmundo.es». [Consulta: 24 març 2024].
# Illa Catalina (República Dominicana)

Illa Catalina és una illa tropical ubicada a uns 2,5 quilòmetres del continent en la part sud-est de la República Dominicana, prop de les províncies de La Altagracia i La Romana. Pertany a la província de la Romana i es troba deshabitada. També és coneguda com Illa Ikiita, Labanea o Toeya. Forma part del trio d'illes adjacents, al costat de la Saona i Catalinita, sent la Saona l'única habitada.
L’illa té 9,6 quilòmetres quadrats i és una preservació diversa d’ecosistemes, incloses dunes de sorra, manglars i esculls. Formada en pedra de corall, l’illa conté tres altiplans superposats.

## Història

Va ser descoberta el 1494 per Cristòfor Colom en el seu segon viatge al continent americà. El nom de l'illa prové de la filla de la Reina Isabel de Castella. El 2007, es van trobar les restes del naufragi del vaixell mercant del 1699, el Quedagh Merchant, trobat per part d'arqueòlegs de la Universitat d'Indiana, submergit a una profunditat de tres metres i a uns 70 metres de l'illa. El vaixell va ser abandonat pel pirata del segle XVII, el capità William Kidd, quan anava a Nova York en un infortunat intent d’esborrar el seu nom dels càrrecs criminals en contra seva.

## Referències

* 1 2 «Islas, Cayos e Islotes de la República Dominicana» (en castellà). Ecoportal Dominicano, 14-01-2013. Arxivat de l'original el 2013-01-14. [Consulta: 1r abril 2021].
* ↑ «Falling in Love With Catalina Island». Caribbean Journal, 11-07-2016. [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «Isla Catalina, un lugar de ensueño en República Dominicana» (en castellà). Barceló, 01-04-2021. Arxivat de l'original el 2021-04-01. [Consulta: 1r abril 2021].
* ↑ «Captain Kidd's Shipwreck Of 1699 Discovered» (en anglès). ScienceDaily. Indiana University, 14-12-2007. [Consulta: 1r abril 2021].
# Intensitat de camp

«Intensitat de camp» té aquests significats:
* Intensitat de camp elèctric
* Intensitat de camp magnètic
* Intensitat de camp gravitatori
# Intensitat

«Intensitat» té aquests significats:
* Acústica: Intensitat sonora, habitualment mesurada en decibel respecte a una referència.
* Astronomia: Radiometria, mesura la potència per unitat d'angle sòlid projectada en una superfície d'estudi (W·sr$^{-1}$·m$^{-2}$).
* Electricitat: Intensitat elèctrica, la quantitat de càrrega elèctrica en un temps donat. (A)
* Electrònica: Intensitat (electrònica), corrent mesurada en ampers que circula per la branca d'un circuit electrònic.
* Economia: Intensitat energètica, mesura el "bon" consum energètic.
* Física:
** Intensitat (física), unitat de potència per unitat d'àrea (W/m²)
** Intensitat de camp, elèctric, magnètic o electromagnètic (V/m, T, etc.)
* Òptica:
** Intensitat radiada, potència per unitat d'angle sòlid (W/sr).
** Intensitat lluminosa, flux lluminós per unitat d'angle sòlid (lm/sr o cd).
** Irradiància, potència per unitat d'àrea (W/m²).
* Sismologia: Intensitat de Mercalli, mesura de l'impacte dels terratrèmols (vegeu escala de Mercalli)
# Izturitze

Izturitze (en francès i oficialment Isturits), és un municipi de la Nafarroa Beherea (Baixa Navarra), un dels set territoris que formen Euskal Herria, al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània. Limita amb les comunes d'Aiherra al nord-oest, Oragarre a l'est, Donostiri i Donamartiri al sud.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 795 | 721 | 717 | 730 | 706 | 760 | 676 | 780 | 689 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 679 | 594 | 570 | 551 | 526 | 543 | 521 | 481 | 460 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 416 | 415 | 420 | 1 053 | 1 184 | 372 | 384 | 346 | 320 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 288 | 262 | 303 | 321 | 330 | 364 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

### Patrimoni religiós

* Esteles discoïdals
# Izudyr (cràter)

Izudyr és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 6,6 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim txeremís, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Izudyr». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Jacques de Menou de Boussay

Jacques-François de Menou, baron de Boussay, dit Abdallah Menou, nascut a Boussay el 3 de setembre de 1750 i mort a Carpenedo di Mestre (Venècia) el 13 d'agost de 1810, va ser un general francès.

## Biografia

De família noble,va entrar aviat a la carrera de les armes i el 1789 ja era mariscal de camp va ser diputat de la noblesa als Estats generals de 1789. Es va unir a la Revolució francesa
El 1798, va comandar una de les cinc divisions de l'exèrcit d'Orient durant la Campanya d'Egipte, es va casar amb una musulmana acabalada i es va convertir a l'islam i va agafar el nom d'Abdallah.
Després de l'assassinat de Kléber, el va succeir a Egipte com a general en cap.
El 21 de març de 1801, va comandar el cos expedicionari francès en la segona batalla d'Abukir. Després de la batalla es retirà a Alexandria on capitulà el mes d'agost.
En haver de sortir d'Egipte va deixar la pedra de Roseta als anglesos.
Va ser nomenat administrador del Piemont el 1802, governador de la Toscana el 1805 i finalment governador de Venècia.
Menou va ser creat comte de l'Empire el 1808.
El nom del general Menou està inscrit sobre l'arc de triomf de l'Étoile en la banda sud.
Del seu matrimoni amb Zobeïda El Bahouad, va tenir un fill, Jacques Mourad Soliman.
Va tenir la Légion d'honneur

## Notes i referències

* ↑ Las Cases, Mémorial de Sainte-Hélène
* ↑ Las Cases, Mémorial de Sainte-Hélène.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». [Consulta: 31 juliol 2011].

## Enllaços externs

* «Jacques François de Menou». [Consulta: 31 juliol 2011].
# Jaume Basil i Alabau

Jaume Basil i Andreu (Vic, Osona, 1748 - 1803) Fou Examinador sinodal (1774). Domer major i racioner de la catedral de Vic (1788).
Alumne intern del Seminari de Vic, residint-hi sis anys en qualitat del col·legial de número. En aquesta institució defensà les conclusions menors i les generals de filosofia i de teologia: en 1763 exposà sota el mestre escotista Francesc Vall les conclusions racionals de la filosofia. En 1769 obtingué el grau de doctor per la Universitat de Gandia. Tornà al Seminari de Vic a ensenyar-hi quatre cursos de teologia escolàstica. Després es presentà a dues oposicions a canonge: una de magistral a la Seu d'Urgell i una altra a la col·legiata de Calaf. Amb posterioritat obtingué la rectoria de Sant Joan d'Oló (1774-1788). Deixà aquesta parròquia per anar de domer racioner a la catedral de Vic.

## Bibliografia

* ROVIRÓ ALEMANY, Ignasi. «Diccionari de filòsofs, teòlegs i mestres del Seminari de Vic ». Patronat d'Estudis Osonecs. Núm. 22-23 (Febrer del 2000).
* Fonts: AcbV, 371, 14/8/1803; ACV, 57/74, 45-46v; Conclusions, 1793; Concursos, 1754-1796; Fulles, 1600-1825, 10.
# Ixtapaluca

Ixtapaluca (del nàhuatl, que vol dir Lloc onde moja la sal) és un municipi metropolità de l'estat de Mèxic, que forma part de l'àrea metropolitana de la ciutat de Mèxic. Ixtapaluca és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat.
Aquest municipi es troba a la part nord-central de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb els municipis de Chicoloapan i Texcoco, al sud amb Chalco, a l'oest amb Estat de Puebla i a l'est amb La Paz. Dista de la capital de l'estat uns trenta-vuit quilòmetres

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Notes i referències

* ↑ «Monografia municipal d'Ixtapaluca (castellà)». Arxivat de l'original el 2017-10-29. [Consulta: 26 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Jean and the Calico Doll

Jean and the Calico Doll és una pel·lícula muda de la VItagraph dirigida per Laurence Trimble i protagonitzada per Jean, el seu gos. Es tracta de la primera vegada que Jean, “el gos de la Vitagraph” i propietat de Trimble, apareix en una pel·lícula, iniciant-ne una sèrie amb ell com a protagonista durant aquell 1910. Es va estrenar el 30 d’agost de 1910.

## Argument

El senyor Doyle rep a casa seva un visitant que li paga una gran quantitat de diners en efectiu. Els fills de Doyle són allà durant la visita: el fill assegut a la finestra i la filla petita jugant a terra amb el seu collie, Jean. Els diners queden sobre la taula mentre Doyle acomiada el seu visitant i el fill també surt de l'habitació. La noia en veure els diners creu que són papers amb els que pot jugar. Treu el farcell al jardí, el posa en un bressol amb la seva nina de calicó i amb un o dos bitllets retalla nines noves.
En tornar, Doyle s'alarma al trobar a faltar els diners. La seva dona li diu que no en sap res i ell acusa el fill d’haver-los robat. Profundament ofès, el fill marxa de casa. Poc després la filla petita entra per ensenyar a la seva mare els ninots de paper que ha fet. Jean la segueix portant el munt de diners que la nena ha deixat caure. La mare avisa el marit i la petita li explica que pensava que el paper era una cosa amb la qual podia jugar, i se sent profundament dolguda perquè el seu germà hagi marxat.
La nena surt amb la seva nina de calicó a buscar el seu germà seguida de Jean. Vagant pels boscos, la nena cau per un terraplè costerut, es lesiona el turmell i queda inconscient. Incapaç de despertar-la, Jean corre cap a casa per avisar els pares, però és incapaç de fer-los entendre el que està passant. Jean torna enrere i recupera la nina de calicó com a prova que la nena està en perill. Mentrestant, el germà, enyorant la noia ha tornat a casa per trobar els seus pares angoixats. Quan veu en Jean amb la nina calicó, segueix el gos fins al lloc de l'accident i rescata la nena.

## Repartiment

* Jean (el gos)
* Helen Hayes (la filla petita)
* Maurice Costello
* Florence Turner

## Referències

* ↑ Hayes, Helen. On Reflection: An Autobiography (en anglès). Rowman & Littlefield, 2014-03-03, p. 64. ISBN 978-1-59077-290-4.
* ↑ «Jean and the Calico Doll» (en anglès). AFI|Catalog. [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ «Licensed releases. Vitagraph». The Moving Picture World, 27 d’agost 1910, pàg. 482.
* ↑ «Jean and the Callico Doll». The Moving Picture World, 27 d’agost 1910, pàg. 483.

## Enllaços externs

* Jean and the Calico Doll al catàleg de l'American Film Institute
# Jean Hubeau

Jean Hubeau (París, 22 de juny de 1917 - París, 19 d'agost de 1992) va ser un pianista, compositor i pedagog francès conegut especialment pels seus enregistraments de Gabriel Fauré, Robert Schumann i Paul Dukas, que són reconeguts com a versions de referència.
Va ingressar a l'edat de nou anys al Conservatori Nacional Superior de Música i de Dansa de París. Va estudiar composició amb Paul Dukas, piano amb Lazare Lévy, harmonia amb Jean Gallon i contrapunt amb Noël Gallon. Va rebre els primers premis en piano i en harmonia el 1930 als 13 anys. Va guanyar el primer premi per a acompanyants amb 14 anys, i el 1934 va rebre el segon Prix de Roma amb la seva cantata La llegenda de Roukmani (el primer premi va ser atorgat a Eugène Bozza). L'any següent, va ser homenatjat per Louis Diémer.
Amb Henry Merckel, Hubeau va fer un enregistrament molt elogiat de la sonata de violí K454 de Mozart el 1941. El 1941, quan Claude Delvincourt va ser nomenat director del Conservatori, Hubeau va ser nomenat a la plaça que va deixar Delvincourt al capdavant de l'Acadèmia de Música de Versalles. A més, va exercir el càrrec de professor de música de cambra del Conservatori de París de 1957 a 1982, on va formar a molts estudiants com Jacques Rouvier, Géry Moutier, Michel Dalberto, Jean-Yves Thibaudet, Olivier Charlier, Roland Daugareil, Cécilia Tsan i Sonia Wieder-Atherton.
Landormy va descriure l'estil compositiu de Hubeau com un llenguatge senzill, sense intenció revolucionària, però que mostrava una frescor de la invenció evident en el material temàtic, el ritme i l'ús de timbres.

## Composicions

* La llegenda de Roukmani, cantata (1934)
* Concerto Héroique per a piano i orquestra
* Concert per a violí i orquestra en major (1939)
* Concert per a violoncel i orquestra en A menor (també reducció per a violoncel i piano)
* Tableaux hindous, for orchestra (1935)
* La Fiancée du Diable, ballet
* Trois Fables de La Fontaine, ballet
* Un coeur de diamant o l'Infante, ballet
* Sonata per a trompeta cromàtica i piano (1943)
* Sonata de violí
* Rondes pastorals i balades
* Sonatina Humoresca per a trompa, flauta, clarinet i piano
* Huit Rondeaux et Ballades de François Villon
* Variacions de piano.

## Discografia

* Trompeta i piano amb Maurice André
* Gabriel Fauré - Obres completes per a piano sol
* Gabriel Fauré - Elegie Op.24, Sonates per a violoncel No.1 Op.109 i núm . 2 Op.117 (Paul Tortelier, violoncel)
* Claude Debussy - Sonata per a violoncel (Paul Tortelier, violoncel)
* Camille Saint-Saëns - Obres per a violí i piano (Olivier Charlier, violí)
* Georges Onslow - Grand Sextet, op. 77b i Grand Septet, op. 79
* Paul Dukas - Obres per a piano
* Jean Hubeau - Quatre Rondels de François Villon, Mario Hacquard i Claude Collet.

## Referències

* 1 2 3 4 Landormy P. La Musique Française après Debussy. Gallimard, Paris, 1943, p369-70.
* ↑ Jean-Pierre Thiollet, 88 notes pour piano solo, Neva Editions, 2015, p.52. ISBN 978 2 3505 5192 0
* ↑ Additional works from: Almanach de la musique 1950, ed Sarnette E. Editions de Flore & La Gazette des Lettres, Paris, 1950
# Ivan Bukovčan

Ivan Bukovčan (Banská Bystrica, 15 de setembre de 1921 - Bratislava, 25 de maig de 1975) va ser un guionista i cineasta eslovac. També va utilitzar el pseudònim de Buk. És l'autor del guió de la guardonada pel·lícula Medená veža.

## Trajectòria

Fill dels agricultors Vojtech Bukovčan i Alenka Buková, el 1932 va estudiar a l'escola de gramàtica de Prešov, el 1935 a Praga i després de nou a Prešov, on es va llicenciar el 1940. El 1940-1944 va estudiar dret a la Facultat de Dret de la Universitat Comenius de Bratislava.
Des de 1945 va treballar com a redactor a Košice i Bratislava, el 1946–1947 com a corresponsal parlamentari i redactor en cap d'una sucursal del diari Národná obroda a Praga, des de 1947 va treballar en la dramatúrgia del cinema estatal txecoslovac a Bratislava fins a la seva mort. El 1974 va rebre el Premi Estatal de la RSTX i el 1975 se li va concedir el títol d'Artista de Mèrit.
Va començar com a crític de cinema mentre encara era estudiant universitari. La seva relació amb el teatre i el cinema fou influït per la seva estada a Praga (representacions d'Emil František Burian, Jiří Voskovec i Jan Werich). En la primera fase de l'activitat creativa dels anys de la postguerra, es va centrar principalment en periodisme i reportatges de viatges, després va intentar captar l'Europa esquinçada per la guerra.
Va debutar com a dramaturg ama la comèdia Surovô drevo, marcada per l'esquematisme. Als anys seixanta es va involucrar principalment en el guió de cinema i televisió, així com en el drama que predomina en la darrera etapa de la seva obra després de 1967. Es va convertir en un dels principals creadors d'aquest gènere, basant-se principalment en personatges dibuixats psicològicament. Com a dramaturg, va adaptar al guió obres estrangeres i algunes de les seves obres de teatre.

## Obres
### Prosa

* 1948 – Rozpačitý mier (reportatges)
* 1949 – Zimná rozprávky (narracions)
* 1963 – Kuba bez brady (reportatges)

### Drama

* 1954 – Surovô drevo
* 1957 – Diablova nevesta
* 1960 – Hľadanie v oblakoch
* 1967 – Pštrosí večierok
* 1969 – Kým kohút nezaspieva
* 1970 – Zažeň vlka
* 1971 – Slučka pre dvoch alebo Domáca šibenica
* 1972 – Prvý deň karnevalu
* 1974 – Sneh nad limbou
* 1977 – Fatamorgána

### Ràdioteatre

* 1971 – Kladne vybavená žiadosť
* 1971 – Takmer božský omyl
* 1973 – Luigiho srdce alebo Poprava tupým mečom

### Guions

* 1958 – Šťastie príde v nedeľu
* 1961 – Pieseň o sivom holubovi
* 1965 – Zvony pre bosých
* 1966 – Tango pre medveďa
* 1967 – Zmluva s diablom
* 1970 – Medená veža
* 1971 – Orlie pierko
* 1972 – Človek na moste
* 1976 – Stratená dolina
* 1974 – Deň, ktorý neumrie

## Referències

* ↑ Ivan Bukovčan a csfd.cz
* ↑ Ivan Bukovčan a databazeknih.cz
* ↑ Maria M. Delgado, Bryce Lease, Dan Rebellato, Contemporary European Playwrights

## Bibliografia

* MACEK, Václav; PAŠTÉKOVÁ, Jelena. Dejiny slovenskej kinematografie. Martin : Osveta, 1997. 599 s. ISBN 80-217-0400-4.
* RAMPÁK, Zoltán. Tvorba Ivana Bukovčana. Bratislava : Horizonty, 1978. 457 s.
# Jacamar carablau

El jacamar carablau (Galbula cyanicollis) és una espècie d'ocell de la família dels galbúlids (Galbulidae) que habita la selva humida del nord-est del Perú i el Brasil.
# Jacamar cuaverd

El jacamar cuaverd (Galbula galbula) és una espècie d'ocell de la família dels galbúlids (Galbulidae) que habita zones boscoses, normalment a prop de l'aigua, a l'est de Colòmbia, sud de Veneçuela, Guaiana i nord del Brasil.
# Jammu and Kashmir Solidarity Forum

Jammu and Kashmir Solidarity Forum és una organització política creada pel Pakistan a Azad Kashmir que tenia per objectiu l'autodeterminació (que en la visió pakistanesa volia dir la unió final al Pakistan) i l'organització del plebiscit exigit per l'ONU, i que agrupa els partits dirigents d'Azad Jammu and Kashmir que governen la zona de Caixmir sota administració pakistanesa; l'All-Party Hurriyat Conference en representació dels partits musulmans de la zona de l'Índia i del Pakistan; i la Muttahida Jihad Council, representant dels grups guerrillers. Ha tingut una escassa activitat i no ha acomplert cap dels seus objectius.
# Jamnagar

Jamnagar (gujarati જામનગર) és una ciutat i corporació municipal de Gujarat, capital del districte de Jamnagar a l'Índia. La ciutat, antigament Nawanagar o Navanagar (Nova Ciutat) gaudeix d'una de les refineries més grans del món. Està situada a 22° 28′ N, 70° 04′ E﻿ / ﻿22.47°N,70.07°E﻿ / 22.47; 70.07 i té a la rodalia el llac Lakhota. Consta al cens del 2001 amb una població de 447.734 habitants; la població el 1901 era de 53.844 habitants amb 32.005 hindus, 17.027 musulmans i 4.621 jains.

## Història

Fou fundada el 1540 per Jam Rawal agafant el nom de Navanagar (Nova Ciutat) però sent coneguda popularment com a Jamnagar (Ciutat dels Jams) que pocs anys després de la independència de l'Índia va esdevenir oficial (1959). Fou capital del principat de Navanagar. Els mogols la van ocupar de 1664 al 1673 i la van anomenar Islamnagar però el jam va restaurar el seu nom anterior quan la van recuperar.

## Llocs interessants

* Palau de Darbargadh
* Fort de Lakhota erigit el 1788
* Willingdon Crescent amb l'estàtua de Jam Sahib al centre, avui centre comercial
* Palau Pratap Vilas
* Col·lecció d'escultures, monedes, inscripcions i taules de coure del bastió de Kotha. Inclou l'esquelet d'una balena
* Universitat ayurvèdica (Dhanvantri Mandir)
* Institut Ranjit
* Bhujio Kotho, monument a la vora del Llac Lakhota
* Bohra Hajira
* Temple de Mota Ashapura Maa
* Shantinath Mandir
* Temple Vardhman Shah
* Temple de Bala Hanuman
* Khijadia Bird Sanctuary, a 10 km al nord-est
* Parc Nacional Mari, a 16 milles nàutiques de la costa amb 458 km², amb 42 illes de corall
* Ports de Rozi i Bedi (port de la ciutat)
* Parc de la Cremació
* Jogger's Park, jardí botànic

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Joan Obiols

Joan Obiols és el nom dels següents personatges:
* Joan Obiols i Puigpinós
* Joan Obiols i Vié
* Joan Obiols i Ríos