OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tres corbs negres baixistes

Tres corbs negres baixistes (en anglès: Bearish Three Black Crows) és un patró d'espelmes japoneses format per tres espelmes que indica un possible canvi de tendència alcista; rep aquesta denominació perquè el formen tres espelmes negres successives que serien els corbs. És un fort senyal de canvi de tendència alcista.

## Criteri de reconeixement

* La tendència prèvia és alcista.
* Es forma una primera espelma negra caracteritzada per un gap a l'alça que s'omple tancant a la baixa
* Es formen dues espelmes negres successives
* Cadascuna obra dins del cos de l'anterior (superior al tancament previ), més amunt o més avall, però és preferible que sigui de la meitat en avall
* Cadascuna té un tancament inferior a l'anterior, i aquest és proper al low

## Explicació

En un context de tendència alcista, l'aparició de les tres espelmes negres successives marcant nous mínims successius i propers al low evidencia que ja s'ha arribat a un canvi de tendència alcista. Cadascun dels tres dies els bulls han intentat i reeixit en una obertura a l'alça, però cada dia els bears han pres el control i han forçat un tancament inferior, de manera que les espelmes negres es formen pel tancament de posicions llargues.

## Factors importants

Les obertures estan dins del cos, i és indiferent si és més amunt o més avall, per bé que és preferible que siguin de la meitat en avall. La fiabilitat d'aquest patró és molt alta, però tot i així es recomana la confirmació l'endemà en forma gap baixita, un trencament de tendència si no ho ha fet ja, o una nova espelma negra amb tancament inferior. Així mateix, cal estar previngut segons la franja temporal en la que es treballi, doncs si és en diari i les espelmes negres són molt llargues cal estar previngut de possibles pull backs per sobrevenda.

## Bibliografia

* «Bearish Three Black Crows». Candlesticker. [Consulta: 8 maig 2011].
# Torre del Mas Tomasí

La Torre del Mas Tomasí és una obra de Pals (Baix Empordà) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Situada al veïnat dels Masos, té planta circular, amb la part inferior de la base atalussada. Conserva obertures rectangulars amb emmarcament de pedra, restes d'un matacà i espitlleres, així com un pas cobert que la comunica amb una de les construccions de la masia de la qual forma part.

## Història

La torre del Mas Tomasí probablement data dels segles XVI-XVII.

## Referències

* 1 2 «Torre del Mas Tomasí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 gener 2019].
# Torre del Mas Francàs

La torre del Mas Francàs és un edifici del municipi del Vendrell, al Baix Penedès, declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

És un baluard i torre de defensa quadrada amb matacà, vora la platja.
És una casa construïda en diverses èpoques. Té dos patis d'entrada, ambdós presenten una porta amb llinda. El terra del segon pati es correspon a una gran cisterna. La construcció és feta de maçoneria. El nucli central és una torre, la qual presenta una portalada d'arc dovellat, una finestra amb base, una estructura per tirar l'oli a l'enemic i quatre merlets.

## Història

Les primeres referències que consten de l'edifici són del segle xii. La masia fou residència del Rei Martí l'Humà. El nucli central és una torre de defensa del segle xv, a partir de la qual s'originà la masia. El 1702 s'edificà l'ala esquerra i a finals del segle xix es construïren els coberts pel bestiar. Fins a l'any 1982, la masia va ser propietat de la família Maciá de Vilafranca del Penedès, qui la vengué a un empresari suís que mitjançant l'ajut de l'arquitecte Vinyols, va iniciar la tasca de restauració, conservant en tot, el caire de l'edificació.
L'edifici ha estat reconvertit en hotel.

## Referències

* 1 2 3 «Torre del Mas Francàs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Torre del Mas Francàs». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Triplophysa orientalis

Triplophysa orientalis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.
És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima subtropical, el qual es troba a la Xina: el riu Groc, incloent-hi Anhui, Txungking, Gansu, Guizhou, Hebei, Henan, Hubei, Hunan, Jiangxi, Qinghai, Shaanxi, Shandong, Shanxi, Sichuan, el Tibet, Yunnan i Zhejiang.
La zona on viu és remota, escassament poblada i la població humana local no menja peix, per les quals coses hom creu que la seua supervivència no està en perill.
Els mascles poden assolir els 14,2 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Herzenstein, S. M., 1888. Fische. A: Wissenschaftliche Resultate der von N. M. Przewalski nach Central-Asien unternommenen Reisen. Zoologischr. Theil. v. 3 (2 abt.) (1): i-vi + 1-91, Pls. 1-8.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ UICN (anglès)
* ↑ Institute of Hydrobiology, Academia Sinica, Shanghai Natural Museum and Ministry of Agriculture of China 1993. The freshwater fishes of China in coloured illustrations. Vol. 3 Institute of Hydrobiology, Academia Sinica and Shanghai Natural Museum and Ministry of Agriculture of China. 166 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Triprion petasatus

Triprion petasatus és una espècie de granota que es troba a Belize, Guatemala, Hondures i Mèxic.

## Referències

* Santos-Barrera, G., Lee, J., Acevedo, M & Vázquez, R.C. 2004. Triprion petasatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Trachys

Trachys és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Trachys micronata
* Trachys muricata
# Tríada de Tebes

La tríada de Tebes o tríada tebana és un conjunt compost per una família de tres déus de la mitologia egípcia adorats a l'antiga ciutat de Tebes. Les tres divinitats són: Amon (l'ocult), Mut (la mare), esposa d'Amon, i llur fill Khonsu (el viatger).

## Història

Una característica del panteó egipci era el costum d'agrupar els déus en tríades: normalment una parella amb un fill; a Heliòpolis per exemple hi hagué el culte a Isis, Osiris i el seu fill Horus; la creació començà amb el déu del sol, els seus fills el déu de l'aire Shu i la seva dona la reina de la humitat Tefnut. Els fills de Shu i Tefnut eren Geb, déu de la terra, i la seva dona Nut. Els seus fills Osiris i Isis eren els pares d'Horus.
A la regió de Tebes, la tríada era la d'Amon, la seva dona Mut i el seu fill Khonsu.
El culte d'Amon arribà a una gran importància amb l'expulsió dels hicsos, a finals de la dinastia XVII pels prínceps provinents originàriament d'Uaset (Tebes). Per això la ciutat de Tebes i el déu Amon van quedar lligats.
Tant la dinastia XVIII com la dinastia XXV de l'Imperi Nou d'Egipte afavoriren aquesta tríada. Aquests déus foren els principals objectes de culte de Karnak, tot i que hi hagué altres temples i santuaris dedicats a ells a tot Egipte, com el de Deir el-Hagar, proper a l'oasi de Dakhla.Amenofis I, el faraó que feu construir Karnak, es representava sovint entre aquests déus.

## Referències

* 1 2 «Roman Emperors». Digital Egypt. [Consulta: 14 octubre 2007].

## Enllaços externs

* The Theban Triad: Amen, Mut and Khons. (anglès)
# Toto (pel·lícula)

Toto és una pel·lícula de comèdia francesa de 1933 dirigida per Jacques Tourneur i protagonitzada per Albert Préjean, Renée Saint-Cyr i Félix Oudart. Va ser rodat als Estudis de Joinville de Pathé a París. Els decorats de la pel·lícula van ser dissenyats pel director d'art Jacques Colombier.

## Sinopsi

Un jove bala perduda es converteix en un home honest a través de l'amor.

## Repartiment

* Albert Préjean com a Toto
* Renée Saint-Cyr com a Ginette
* Robert Goupil com a Carotte
* Félix Oudart com l'agent
* Jim Gérald com a Bruno
* Mercédès Brare com a Miss Concursant d'Ocasió
* Gabrielle Fontan com a La patrona
* Édouard Francomme com a presoner
* Anthony Gildès com a president del jurat
* Pierre Juvenet com a presentador del concurs
* Ginette Leclerc com a La Doneta

## Referències

* ↑ Oscherwitz & Higgins p.387

## Bibliografia

* Oscherwitz, Dayna & Higgins, MaryEllen. The A to Z of French Cinema. Scarecrow Press, 2009.
* The Cinema of Nightfall, Jacques Tourneur, (anglès) Chris Fujiwara, The Johns Hopkins University press, 2000, P. 32 - 35
# Tudela de Segre

Tudela de Segre és una entitat de població del municipi d'Artesa de Segre, a la comarca de la Noguera.
El poble se situa als vessants d'un turó que s'aixeca al marge esquerre del riu Senill, al sud-est del terme municipal. Un branc de la carretera C-14 és la seva principal via de comunicació.

## Història

D'origen medieval, la primera referència escrita data de l'any 1038 quan els comtes d'Urgell van vendre el castell d'Artesa de Segre i els seus termes a Arnau Mir de Tost.
Durant l'edat mitjana, Tudela de Segre estava emmurallada. De les muralles se'n conserva el portal d'accés, obert en una torre de planta quadrada, amb contraforts. Des d'almenys l'any 1309 fins a l'any 1806 pagà delmes al castell de Sant Pere d'Àger.
Fins a l'any 1971 va formar municipi propi juntament amb Colldelrat i Seró.

## Llocs d'interès
### Castell de Tudela

Casa senyorial construïda seguint un model barroc sobre l'antiga fortalesa medieval, apareix documentada l'any 1172 vinculada a l'orde dels templers. Durant la Guerra Civil Espanyola tingué la funció d'escola militar i centre de control estratègic de les forces republicanes.
Des de l'any 1949 és considerat Bé Cultural d'Interès Nacional.

### Ermita de Santa Fe

Data de l'any 1705 i és d'una sola nau, coberta de doble vessant i portal adovellat.

## Referències

* ↑ «Tudela de Segre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Tudela de Segre Arxivat 2014-02-18 a Wayback Machine.» Goigs de l'Ignasi -Els Goigs a les comarques de Lleida-
* ↑ «Tudela de Segre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Castell de Tudela» Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya
* ↑ «Santa Fe de Tudela Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.» Web del Consell Comarcal de la Noguera
# Antoni Amat

Antoni Amat (Barcelona ? - ?), fou un escriptor català en llengua llatina.
Fou un jurista que exercí d'advocat dels diputats de Catalunya a les Corts de 1438. Escriví diverses epístoles als consellers de Barcelona, des de Palerm i des de Florència, informant-los dels afers de la cort d'Alfons el Magnànim.

## Obres

* Repertorium iures praecipue Barcinonensis ordine alphabetico digestum.
* An in principatu possint duo locumtenentes Regne creari.
* Epístoles als consellers de Barcelona des de Palerm i Florència (1435 i 1436)

## Referències

* ↑ Mariàngela Vilallonga,La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic

## Bibliografia

* Mariàngela Vilallonga, La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic (1993, ISBN 978-84-7256-930-0).
* Fèlix Torres Amat, Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes, Barcelona, 1836.

## Enllaços externs

* Biografia d'Antoni Amat, per Mariàngela Vilallonga Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* Bibliografia sobre Antoni Amat, per Mariàngela Vilallonga Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Mercedes Vila

Mercedes Vila, (1975) és una científica espanyola, llicenciada en Físiques i des de 2003 doctora per la Universitat Autònoma de Madrid. Treballa en el departament de Química Inorgànica i Bioinorgánica d'aquesta magteixa universitat, on desenvolupa materials per a la reconstrucció de la pèrdua de massa òssia, amb el que es pretén millorar la qualitat de vida de malalts de certes lesions (en millorar el seu tractament) i patologies, com són el càncer ossi o l'osteoporosi. La recerca de Mercedes Vila se centra en la producció de biomaterials que poden contribuir a la rehabilitació i tractament de malalties que porten una pèrdua parcial de massa òssia, tals com el Càncer d'Os o l'Osteoporosi.
Mercedes Vila ha passat cinc anys com a investigadora en la Facultat de Farmàcia (Universitat Complutense de Madrid, Espanya), en un dels grups europeus més destacats de Nanomedicina i Medicina Regenerativa.
Els seus treballs se centren en el disseny i aplicacions de les nanopartícules com a vectors per a la formació d'imatges i la hipertèrmia de tumors, la comprensió de nanopartícules-cèl·lules interaccionis, i l'estudi de l'estimulació del creixement cel·lular mitjançant la utilització d'estímuls físics externs.
Al novembre de 2010 va ser guardonada, al costat de quatre científiques més (Isabel Lastres Becker, Ana Briones Alonso, Elena Ramírez Parra i María Antonia Herrero), amb el Premi L'oreal – UNESCO “Per les dones en la Ciència”, amb una dotació de 15000 € amb la qual es vol premiar la labor de recerca que realitzen dones de menys de 40 anys per donar suport al paper de la dona en la ciència, reconèixer-ho i ajudar a la conciliació de la vida laboral i familiar.
En 2013 va començar a investigar a la Universitat d'Aveiro (Portugal) com a Investigador Principal, exercint el càrrec de coordinadora del laboratori per a aplicacions de grafeno en Nanomedicina.

## Referències

* 1 2 http://www.culturabiotec.com/2011/02/prada/ Arxivat 2018-09-29 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.woman.es/galerias/lifestyle/la-ciencia-en-femenino?id=4 Arxivat 2018-04-07 a Wayback Machine.
* ↑ https://cmccurso1011.wikispaces.com/Cient%C3%ADficas+espa%C3%B1olas Arxivat 2014-05-17 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.ua.pt/research/mercedes_vila
* ↑ http://sociedad.elpais.com/sociedad/2010/11/18/actualidad/1290034810_850215.html
* ↑ http://www.graphene-applications-2014.com/4/speakers/178/mercedes-vila-juarez/
# The Boys of the Old Brigade

"The Boys of the Old Brigade" és una cançó rebel irlandesa escrita per Paddy McGuigan sobre l'Exèrcit Republicà Irlandès (Irish Republican Army, IRA) durant la Guerra d'Independència irlandesa (1919-1921), i l'aniversari de l'Alçament de Pasqua.

## Lletra

La cançó descriu un veterà de l'Alçament de Pasqua parlant a un jove sobre els seus companys a l'Exèrcit Republicà Irlandès. Cada una de les tornades acaba amb la frase en irlandès "a ghrá mo chroí (en irlandès), I long to see, the Boys of the Old Brigade" (és a dir, "amor del meu cor, espero veure als nois de l'antiga brigada").
Oh, father why are you so sad On this bright Easter morn' When Irish men are proud and glad Of the land that they were born? Oh, son, I see in mem’ries few Of far off distant days When being just a lad like you I joined the IRA
Where are the lads that stood with me When history was made? A Ghra Mo Chroi, I long to see The boys of the old brigade
From hills and farms a call to arms Was heard by one and all And from the glen came brave young men To answer Ireland's call ‘T wasn't long ago we faced a foe The old brigade and me And by my side they fought and died That Ireland might be free
Where are the lads that stood with me When history was made? A Ghra Mo Chroi, I long to see The boys of the old brigade
And now, my boy, I’ve told you why On Easter morn' I sigh For I recall my comrades all And dark old days gone by I think of men who fought in glen With rifle and grenade May heaven keep the men who sleep From the ranks of the old brigade
Where are the lads that stood with me When history was made? A Ghra Mo Chroi, I long to see The boys of the old brigade

## Referències

* ↑ Celtic geographies: old culture, new times By David Harvey
* 1 2 Counter Culture Anthology By Patrick Harrington, Tim Bragg, Terry Burgoyne
* ↑ National Library of Ireland holdings
# Perigune

Perigune (en grec antic Περιγούνη), va ser, segons la mitologia grega, una filla de Sinis, el bandit que assaltava els viatgers prop de Corint.
Sinis va ser mort per Teseu quan l'heroi es dirigia a Atenes. Perigune, mentre Teseu matava el seu pare, es va amagar en una plantació d'espàrrecs. Després s'uní amb l'heroi que li donà un fill, Melanip. Més tard, Teseu la va donar en matrimoni a Deíon (o Molíon) un fill d'Èurit.
Melanip, el fill de Teseu i de Perigune, va tenir al seu torn un fill, Ioxos, els descendents del qual tenien una devoció especial cap als espàrrecs, ja que havien salvat la vida de la seva avantpassada

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 431. ISBN 9788496061972.
# Uênia Fernandes

Uênia Fernandes de Souza (Goiana, Pernambuco, 12 d'agost de 1984) és una ciclista brasilera que fou professional del 2005 al 2015.

## Palmarès

* 2003
** Campiona del Brasil en ruta
* 2004
** 1a a la Copa Amèrica de Ciclisme
* 2007
** Vencedora d'una etapa a la Volta a El Salvador
* 2008
** 1a a la Copa Amèrica de Ciclisme
* 2013
** Vencedora d'una etapa a la Volta a El Salvador

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Une dame vraiment bien

Une dame vraiment bien és un curtmetratge mut del 1908 dirigit per Louis Feuillade i Romeo Bosetti. Feuillade també signa el guió.

## Trama

Tothom es gira per mirar-la: una dama, mentre camina, provoca una sèrie de desastres amb la seva mera presència. Els homes s'obliden del que estan fent i, per mirar-la, xoquen amb pals de llum, taules, cotxets... És tan perillosa que la policia li demana que se li tapi la cara i se la porti a casa.

## Repartiment

* Renée Carl

## Producció

La pel·lícula va ser produïda per Société des Etablissements L. Gaumont

## Distribució

Distribuït per la Société des Etablissements L. Gaumont, es va estrenar als cinemes francesos el 8 d'octubre de 1908.
Una còpia de la pel·lícula es conserva als arxius del Museu Internacional de Fotografia i Cinema a George Eastman House.

## Notes

* ↑ Une dame vraiment bien a silentera.com

## Enllaços externs

* Une dame vraiment bien a YouTube
# VT100

El VT100 és un terminal de vídeo fabricat originalment per Digital Equipment Corporation (DEC). Es va convertir en el sistema estàndard de sèrie per als emuladors de terminal. Va ser introduïda l'agost de 1978 com a continuació de la seva predecessora, la VT52, connectant amb el seu ordinador local mitjançant línia sèrie usant el conjunt de seqüències i caràcters ASCII (tcc seqüències d'escapament) estandarditzat per ANSI. La VT100 va ser també la primera terminal digital a incorporar renderitzadors gràfiques (Blinking, bolding, reverse vídeo, i underlining) així com una display configurable a 80 o 132 columnes. Tota la configuració de la VT100 es duia a terme usant displays interactius presentats a la pantalla. Les dades de la configuració s'emmagatzemaven en una memòria no-volàtil que posseïa la terminal.

## Convencions VT-UTF8, VT100+i VT100

Les convencions de definició de terminal del sector proporcionen una forma fàcil d'emetre ordres des de la consola d'administració remota, normalment la consola d'administració especial (SAC), fins al servidor. Aquestes convencions de definició de terminal proporcionen un mecanisme coherent per administrar sistemes en tots els estats de funcionament i error. Els sistemes operatius Windows Server 2003 utilitzen aquestes comandes, que es descriuen més endavant en aquest tema. El microprogramari, els processadors de serveis i el programari de terminal client també poden utilitzar els comandaments.
La definició de terminal VT100 és la convenció estàndard usada per configurar i dur a terme tasques d'administració d'emergència amb servidors basats en Unix. No obstant això, VT100 no és compatible amb totes les tecles del teclat estàndard de 101 tecles per a PC. La convenció VT-UTF8 proporciona tecles addicionals a les proporcionades per VT100 per al teclat de 101 tecles per PC. Amb VT-UTF8, també es pot usar colors i algunes seqüències normalitzades d'escapament que se solen usar per a tasques d'administració. Amb VT-UTF8, els resultats enviats al port sèrie es poden traduir a un altre idioma, mantenint la interoperabilitat d'Unix per a l'anglès.
Per obtenir més informació sobre com veure els resultats dels Serveis d'administració d'emergència en un altre idioma diferent de l'anglès, vegeu Selecciona el programari client de terminal per als Serveis d'administració d'emergència.
VT100+és un subconjunt de VT-UTF8 que s'encarrega només dels caràcters compatibles amb VT100, és a dir, caràcters del 0 al 127 definits per l'American National Standards Institute (ANSI). VT-UTF8 és el tipus de terminal preferit per veure els resultats dels Serveis d'administració d'emergència mitjançant un emulador de terminal, com HyperTerminal, i per als resultats del firmware o del processador de serveis. En ambdós casos, si VT-UTF8 no està disponible, les següents millors opcions són VT100+i si no VT100, en aquest ordre.

## Vegeu també

* Terminal d'ordinador
# Vallat d'Estaon

El Vallat d'Estaon és una vall del terme municipal de Vall Cardós, a la comarca del Pallars Sobirà.
És una vall secundària de la Vall de Cardós, però que conforma un espai amb molta personalitat a dins de la Vall de Cardós. Contenia tot l'antic municipi d'Estaon, amb els tres pobles que el formaven: Estaon, Anàs i Bonestarre.
Aquesta vall es vertebra a l'entorn del Riu d'Estaon, des de la capçalera, amb tots els seus afluents, tot el curs mitjà, fins a la Central del Pubill, al nord del poble de Surri, on abandona l'estreta vall que s'anomena Vallat d'Estaon per entrar en la vall principal de la Noguera de Cardós.

## Enllaços externs

* El Vallat d'Estaon en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Vallbona (Nou Barris)

Vallbona és un barri del districte de Nou Barris de la ciutat de Barcelona. Està separat de la ciutat de Barcelona per les autopistes de Girona i Manresa la carretera C-17, a l'oest, i La Ponderosa, la última gran horta de Barcelona, al sud. A llevant tenim la llera del riu Besòs, al terme municipal de Santa Coloma de Gramenet, i al nord el barri de Can Sant Joan, del terme municipal de Montcada i Reixac.
El Rec Comtal hi baixa descoberta, i l’utilitzen per regar els horts.
El febrer de 2006 l'alcalde Joan Clos va inaugurar el pont del Congost, que connecta els barris de Torre Baró i Vallbona, per sobre les vies del tren i l'AP-7, amb una vorera ampla per a vianants i un corredor de bicicletes.

## Vegeu també

* Plaça Roja (Barcelona)

## Referències

* ↑ La Ponderosa, la última gran horta de Barcelona [Consulta: 10 maig 2023].
* ↑ El Rec Comtal a Vallbona [Consulta: 10 maig 2023].
* ↑ S'inaugura el pont del Congost, que acosta els barris de Vallbona i Torre Baró.

## Enllaços externs

* Vallbona, a la web de l'Ajuntament de Barcelona
# Vallaris

Vallaris és un gènere amb 3 espècies d'arbustos que pertanyen a la família de les Apocynaceae. Natiu del sud i est d'Àsia, l'Índia, Indonèsia i Sri Lanka amb 2 espècies a la Xina.

## Descripció

Són arbustos amb les fulles oposades i les inflorescències umbel·lades compostes o en corimbes axil·lars o terminals amb nombroses llavors.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Nicolaas Laurens Burman i publicat a Flora Indica . . . nec non Prodromus Florae Capensis 51. 1768.

## Espècies seleccionades

* Vallaris glabra
* Vallaris indecora
* Vallaris solanacea

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Característiques de les apocinàcies

## Referències

* ↑ «Vallaris». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 11 desembre 2009].
* ↑ «Vallaris». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 21 octubre 2013].

## Bibliografia

* Flora of China Editorial Committee. 1995. Flora of China (Gentianaceae through Boraginaceae). 16: 1-479. In C. Y. Wu, P. H. Raven & D. Y. Hong (editors) Fl. China. Science Press & Missouri Botanical Garden Press, Beijing & St. Louis.
* Nasir, E. & S. I. Ali (eds). 1980-2005. Fl. Pakistan Univ. of Karachi, Karachi.

## Enllaços externs

* http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=2&taxon_id=134324