OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santuari de Corbera (Castellar del Riu)

Santuari de Corbera és una església de Castellar del Riu (Berguedà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Es troba a la part nord-oriental del terme municipal, als contraforts meridionals dels Rasos de Peguera, al peu de la serra de Corbera enlairada per damunt del nucli d'Espinalbet.
S'hi accedeix des de la carretera BV-4243 de Berga als Rasos. Al punt quilomètric 4,1 (42° 06′ 48″ N, 1° 48′ 00″ E﻿ / ﻿42.113327°N,1.800101°E﻿ / 42.113327; 1.800101), es pren la carretera asfaltada a la dreta, indicada "Espinalbet", que no es deixa fins a arribar al santuari després de 2,6 km.

## Descripció

Santuari dedicat a la Mare de Déu. El conjunt està format per l'església, la casa dels ermitans i l'hostal, delimitat per una placeta oberta a migdia a la que s'accedeix per llevant. Sota la placeta hi ha un porxo amb volta de pedra. El temple és d'una sola nau amb presbiteri al nord i entrada al sud. També té un campanar d'espadanya sobre el mur frontal. Les edificacions s'encabeixen en un dels petits replans condicionats amb murs usats, temps enrere per a conreus. A 1.424 m. d'altura el lloc queda obert a migdia i molt tancat a nord i a ponent. Actualment es fa servir com a lloc de vacances per a seminaristes i seu de l'aplec anual al setembre.

## Història

Antiga capella avui desapareguda. Les obres de la primera campanya es feu entre 1677- 1682. La portada està datada entre 1689; els eixamplaments de l'est i oest, entre 1734 - 1749. El campanar d'espadanya és de 1760; l'obertura d'ull de bou, de 1763. El 1766 es construïren als baixos un celler i el 1771, un porxo.
Entre 1775 i 1776 s'edificà la porxada i el dipòsit de la font del pla dels freixes. Entre 1784 i 1786 s'eixampla l'estable la volta i l'arc de l'entrada. El 1787 s'eixampla el cos principal per l'oest el 1802 i la caseta de baix, el 1898.

## Referències

* 1 2 3 «Santuari de Corbera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Santuari d'Íria

El santuari d'Íria (en grec, Ύρια) és un jaciment arqueològic situat a l'illa de Naxos, Grècia. El seu ús com a lloc de culte no ha cessat des del s. XIV ae fins a l'actualitat.

## Restes arqueològiques

El jaciment arqueològic fou identificat al 1982; fou excavat entre 1986 i 1996 i rehabilitat entre 1992 i 1996 per equips procedents de la Universitat d'Atenes i de la Universitat de Múnic.
Aquest santuari tingué una època inicial en què sembla que l'adoració es realitzava a l'aire lliure, entre el període micènic i el geomètric mitjà (és a dir, aproximadament entre els anys 1300-1100 i 800-750 ae).
Cap al 800 ae s'hi construí un temple que probablement fou destruït per una inundació. Aquest fou reemplaçat, cap al 730 ae, per un edifici cerimonial que constava de quatre sectors allargats separats per columnates i bancs exteriors per als fidels.
L'edifici fou arrasat per raons desconegudes i s'hi va construir un altre temple, a principis del s. VII ae, de forma quadrangular, amb tres naus. A la fi del segle el culte va tornar a ser a l'aire lliure.
El següent temple, les restes del qual s'han conservat, fou construït cap al 580-570 ae. És un hekatómpedon d'estil jònic, dividit en tres passadissos per columnes. Constava d'un altar de marbre i s'hi retia culte a Dionís.
Al voltant del santuari hi havia una estructura en forma d'estoa que tenia la funció d'albergar banquets cerimonials. En aquesta àrea es trobaren molts utensilis de ceràmica i de cuina.
En l'època romana, cap al s. I ae hagué de ser rehabilitat. Cap al s. V es convertí en una basílica paleocristiana. Posteriorment s'edificà a la rodalia l'església bizantina de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ Jaciment arqueològic d'Íria de Naxos (història) (en grec).
* ↑ «Ministeri de Cultura de Grècia: Jaciment arqueològic d'Íria de Naxos (descripció) (en grec).». Arxivat de l'original el 2021-07-25. [Consulta: 8 agost 2019].
# Senna italica

Senna italica és un arbre lleguminós del gènere Senna. Consta de tres subespècies: italica, micrantha i arachoides. En moltes regions del món es cultiva com planta medicinal.

## Descripció

Són plantes perennes herbàcies o arbustives caducifòlies de fins a 60 cm d'alt. Té les fulles compostes amb uns 4-6 folíols per fulla.

### Flors i fruit

Floreix normalment durant l'estació humida. Es reprodueix per les llavors.

## Distribució i hàbitat

És una planta nativa d'Àfrica des del Cap verd fins a Somàlia i pel sud fins a Àfrica del Sud. També és nativa d'Àsia des de l'Orient Mitjà a l'Iran, Iraq, Paquistan i Ìndia a Sri Lanka.

## Usos

Les fulles, llegums i llavors de Senna italica es fan servir principalment en la medicina tradicional. A Malawi, la infusió de les arrels es fa servir contra la diarrea infantil.

## Referències

* 1 2 «Senna italica Mill.». Arxivat de l'original el 2011-11-06. [Consulta: 8 juliol 2011].
* ↑ «Senna italica Mill.». [Consulta: 8 juliol 2011].
* ↑ «Senna italica Mill.: subsp. arachoides (Burch.) Lock», 2010. [Consulta: 8 juliol 2011].
# Senna (documental)

Senna és una pel·lícula documental anglesa dirigida per Asif Kapadia l'any 2010, que narra la història i vida del pilot brasiler de Formula 1, Ayrton Senna, tres vegades campió del món. La pel·lícula fou coproduïda per StudioCanal, Working Title Films i Midfield Films, i distribuïda per Universal Pictures. Fou estrenada al circuit de Suzuka, Japó, el 7 d'octubre de 2010.
Considerat com el millor pilot de Formula 1 de la història, Ayrton Senna fou sempre un personatge força controvertit. Fou un pilot competitiu, carismàtic i un gran mestre en la conducció, sobretot sota pluja, però alhora molt religiós i fidel a les seves conviccions fins al punt de posar en perill als altres pilots.

## Argument

El documental repassa la trajectòria esportiva del pilot brasiler a la Formula 1, des dels seus inicis a l'equip Toleman l'any 1984 fins al fatídic accident Gran Premi de San Marino de l'any 1994, on va perdre la vida. Combina les imatges de l'arxiu audiovisual de televisió de les seves actuacions esportives més rellevants a la Formula 1 com també de les seves millors entrevistes, juntament amb les declaracions de persones que el van conèixer millor o van ser important a la seva trajectòria esportiva, com Alain Prost, campió mundial i company d'equip a l'escuderia McLaren, John Bisignano, comentarista esportiu de l'ESPN, Ron Dennis, director esportiu de l'equip McLaren, Viviane Senna, germana d'Ayrton, entre d'altres.
Per altra banda, el documental s'enfoca en moments claus de la vida d'esportiva d'Ayrton Senna: el debut a la Formula 1 amb l'equip Toleman i la seva actuació sota pluja al Gran Premi de Mònaco de l'any 1984, la seva primera victòria amb l'equip Lotus, l'arribada a l'equip McLaren, el seu primer campionat mundial, les tenses relacions amb el seu company d'equip Alain Prost, els incidents al Gran Premi del Japó de 1989 i 1990 i, finalment, la celebració del Gran Premi de San Marino de l'any 1994 i posterior funeral d'estat al Brasil.

## Música

La banda sonora fou composta pel compositor brasiler Antonio Pinto, que combina cançons inspirades en el carnaval brasiler ("Japan Lotus") i altres de tó solemne i premonitori ("A Morte", "Strange Justice")

## Premis i nominacions
### Premis

* 2011. Festival de Cinema de Sundance al millor documental
* 2011. BAFTA al millor documental
* 2011. BAFTA al millor muntatge per Gregers Sall i Chris King

### Nominacions

* 2011. BAFTA a la millor pel·lícula britànica

## Vegeu també

* Ayrton Senna
* Alain Prost

## Referències

* ↑ «Senna (2010) - Release Info». IMDb, 2010. [Consulta: 11 juliol 2013].
* ↑ «Formula 1's Greatest Drivers - Ayrton Senna». Autosport.com. [Consulta: 11 juliol 2013].
* ↑ «Original Music From The Motion Picture Senna (International Version)». Amazon, 2011. [Consulta: 11 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Senna - Lloc web oficial
* Senna - Lloc web oficial
# Cambiac

Cambiac és un municipi occità del Lauragués, al Llenguadoc, del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.
# Nen tauró

"Nen tauró" (en anglès, "Baby Shark") és una cançó infantil associada a una dansa amb moviments de mans que es remunta a finals del segle xx. El 2016, es va fer molt popular quan Pinkfong, una companyia d'entreteniment sud-coreana, va llançar una versió de la cançó el 17 de juny de 2016, amb un vídeo musical de YouTube que es va fer viral a les xarxes socials, vídeos en línia i ràdios. El gener de 2022, es va convertir en el primer vídeo de YouTube que va assolir les 10.000 milions de visualitzacions. El novembre de 2020, la versió de Pinkfong es va convertir en el vídeo de YouTube més vist de tots els temps, amb més de 14.000 milions de visualitzacions, en data del març de 2024. S'ha emès una versió en català a la sèrie Looloo Kids, emesa al SX3.

## Referències

* 1 2 «Looloo Kids - T1xC15 - El nen tauró (al parc d'atraccions) - 3Cat». CCMA. [Consulta: 8 juliol 2024].
* ↑ «Baby Shark becomes first YouTube video to reach 10 billion views» (en anglès britànic). Guinness World Records, 19-01-2022. [Consulta: 16 maig 2022].
* ↑ Scottie Andrew «'Baby Shark' becomes the first YouTube video to hit 10 billion views». CNN.
* ↑ Beaumont-Thomas, Ben «Baby Shark becomes most viewed YouTube video ever, beating Despacito». The Guardian, 02-11-2020.
* ↑ Lee, Sun-min «Baby Shark Dance video becomes most viewed on YouTube». Korea JoongAng Daily, 02-11-2020.
* ↑ «Baby Shark Dance | Sing and Dance! | Animal Songs | PINKFONG Songs for Children» (en anglès). Arxivat de l'original el March 20, 2020. [Consulta: March 29, 2024].
# Kilgore (Texas)

Kilgore és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2006 tenia 12.067 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kilgore tenia 11.301 habitants, 4.403 habitatges, i 2.963 famílies. La densitat de població era de 283,5 habitants/km².
Dels 4.403 habitatges en un 30,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,5% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 12,5% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 16,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.910 $ i la renda mediana per família de 40.737 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.575 $ mentre que les dones 20.149 $. La renda per capita de la població era de 16.314 $. Aproximadament el 9,7% de les famílies i el 13,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kilgore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kilgore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Deir Balyzeh

Deir Balyze (o Deir Balayzah) fou un monestir copte situat al poble d'Al-Balayzah, a uns 8 quilòmetres al sud de Rifeh, prop de la moderna Shutb, que va excavar Flinders Petrie el 1906 i 1907, que el va descriure breument i va publicar una llista seleccionada dels objectes trobats; al Museu Petrie hi ha altres objectes que porten la identificació de Balyzeh, així com en algunes col·leccions privades procedents de la distribució dels fons de Petrie. Al monestir de Deir Balyze es va trobar un manuscrit del segle vi conegut com el Papir de Deir Balyze (o també l'Eucologi de Deir Balyze), que avui es troba a la Biblioteca Bodleiana (Universitat d'Oxford).

## Referències

* ↑ Guize and Rifeh Arxivat 2013-01-29 a Wayback Machine.. Versió online del llibre de Flinders Petrie. (anglès)
* ↑ Troballes de Flinders Petrie a Deir Balyze. (anglès)
* ↑ MSS. Greek Liturgical - Bodleian Library (anglès)

## Bibliografia

* Peter Grossmann Koptische Architektur, dins de: Ägypten in Spätantik-christlicher Zeit. Editat per Martin Krause. Wiesbaden 1998. pàgs. 209-267.
* Peter Grossmann Christliche Architektur in Ägypten. Handbook of Oriental studies. Section one, Near and Middle East. Handbuch der Orientalistik 62. Leiden/Boston/Köln 2002.
* Two Early Egyptian Liturgical Papyri: The Deir Balyzeh Papyrus and the Barcelona Papyrus : with Appendices Containing Comparative Material. Stewart, Alistair C; Montserrat (Abbey). Biblioteca. Roca inv. 128-178; Bodleian Library. Gr. Lit. d 2-4 Norwich, UK : Hymns Ancient and Modern 2010 ISBN 1848250738, ISBN 9781848250734

## Enllaços externs

* Plànol de les restes del monestir. Segons Grossmann, 1998.
# Pampigny

Pampigny és un municipi del cantó suís del Vaud, situat al districte de Morges.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Grup d'Independents de Formentera

El Grup d'Independents de Formentera (GUIF) fou un partit polític de Formentera amb representació al consistori des des de 1987 fins a l'any 2015, any de la seva dissolució. Alguns dels seus antics militants van fundar Compromís amb Formentera l'any 2015.
Va aparèixer per primer cop e 1987 com a agrupació d'electors sorgida d'una escissió d'Alianza Popular dirigida per Antoni Serra Colomar, enemistat amb el cap d'AP a Eivissa, Abel Matutes Juan. Es presentà a les eleccions municipals espanyoles de 1987 i va obtenir tres regidors (Antoni Serra Colomar, Bartomeu Cardona Juan i Eduard Ferrer Ferrer). L'alcaldia va quedar en mans del PSOE fins que el 1989 van donar suport a una moció de censura amb AP i CDS. Tanmateix, a les eleccions municipals espanyoles de 1991 va pactar amb el PSIB-PSOE i aconseguí una alcaldia compartida entre Bartomeu Ferrer i Marí (PSOE) i Antoni Serra Colomar (GUIF). A les eleccions municipals espanyoles de 1995 el GUIP va canviar de company polític i pactà amb el PP, aconseguint l'alcaldia de Formentera i un representant al Consell Insular.
El 21 de setembre de 1989 es va constituir com a partit polític dirigit per Marià Mayans Serra, Antoni Serra Colomar, Bartomeu Cardona Juan, Miquel Campillo Torres i Eduard Ferrer Ferrer. La seva ideologia es concreta en la defensa dels interessos de l'illa enfront dels partits estatals. Tot i això donen suport, juntament amb el PP, a l'AIPF en l'elecció del diputat per Formentera al Parlament Balear. A les eleccions municipals del 2007 el seu candidat a l'ajuntament i Consell de Formentera va ser Oscar Portas Juan. Va obtenir dos regidors-consellers a la institució.

## Resultats electorals

| Elecció | Vots | % | Escons | +/– | Candidat | Govern |
| 1987 | 564 | 22,80 | 3 / 11 | Nou | Antoni Serra Colomar | Oposició |
| 1991 | 705 | 29,96 | 4 / 13 | 1 | Antoni Serra Colomar | Pacte |
| 1995 | 673 | 27,49 | 4 / 13 | = | Antoni Serra Colomar | Pacte |
| 1999 | 864 | 30,92 | 4 / 13 | = | Joan Robert Masdeu | Oposició |
| 2003 | 706 | 21,88 | 3 / 13 | 1 | Antonio Campillo Marí | Pacte |
| 2007 | 518 | 14,98 | 2 / 13 | 1 | Óscar Portas Juan | Oposició |
| 2011 | 1.308 | 34,66 | 5 / 13 | 3 | Javier Serra | Oposició |

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del GUIF

## Referències

* ↑ http://www.eeif.es/significados/g-volum%20VII/GrupDindependForment.html Arxivat 2010-04-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Compromís amb Formentera nace abierto «a diferentes ideologías»». Diario de Ibiza, 01-04-2015 [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ «La ideologia del GUIF segons la seva web». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 3 juliol 2007].
* ↑ «Candidat del GUIF als comicis del 2007». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 3 juliol 2007].
* ↑ Resultats dels comicis del 2007 a Formentera
* ↑ Van presentarse sota la marca de Sa Unió en coalició amb el Partit Popular.
# Grup d'Observadors Militars de les Nacions Unides per a l'Iran i l'Iraq

El Grup d'Observadors Militars de les Nacions Unides per a l'Iran i l'Iraq (també conegut com a UNIIMOG per les seves sigles en anglès) va ser una missió internacional de manteniment de la pau desplegada entre 1988 i 1991 per "verificar, confirmar i supervisar la cessació del foc i el retir de les forces" després de la guerra que van mantenir tots dos països.
L'UNIIMOG va ser establert formalment amb l'aprovació de la resolució 619 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides del 9 d'agost de 1988. Prèviament, en la resolució 598 del 20 de juliol de 1987 (en la qual es va exigir un alto el foc a ambdues parts), el Consell de Seguretat ja havia sol·licitat al Secretari General el va enviar d'un grup d'observadors per supervisar l'alto el foc i la retirada de forces.
L'UNIIMOG va tenir desplegats 400 militars, els quals van estar recolzats per personal civil local i internacional de les Nacions Unides. La missió, que va durar d'agost de 1988 a febrer de 1991, només va tenir una baixa mortal. El Representant Especial del Secretari General va ser Jan K. Eliasson de Suècia, mentre que els caps militars foren el general iugoslau Slavko Jovic (agost de 1988 - novembre de 1990) i el general de brigada S. Anam Khan de Bangladesh. Les tropes van ser subministrades per l'Argentina, Austràlia, Bangladesh, Dinamarca, Finlàndia, Ghana, Índia, Indonèsia, Irlanda, Itàlia, Iugoslàvia, Canadà, Kenya, Malàisia, Nova Zelanda, Nigèria, Àustria, Perú, Polònia, Zàmbia, Suècia, Senegal, Turquia, Hongria, i Uruguai.
En 1991, després de la retirada total de les forces iranianes i iraquianes a les fronteres reconegudes internacionalment, la missió militar multinacional es va donar per finalitzada romanent a Bagdad i a Teheran sengles oficines civils per a qüestions polítiques encara no resoltes. Aquestes oficines es van mantenir fins a 1992.

## Referències

* 1 2 «Grupo de Observadores Militares de las Naciones Unidas para el Irán y el Iraq». Naciones Unidas. [Consulta: 25 octubre 2011].
* ↑ Resolució 619 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 9 d'agost de 1988. S/RES/619(1988)
* ↑ Resolución 598 del Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas. 20 de julio de 1987. S/RES/598(1987)

## Enllaços externs

* GOMNUII Arxivat 2018-04-18 a Wayback Machine.
# Hedwig Rolandt

Hedwig Rolandt (Graz, 2 de setembre, 1858 - [...?]) fou una cantatriu alemanya.
El seu verdader nom era Hedwig Wachutta. Va ser alumna de Louise Weinlich-Tipka (Guns (Hongria), 1830 - Graz (Àustria), 1907) a Graz; començà la seva carrera amb un gran èxit el 1857 a Wiesbaden. Després cantà a la Gewandhaus de Leipzig i en altres institucions filharmòniques. La seva veu de soprano era de timbre cristal·lí molt extensa (fins al fa·5) i d'agilitat extraordinària. El 1883 es casà amb l'home de negocis Carl Schaaf.
El 1882 va actuar al Circ d'Hivern de Paris cantant una obra de Mozart.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa, vol. 51, pàg. 1429. (ISBN-84-239-4551-0)
* ↑ Diumenge 26 Novembre 1882 Paris, Cirque d'hiver, 14h00
# Hegesarat

Hegesarat (grec antic: Ἡγησάρατος) (Làrissa) va ser un noble de Larisa de Tessàlia, descendent d'una antiga i il·lustre família. Era el cap del partit pompeià a la seva ciutat, càrrec que tenia l'any 48 aC durant la Segona Guerra Civil romana. Era molt amic de Ciceró, a qui havia afavorit durant el seu consolat del 63 aC. Ciceró el va recomanar al procònsol d'Acaia Servi Sulpici.

## Referències

* ↑ Hegesaratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 367
# Haixem

Haixem (en hebreu: השם) és un terme hebreu que significa literalment: "El Nom". Es fa servir per evitar pronunciar el nom de Déu. Altres maneres d'evitar anomenar-lo és amb el tetragrama YHVH (format per les lletres hebrees iod hei vav he) i amb la paraula Adonai (‘Senyor’).
S'anomena simplement així, doncs, per preservar el tercer manament lliurat per Déu al profeta Moisès, el qual adverteix de no pronunciar el nom sagrat en va.
Aquest tercer manament es pot llegir en el text de Deuteronomi 5:11 «No prendràs el nom del Senyor el teu Déu en va; perquè Déu no tindrà per innocent a qui prengui el seu nom en va».
També es pot observar aquest mateix manament en el text d'Èxode 20:7.
Fer servir la paraula Haixem, és la manera que té el judaisme d'afirmar que l'únic nom que identifica realment al seu Déu és aquell que ni tan sols l'anomena, doncs consideren que res existent abasta la realitat de Déu.
En alguns textos jueus no es troba la paraula «Déu» sencera, sinó que substitueixen una lletra per un guió (D-u), de manera que el lector ni tan sols pensi en la paraula «Déu» en va.
Altres interpretacions atribueixen a la paraula Haixem, el significat de: "Jo sóc", aquesta va ser la resposta de Déu a Moisès, quan el profeta va demanar que digués el seu nom davant de l'esbarzer ardent a la muntanya d'Horeb.

## Referències

* ↑ «myjewishlearning.com» (en anglès).
# Harmony Township (Comtat de Forest)

Harmony Township és una població del Comtat de Forest (Pennsilvània) als Estats Units d'Amèrica. Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 511 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000 Harmony Township tenia 511 habitants, 217 habitatges, i 144 famílies. La densitat de població era de 5,8 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 217 habitatges en un 20,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,5% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,8% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 22,9% entre 25 i 44, un 30,7% de 45 a 60 i un 20,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.861 $ i la renda mediana per família de 28.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.036 $ mentre que les dones 19.231 $. La renda per capita de la població era d'11.831 $. Entorn del 15,4% de les famílies i el 17,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harmony Township». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harmony Township». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.