OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francisco Javier Castaño Allende

Francisco Javier Castaño Allende (Gijón, 29 de desembre de 1972) és un exfutbolista asturià.

## Trajectòria

Producte del planter de l'Sporting de Gijón, Castaño debuta amb el primer equip a la penúltima jornada de la temporada 90/91, contra el RCD Espanyol. Tot i així, continua jugant amb el filial sportinguista fins a la temporada 93/94, quan ja s'hi incorpora definitivament a l'Sporting de Gijón. Hi milita dues campanyes amb els asturians, disputant 28 partits a la primera i 24 a la segona campanya.
En 1995 fitxa pel CD Logroñés, equip al que ajuda a tornar a la màxima categoria. La temporada 96/97, de nou a Primera, Castaño juga 31 partits amb els riojans, que no poden mantindre la plaça en Primera. L'asturià encara acompanyaria una campanya més al Logroñés en la categoria d'argent abans de fitxar pel CD Numancia, amb qui tornaria a viure un ascens a primera divisió.
La temporada 99/00, Castaño signa la seua millor temporada en la primera divisió. Amb els sorians, disputa 34 partits i marca quatre gols, que contribueixen a la permanència dels castellans. Els bons números criden l'atenció del Reial Betis, en aquella època a la Segona Divisió. La temporada 00/01, el primer any com a bètic, juga 26 partits i viu el tercers ascens a Primera, però a l'any següent no entra en els plans dels verd-i-blancs, i tot just apareix en dos ocasions.
Després d'una campanya en Segona amb el Llevant UE, Castaño torna a Astúries. Juga en Tercera Divisió des del 2003, on ha alternat el pas per l'Oviedo Astur, el Langreo, la Unión Ceares y Marino de Luanco.

### Clubs

* 90-91 Sporting juvenil
* 90-95 Sporting de Gijón
* 91-93 Sporting At.
* 95-98 Logronyés
* 98-00 Numancia
* 00-02 Betis
* 02-03 Llevant
* 03-04 Oviedo ACF
* 04-06 U.P. Langreo
* 06-09 Unión de Ceares
* 09-11 Marino de Luanco
# Yoshiyuki Hasegawa

Yoshiyuki Hasegawa (Prefectura de Kyoto, Japó, 11 de febrer de 1969) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Yoshiyuki Hasegawa va disputar 6 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Micropterix lakoniensis

Micropterix lakoniensis és una espècie d'arna de la família Micropterigidae. Va ser descrita per Heath, l'any 1985.
És una espècie endèmica de Grècia.

## Referències

* ↑ Micropterix lakoniensis Museu d'Història Natural (The Global Lepidoptera Index).
* ↑ «Species info». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 22 setembre 2012].
# Stanley Ritchie

Stanley Ritchie (Austràlia, 1935) és un violinista estatunidenc d'origen australià.
Professor distingit a la "Jacobs School of Music" de la Universitat d'Indiana. El 1981 es va unir al Sydney String Quartet, juntament amb John Harding, Alexandru Todicescu i Nathan Waks.

## Referències

* ↑ https://music.indiana.edu/index.html/consultat 1 de maig 2017
* ↑ https://newsinfo.iu.edu/news/page/normal/11173.html/consultat 1 de maig 2017

## Enllaços externs

* https://aleph.nkp.cz/F/?func=find-c&local_base=aut&ccl_term=ica=osd20201077923&CON_LNG=ENG
# Casanova del Molar

La Casanova del Molar és una obra de Montseny (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La teulada és a dues aigües, asimètrica. La porta té 12 dovelles. L'extradós de la clau i de les contraclaus estan parcialment menjat per l'obra d'un balcó. També a la façana hi ha un rellotge de sol, i una creu. Una de les finestres té a la llinda la llegenda "Ramon Planas me fecit. Any 1734". A l'altura del balcó hi ha una pedra sobresortint a mena e suport. Al voltant de la masia hi ha algunes dependències de maçoneria parcialment arrebossades.

## Història

Una llegenda indica l'any 1734 com a data de construcció, fet molt versemblant perquè és en el segle xviii quan es van construir la majoria de les masies menors de la zona.

## Referències

* 1 2 «Casanova del Molar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 juliol 2018].
# Stegastes fasciolatus

Stegastes fasciolatus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a l'est d'Oceania, incloent-hi les Hawaii, l'Illa de Pasqua, les Illes Ryukyu i Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R. i A.R. Emery, 1985. A review of the pomacentrid fishes of the genus Stegastes from the Indo-Pacific, with descriptions of two new species. Indo-Pacific Fishes (3):31.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ogilby, J. D. 1889. The reptiles and fishes of Lord Howe Island. In: Lord Howe Island, its zoology, geology, and physical characteristics. Mem. Aust. Mus. No. 2 (art. no. 3): 49-74, Pls. 2-3.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Casa de Moragues

La Casa de Moragues és una casa nobiliària mallorquina del Regne de Mallorca fundada el 1230 per Guillem Moragues, provinent de Jaca (Aragó) per ajudar a Jaume el Conqueridor en la conquesta de la resta de l'illa a les muntanyes on els moros s'havien fet forts oposant seriosa resistència.

## Escut

Arbre verd en camp d'or. Atorgat pel Rei Jaume el Conqueridor.

## Branques

Al segle xvii es van formar en Mallorca tres branques principals dels Moragues: de la primera va ser progenitor Mateu Moragues Nicolau; de la segona, Joan de Moragues Nicolau, i de la tercera, Bartomeu de Moragues Nicolau, els tres fills de Mateu Moragues i Julià, senyor de la cavalleria de Estallerich, que va fundar fideïcomís en 1601. La branca primera va acabar al segle xviii a Miquel Canyelles (fill de Gabriel Canyelles i de dona Joana de Moragues). A la segona branca va pertànyer Guillem de Moragues, que va provar la seva qualitat de noble davant la cúria del corregiment de Palma, segons sentència dictada el 30 d'abril de 1784, i va ser ciutadà militar de Palma. També el seu nebot, Joan de Moragues, capità de milícies provincials des de 1775. La tercera branca, creada per Bartomeu de Moragues Nicolau, va romandre extingida en la seva quarta neta Jerònima de Moragues i Vila del Pujol, casada amb Joan Bastard de la Torre i Maçanet.
Antoni de Moragues i Comelles va provar la seva noblesa per a ingressar com a cavaller cadet guàrdia marina a 1795.

## Propietats

Els Moragues foren propietaris de diverses possessions, principalment a Deià i Valldemossa; Son Moragues de Valldemossa fou comprada per Lluís Salvador d'Àustria-Toscana. A Palma, Can Moragues del Racó encara ara pertany als membres de la casa de Moragues.

## Antecedents

Fonts orals i escrites diuen que aquest noble i antic llinatge català procedeix d'un dels cònsols de Roma, i que a ell va pertànyer el general Moragas, que va servir a l'emperador Flavi Honori. En diversos documents de l'època romana es diu a aquesta família «Eqüestre» i «Senatorial». Afegeixen que d'ells va procedir una línia que va venir a establir-se a Espanya.

## Referències

* G R A N ENCICLOPEDIA DE MALLORCA Tom XI.
* Blasonari. Apellido Moragas, Moragues. Arxivat 2018-08-16 a Wayback Machine.
* Manuscrito “Noticia de la successió y decadencia y asienda de los Señors Moragues en el Reyne de Mallorca desde la Conquista del Rey D. Jaume d'Aragó en l'any 1.230 quedat y provat en actes, historias y papers que se citaran en Son Lloch. Arxivat 2018-08-16 a Wayback Machine.
* Nobiliario Mallorquin – Joaquin María BOVER DE ROSSELLÓ
* Nobiliario de los Reinos y Señoríos de España / F. Piferrer.

## Enllaços externs

* Moragues Online. Arxivat 2018-08-21 a Wayback Machine.
* Moragues en Facebook.
# Fundus

Fundus és una paraula llatina que primitivament significava el fons d'alguna cosa i entre elles del substrat sòlid de la terra arable; després es va aplicar a la terra (a les grans propietats romanes) amb les construccions incloses.
Les terres de ciutats eres els aedes (també s'usava domus com equivalent), les terres rurals les villae, les areas eren les zones de ciutat sense edificacions i l'ager era la terra rural sense edificacions. Així els fundus eren els ager cum aedificis (terra rural amb edificis).
# Abobra

Abobra és un gènere de plantes amb flors monotípic dins la família cucurbitàcia la seva única espècie és Abobra tenuifolia (sinònims Abobra viridiflora Naudin., Bryonia tenuifolia Hook. i Arn.). És una planta nativa d'Amèrica del Sud i de vegades es cultiva com planta ornamental i també pel seu fruit comestible.

## Referències

* Bailey, L. H.. Manual of Gardening (Second Edition).. Project Gutenberg Literary Archive Foundation, 2005.

## Enllaços externs

* Plants For A Future: Abobra tenuifolia
# Micropterix imperfectella

Micropterix imperfectella és una espècie d'arna de la família Micropterigidae. Va ser descrita per Otto Staudinger, l'any 1859.
És una espècie endèmica d'Espanya.
La seva envergadura és de 6-8 mm.

## Referències

* ↑ Micropterix imperfectella at The Global Lepidoptera Names Index.
* ↑ «Fauna Europaea». Arxivat de l'original el 2012-10-11. [Consulta: 16 setembre 2012].

## Enllaços externs

* lepiforum.de
# Casanova de la Rebollosa

Casanova de la Rebollosa és una masia situada al municipi d'Olius, a la comarca catalana del Solsonès. De grans proporcions, va ser reconstruït al segle xvii.
El 2013 l'ajuntament de Solsona hi ha construït un centre de Recollida de Gossos.

## Referències

* ↑ Puigjaner, Josep-Maria. Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya. Institut d'Estudis Catalans, 2003. ISBN 978-84-393-6189-3.
* ↑ «Casanova de la Rebollosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Olius». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «L’Ajuntament de Solsona construirà una gossera en una finca rústica de Sant Bernat». Consistori de Solsona, 25-09-2013. [Consulta: 28 gener 2024].
# Suimanga cua de foc

El suimanga cua de foc (Aethopyga ignicauda) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i matolls a l'Himàlaia del nord i est de l'Índia cap al sud fins Bangladesh, Manipur i Nagaland. Sud-est del Tibet, sud-oest de la Xina i oest i nord-est de Myanmar.

## Referències

* ↑ «Suimanga cua de foc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
# Catalina Cladera Crespí

Catalina Cladera Crespí (sa Pobla, 3 d'octubre de 1972) és una política mallorquina del Partit Socialista de les Illes Balears, presidenta des del 2019 del Consell Insular de Mallorca. Entre 2015 i 2019 va ser consellera d'Economia i Hisenda del Govern de les Illes Balears.
És llicenciada en economia per la Universitat de Barcelona i ostenta un màster en gestió pública per la Universitat Autònoma de Barcelona. Va treballar com a comptable, primer a l'ajuntament de Mollet del Vallès i posteriorment al de Calvià, abans d'iniciar-se com a auditora en la Sindicatura de Comptes de les Illes Balears. Entre 2015 i 2019 va ser també regidora de Sa Pobla, la seva vil·la natal.

## Referències

* 1 2 Mallorca, Diario de. «Catalina Cladera, la socialista experta en finanzas» (en castellà). [Consulta: 5 abril 2020].
# George McCowan

George McCowan (Paris, Ontario, Canadà, 27 de juny de 1927 − Santa Monica, Califòrnia, Estats Units, 1 de novembre de 1955) va ser un director de cinema, guionista i productor canadenc.

## Filmografia
### Director

* 1963: The Forest Rangers (sèrie TV)
* 1965: Seaway (sèrie TV)
* 1966: Don't Forget to Wipe the Blood Off
* 1966: Felony Squad (sèrie TV)
* 1967: Heroic Mission (sèrie TV)
* 1967: Hatch's Mill (sèrie TV)
* 1969: The New People (sèrie TV)
* 1969: The Monk (TV)
* 1969: The Ballad of Andy Crocker (TV)
* 1970: Carter's Army (TV)
* 1970: The Challenge (TV)
* 1970: The Love War (TV)
* 1970: The Silent Force (sèrie TV)
* 1970: Dan August (sèrie TV)
* 1970: The Over-the-Hill Gang Rides Again (TV)
* 1970: Run, Simon, Run (TV)
* 1971: Love Hate Love (TV)
* 1971: Cannon (TV)
* 1971: The Face of Fear (TV)
* 1971: Face-Off
* 1971: If Tomorrow Comes (TV)
* 1972: Welcome Home, Johnny Bristol (TV)
* 1972: Granotes (Frogs)
* 1972: El desafiament dels set magnífics (The Magnificent Seven Ride!)
* 1972: Banacek (sèrie TV)
* 1972: Search (sèrie TV)
* 1973: Barnaby Jones (sèrie TV)
* 1973: The Starlost (sèrie TV)
* 1974: The Inbreaker
* 1974: To Kill the King
* 1975: Section 4 (S.W.A.T.) (sèrie TV)
* 1975: Starsky i Hutch (Starsky and Hutch) (sèrie TV)
* 1975: Murder on Flight 502 (TV)
* 1976: Shadow of the Hawk
* 1978: Return to Fantasy Island (TV)
* 1978: Fantasy Island (sèrie TV)
* 1979: The Shape of Things to Come
* 1979: Return of the Mod Squad (TV)
* 1979: Hart to Hart (sèrie TV)
* 1979: The Littlest Hobo (sèrie TV)
* 1981: The July Group (TV)
* 1981: Nero Wolfe (sèrie TV)
* 1981: Seeing Things (sèrie TV)
* 1981: Shannon (sèrie TV)
* 1982: Bring 'Em Back Alive (sèrie TV)
* 1983: Hot Money
* 1988: War of the Worlds (sèrie TV)
* 1990: Sanity Clause (TV)

### Guionista

* 1971: Cannon (sèrie TV)

### Productor

* 1962: Scarlett Hill (sèrie TV)

## Referències

* ↑ «biografia de George McCowan». The New York Times.
* ↑ «filmografia de George McCowan». The New York Times.
# Action in Slow Motion

Action in Slow Motion és un curtmetratge mut britànic de 1943.
En el curtmetratge, que dura només 3 minuts, es representa una dona completament nua jugant al surf. A continuació, la pel·lícula reprodueix la mateixa acció a càmera lenta, des d'un angle diferent. Va ser una "pel·lícula d'art" en el sentit que aquesta descripció s'utilitzava sovint per discutir que la pel·lícula era purament pornografia. Al principi es mostra una targeta que adverteix a l'espectador que la pel·lícula està pensada només per a estudiants d'art i que l'exposició amb altres finalitats podria comportar un processament o una pena de presó.
L'única impressió coneguda d'aquesta pel·lícula va ser lliurada al British Film Institute, i és notable com una primera representació de la nuesa femenina frontal completa al cinema britànic. La pel·lícula no té crèdits de producció, de manera que es desconeix el seu autor i altra informació sobre la seva producció.

## Referències

* 1 2 Fowler, William; Pratt, Vic. The Bodies Beneath: The Flipside of British Film & Television (en anglès). Strange Attractor Press, 2019, p. 29. ISBN 9781907222726 [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Action in Slow Motion». British Film Institute, 2019. [Consulta: 18 agost 2019].
# Mikhaïl Vrúbel

Mikhaïl Vrúbel (Omsk, 1856 - Moscou, 1910) fou un pintor rus.
Estudià a l'acadèmia de belles arts de Sant Petersburg. Relacionat amb el moviment simbolista, en realitat, de manera deliberada, va quedar per sobre de les tendències artístiques de la seva època, de manera que l'origen del seu inusual estil s'ha de buscar en la pintura romana d'Orient tardana i primer Renaixement.

## Referències

* ↑ «Mikhail AleksandroviL Vrubel’ | enciclopedia.cat». [Consulta: 26 juliol 2022].
# Solothurn S-18/1100

El Solothurn S-18/1100 era una arma antitancs de 20 mm dissenyada a Suïssa, i utilitzada en la Segona Guerra Mundial per un gran numero de països.
Com a resultat de la derrota de les Potències Centrals durant la Primera Guerra Mundial i el següent Tractat de Versalles, es va prohibir a Alemanya desenvolupar noves armes. Per a poder seguir dissenyant i venent noves armes, algunes marques d'armes alemanyes van obrir subsidials a països estrangers o van comprar moltes accions per a controlar algunes marques d'altres països. Una de les marques era la companyia suïssa de Solothurn, que va ser comprada per la marca alemanya de Rheinmetall.
El S-18/1100 va començar sent una variant de tir sel·lectiu de la versió anterior del fusell antitancs S-18/1000. Com a resultat de la seva potent munició, el S-18/1100 tenia un enorme retrocés. Endemés, la seva llargada i pes feien que le seu transport fos molt difícil, i per això, aquesta arma disposava d'una carreta de dues rodes per al seu transport. Una vegada col·locat en posició, l'arma podia ser disparada des de la carreta de transport o desmuntada i disparada des d'un bipode per al seu ús antitancs. En el seu paper antitancs era capaç de penetrar entre 15 i 18 mm a una distància d'uns 300 metres, amb un angle de 30°. Podia penetrar fins a 40 mm de blindatge a 100 metres a 90°, i a 300 metres (també a 90°) podia penetrar 35 mm. A part de poder ser utilitzat com a arma antitancs, l'arma es podia montar en una montura que permetia una elevació molt alta, per funcionar així com a arma antiaèria lleugera.

## Servei

A part d'haver sigut utilitzada per les forces de Suïssa, també va ser utilitzat per les tropes d'Hongria com a Tankbuchse, a Itàlia com a Fucile anticarro, a l'Alemanya Nazi com a 2 cm PzB785(s) i a Holanda com a Geweer tp 18-1100. Les armes capturades pels alemanys van rebre la designació 2 cm PzB785(h) (els holandesos) i 2 cm PzB785(i) (els italians).

## Vegeu també

* Canó antiaeri tipus 98 de 20 mm
* Canó automàtic antiaeri tipus 2 de 20 mm
* Fusell antitancs Boys
* PTRS-41
* PTRD-41
# Casa del Doctor Net

La casa del Doctor Net és una obra del municipi de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una elegant construcció, en estat ruïnós, de planta baixa i pis, construïda en maó estucat simulant carreus de pedra. Els trets de personalitat d'aquesta casa són les dues finestres de la planta baixa, ja tapiades, d'una obertura de mida quasi igual a la porta d'entrada i la gran balconada de la primera planta, que travessa la façana de llarg a llarg marcant una enèrgica horitzontal a la meitat aproximada de l'alçada total de l'edifici. Com en la majoria de les edificacions de Sant Boi de finals del segle xix, les obertures de la planta baixa llueixen arcs rebaixats. Les tres portes d'accés al balcó conserven restes d'unes llindes decorades. La coberta és en forma de terrat i la barana és de pedra artificial. Els laminats de ferro estan en mal estat i un d'ells (finestra de planta baixa) desaparegut.

## Història

Aquesta casa se la va fer construir, al segle xix, el Dr. Net, metge conegut a Sant Boi. Curiosament va passar, a continuació, als doctors Borrell i Montal successivament, i és per això que se l'anomena «la Casa dels Metges». Resta abandonada i en un avançat estat ruïnós.

## Referències

* 1 2 «Casa del Doctor Net». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 febrer 2016].
# Suimanga cuallarg

El suimanga cuallarg (Cinnyris pulchellus) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones arbustives des de Mauritània fins Sierra Leone, est d'Eritrea, oest d'Etiòpia, Kenya i Tanzània

## Taxonomia

El Congrés Ornitològic Internacional, versió 11.1, 2021 considera l'existència de dues subespècies, que segons el HBW/Birlife són espècies de ple dret:
* Cinnyris pulchellus sensu stricto - suimanga cuallarg occidental.
* Cinnyris melanogastrus(Fischer, GA et Reichenow, 1884) - suimanga cuallarg oriental.

## Referències

* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ suimanga cuallarg occidental«Suimanga cuallarg». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
* ↑ suimanga cuallarg oriental«Suimanga cuallarg». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
# Catalina Buzoianu

Catalina Buzoianu (Brăila, 13 d'abril de 1938 - 3 d'agost de 2019) va ser una directora escènica, titellaire i pedagoga teatral romanesa.
Llicenciada per l'Institut d'Art Teatral i Cinematogràfic i catedràtica de l'Acadèmia de Cinema i Teatre de Bucarest, hi fundà el Centre d'Investigacions d'Antropologia Teatral (1992). També dirigí a Bucarest el Teatre Mic fins al 1985 i des d'aleshores fins a la seva jubilació, al 2006, el Teatre Bulandra.
Va dirigir una cinquantena d'espectacles d'autors clàssics, com ara Les bacants, d'Eurípides (1959), La Celestina, de Fernando de Rojas (1973), Hedda Gabler (1975), d'Henrik Ibsen, o Romeu i Julieta (1978), de William Shakespeare.
Va presentar en diverses ocasions els seus muntatges al Festival Internacional de Teatre de Sitges: Pescârusul (‘La Gavina’, 1996), d'Anton Txékhov, Pelicanul (‘El Pelicà’, 1997), d'August Strindberg, i Un somni, també de Strindberg.
No deixà mai d'interessar-se pel teatre de titelles, en el qual debutà a Baia Mare el 1956. Va treballar diverses vegades al Teatre d'Animació Ţăndărică, en especial amb la seva creació Till Eulenspiegel (1979), una combinació d'actors, màscares i titelles de fils i de diferents tipus.
L'any 1995 fou guardonada amb el premi Sciacca.

## Referències

* 1 2 3 «Catalina Buzoianu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Benach, Joan Anton «Una excepcional version de El pelicano de Strindberg abre el festival de Sitges». La Vanguardia, 08-06-1997, pàg. 72.
* ↑ Fondevila, Santiago «El festival de Sitges se abre con Büchñer, Ionesco y Strindbe». La Vanguardia, 05-06-1998, pàg. 50.
* ↑ Pepino, Cristian. «Cătălina Buzoianu». World Encyclopedia of Puppetry Art, 09-05-2016. [Consulta: 2 juny 2020].
# Fútbol Club Santiago de Cuba

El Fútbol Club Santiago de Cuba és un club cubà de futbol de la ciutat de Santiago de Cuba. L'any 2015 ascendí a primera divisió.
Els seus colors són el vermell i el negre.

## Palmarès

* Lliga cubana de futbol:
** 2017, 2018, 2019

## Referències

* ↑ «FC Santiago de Cuba». Perform Group. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ Stokkermans, Karel. «Cuba 2014». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation (RSSSF), 05-02-2015. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ Cuba Team Colours rsssf.com
* ↑ «Cuba - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Yungasocereus inquisivensis

Yungasocereus inquisivensis és una espècie de cactus natiu de Bolívia, únic membre del seu gènere.

## Descripció

És un cactus columnar, que s'assembla tant a un arbre com un arbust, de 4-5 m d'altura. Les tiges de 6-7 cm de diàmetre són verd fosc, amb 6-10 solcs. Les espines fan d'1,5-3 cm de llarg en grups de 4-12, sense diferenciació entre les centrals i les radials, amb una coloració entre marronosa i grisenca. Les flors són blanques, apareixen en grups de 5-8 a prop dels àpexs de les tiges.

## Distribució i hàbitat

Es troba només a la regió de Los Yungas i la província Inquisivi del Departament de la Paz, a altituds de prop de 2000 msnm.. Requereix com a mínima temperatura mitjana: 10 °C
Cárdenas va descriure l'espècie el 1957 a Inquisivi, col·locant-la a Samaipaticereus. Més tard Ritter troba la mateixa espècie a Los Yungas, i el 1980 la trasllada al seu propi gènere Yungasocereus. Després d'un període a Haageocereus, va anar novament separat dins de Yungasocereus.

## Referències

* Anderson, Edward F. 2001. La Família de Cactus (Timber Press, 2001), p. 681

## Enllaços externs

* http://www.desert-tropicals.com/plants/cactaceae/yungasoc_inquisivensis.html Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.