OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Das geheime Königreich

Das geheime Königreich (El Regne Secret), op. 50, és una òpera en un acte composta per Ernst Krenek sobre un llibret del mateix compositor, i la segona d'una trilogia en un acte (amb Der Diktator i Schwergewicht, oder Die Ehre der Nation) que foren estrenades el 6 de maig de 1928 al Hessisches Staatstheater Wiesbaden al Mai-Festwoche Wiesbaden. És subtitulada Märchenoper in 1 Akt (òpera de conte de fades en un acte) i ha estat anomenada com una òpera de conte de fades satírica.

## Història

Una nota a la premsa de l'editor Universal Editio (UE), probablement del final de 1927 titulat Ein Einakter-Zyklus (Un cicle d'un acte) anunciava que Ernst Krenek havia compost tres òperes d'un acte després de l'èxit de Jonny spielt auf, per ser estrenades al Festspiele Wiesbaden de 1928. Va ser el primer festival des de 1914.

## Personatges

| Rol | Tipus de veu | Repartiment de l'estrena, 6 maig 1928 Director: Joseph Rosenstock |
| Rei | baríton | Herr (Karl) Köther |
| Reina | coloratura soprano | Frl. (Anny) van Kruyswyk |
| Jester | baríton | Herr (Heinrich) Hölzlin |
| Rebel | tenor | Herr (Eyvind) Laholm |
| 3 senyores que canten | soprano, mezzosoprano, contralt | Fr. (Therese) Müller-Reichel, Frl. Bommers, L. Haas |
| Primer revolucionari | tenor buffo | Herr (Heinrich) Schorn |
| Segon revolucionari | baix buffo | Herr Mechler |
| Guàrdia | tenor |

## Referències

* ↑ "Die Mai-Festwochen in Wiesbaden", Wiesbadener Bade-Blatt, 8 Mai 1928, p. 1 (for all the cast) PDF

## Enllaços externs

* Böhmer, Ursula. «Drei Kurz-Opern von Krenek an der Oper Frankfurt / Triptychon mit Narr» (en alemany). SWR, 02-05-2017. [Consulta: 6 maig 2017].
* Doppler, Bernhard. «Zigaretten-Komponisten / Doppelabend mit Korngold und Krenek zum Thema "Glück" im Theater Lübeck» (en alemany). Deutschlandfunk, 02-03-2012. [Consulta: 6 maig 2017].
* Eckle, Barbara. «Musiktheaterkritik / Des Königs späte Reue» (en alemany). Die deutsche Bühne, 20-10-2012. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2016. [Consulta: 6 maig 2017].
# Districte d'Unna

El districte d'Unna (en alemany Kreis Unna) és un districte alemany de Rin del Nord-Westfàlia. Els districtes veïns són Coesfeld, la ciutat de Hamm, els districtes de Soest i Märkischer Kreis, les ciutats de Hagen i Dortmund, i el districte de Recklinghausen.

## Història

L'àrea de l'actual districte d'Unna antigament formava part del Comtat de Mark, el qual més tard pertanyé a Prússia. El 1753 el govern local fou reformat, creant el primer districte de Hamm. Durant l'ocupació francesa del període napoleònic va ser inclòs al departament de Ruhr si bé un cop tornà a ser sota el domini de Prússia, es va tornar a crear el districte de Hamm, amb algunes variacions.
El 1901 Hamm esdevingué un autoritat urbana per ell mateix, però el districte en va mantenir el nom, i l'administració d'Unna romangué a Hamm fins al 1929. Aquell any l'administració es va traslladar a Unna i es va adoptar el seu nom per reflectir la localització del nou centre administratiu. Altres canvis posteriors, l'últim del qual es produí el 1975, afegiren al districte els municipis de Lünen, Schwerte, Selm i Werne, conformant el districte com és avui en dia.

## Geografia

Geogràficament el districte d'Unna ocupa l'àrea a l'est de Dortmund, marcant així la punta oriental de la Regió del Ruhr. El riu Ruhr i el riu Lippe passen pel territori.

## Municipis

* Bergkamen.
* Fröndenberg.
* Kamen.
* Lünen.
* Schwerte.
* Selm.
* Unna.
* Werne.
* Bönen.
* Holzwickede.
# Anoushka Shankar

Anoushka Shankar (Londres, 9 de juny de 1981) és una sitarista i composidora índia.

## Biografia

Anoushka Shankar va néixer a Londres, filla de Sukanya Rajan i el prestigiós músic indi Ravi Shankar, i mitja germana de la cantant estatunidenca Norah Jones. La seva infància es va dividir entre Londres i Delhi. Com a adolescent, va viure a Encinitas, Califòrnia, i va estudiar a la Sant Dieguito Academy. Graduada amb honors el 1999, Shankar va decidir seguir una carrera musical. Shankar va començar a estudiar sitar amb el seu pare des de petita: va fer una actuació pública als tretze anys, i va signar el seu primer contracte d'enregistrament als setze. El 29 de novembre de 2002, va conduir el Concert for George al Royal Albert Hall a Londres, en homenatge a la memòria de George Harrison.
El 2010 es va casar amb el director britànic Joe Wright. Van tenir dos fills i se'n va divorciar el 2018. Viu a Londres amb els seus dos fills.

## Premis

* British House of Commons Shield, 1998.
* Premi «Dona de l'any» (compartit amb Kareena Kapoor, Ritu Beri, i Rhea Pillai) en el dia internacional de la dona de 2003.

## Activisme

Shankar és defensora dels drets dels animals. A més, és portaveu de les Nacions Unides en el programa d'aliments a l'Índia.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Anoushka (1998)
* Anourag (2000)
* Rise (2005)
* Breathing Under Water (2007)
* Traveller (2011)
* Traces of You (2013)
* Home (2015)
* Land of Gold (2016)

### En directe

* Live at Carnegie Hall (2001)

## Referències

* ↑ Galilea, Carlos «Anoushka Shankar, la 'sitarista'» (en castellà). El País [Madrid], 23-06-2006. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Anoushka Shankar Biography». musicianguide.com. [Consulta: 20 gener 2009].
* ↑ «Me and Norah Jones» (en anglès). Mail online. [Consulta: 15 novembre 2013].
# Barres paral·leles

Les barres paral·leles són un aparell gimnàstic usat en la gimnàstica artística.
És una prova disputada només en categoria masculina. Es tracta de dues barres separades per poc més de l'amplada entre espatlles i a una alçada de 1,75m. El gimnasta executa diversos moviments i balanceigs agafant les barres amb les mans i movent les cames i el cos sobre una i altra barra. És un exercici que requereix molta força i coordinació.
Les barres són de fusta recobertes de metall o acer o un compost artificial.

## Dimensions

Les mesures de l'aparell són publicades per la FIG a l'opuscle Apparatus Norms.
* Alçada: 195 cm
* Longitud: 350 cm
* Distància entre barres: 42 cm a 52 cm (ajustable)

## Vegeu també

* Gimnàstica artística

## Enllaços externs

* Codi de puntuació Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* Descripció a la FIG Arxivat 2007-03-10 a Wayback Machine.
# Webzen Games

Webzen Games Inc o Webzen és una empresa publicadora de videojocs situada a Corea. Els seus dos millors videojocs poden ser Mu Online i SUN. El seu videojoc multijugador es diu Huxley i es llançarà el 2007. Webzen publicarà un videojoc sense nom encara del tipus MMORPG de Red 5 Studios.

## Videojocs

* MU Online
* Soul of the Ultimate Nation (SUN) ( Arxivat 2007-05-27 a Wayback Machine.)
* Parfait Station (TBA Arxivat 2007-07-16 a Wayback Machine.)
* WIKI (TBA Arxivat 2007-05-19 a Wayback Machine.)
* Huxley
* All Points Bulletin (TBA Arxivat 2007-05-25 a Wayback Machine.)

## Enllaços externs

* Webzen Portal (anglès)(japonès)(coreà)(xinès)
* WebzenGames (anglès)(coreà)(xinès)
# Carlos Fenoll Felices

Carlos Fenoll Felices (Oriola, 7 d'agost de 1912 - Barcelona, 31 de desembre de 1972) va ser un poeta valencià que va formar grup poètic amb Miguel Hernández i Ramón Sijé, entre d'altres.

## Biografia

Carlos Fenoll va nàixer a Oriola, a la comarca valenciana del Baix Segura, l'any 1912. Era fill d'un forner, ocupació que també va treballar en la seua vida. Tercer de dotze germans, la mort prematura dels dos primers el va deixar com a primogènit, de manera que amb 12 anys ha de deixar l'escola per atendre les necessitats econòmiques familiars.
Això no obstant, el jove Fenoll llegia els grans poetes contemporanis i universals, i va començar a publicar les seues pròpies composicions a les publicacions locals, com El Pueblo de Orihuela o Renacer. Aquesta activitat el va posar en contacte amb altres poetes de la contornada: Ramón Sijé, Miguel Hernández, Jesús Poveda… El forn de Fenoll va acollir aquelles tertúlies i reunions literàries. Allà van posar en marxa revistes literàries com Destellos (1930) o Silbo (1936).
En novembre de l'any 1936, Fenoll s'allista voluntari en un batalló de milicies i marxa a Madrid, on exerceix de forner per a les tropes republicanes. La Guerra Civil i la postguerra, però, desfan el grup d'Oriola, alguns per mort (Miguel Hernández, Ramón Sijé, Gabriel Sijé), o d'altres per exili (Jesús Poveda, Manuel Molina). L'any 1947 és el mateix Carlos Fenoll qui emigra a Barcelona amb la seua família.
En Catalunya, pràcticament abandona la tasca poètica, en part a causa de les depressions causades pels sotracs patits a la guerra i el record de les amistats desaparegudes.

## Estil literari

La poesia de Carlos Fenoll ha tingut una evolució al llarg de la seua trajectòria vital. De formació autodidacta, els seus primers versos parlen del paisatges, els costums i la figura de la dona. A partir de l'any 1936, amb Silbo, gira cap un enfocament més madur i crític. Les seues composicions més tardanes mantindran estils i temes, però amb un progressiu negativisme en les formes, sobretot a partir de la mort de Miguel Hernández, on la seua lírica esdevé més trista i transcendental.
La seua obra es troba dispersa per nombroses publicacions d'Oriola, Alacant o Elx. En vida no va publicar cap llibre. L'any 1978, l'Institut d'Estudis Alacantins publicà l'antologia Canto encadenado.

## Referències

* ↑ «Biografia en pàgina web En Orihuela». Arxivat de l'original el 2016-08-09. [Consulta: 11 febrer 2018].
* ↑ Biografia en la Fundación Virtual Miguel Hernández

## Enllaços externs

* Documental Carlos Fenoll: la belleza imposible de Patrícia López-Pomares
# Zaretxni (Sverdlovsk)

* Per a altres significats, vegeu «Zaretxni».
Zaretxni (en rus: Заречный) és una ciutat de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 28.171 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский». Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Benvingut al club

Benvingut al club (títol original en anglès: Welcome to the Club) és una pel·lícula britànica dirigida per Walter Shenson, estrenada el 1971. Ha estat doblada al català. L'argument gira entorn el 1945, per tal de lluitar contra la segregació racial al si de l'exèrcit dels Estats Units, un oficial contracta una coral afroamericana per acompanyar el seu grup.

## Repartiment

* Brian Foley: Andrew Oxblood
* Jack Warden: General Strapp
* Andy Jarrell: Robert E. Lee Fairfax
* Kevin O'Connor: Harrison W. Morve
* Francesca Tu: Hogan
* David Toguri: Hideki Ikada
* Al Mancini: Soldat Marcantonio
* Art Wallace: Coronel Buonocuore
* Marsha A. Hunt: Leah Wheat
* Joyce Wilford: Shawna O'Shay
* Lon Satton: Marshall Bowles
* Christopher Malcolm: Soldat Henry Hoe
* John Dunn-Hill: Soldat O'Malley
* Louis Quinn: Capità Sigmus

## Referències

* ↑ Benvingut al club.
* ↑ «Welcome to the Club». The New York Times.
# Zaretxni (Krasnoiarsk)

* Per a altres significats, vegeu «Zaretxni».
Zaretxni (en rus: Заречный) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 93 habitants. Pertany al districte de Kuràguino.

## Referències

* ↑ «Топокарты ГГЦ». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# Anourosorex schmidi

Anourosorex schmidi és una espècie de musaranya del gènere Anorousorex. Viu a altituds d'entre 1.500 i 3.100 msnm a Bhutan i l'Índia.

## Referències

* ↑ Molur, S.. Anourosorex schmidi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 18 febrer 2009.
# Xá-Muteba

Xá-Muteba és un municipi de la província de Lunda-Nord. Té una població de 52.422 habitants. Comprèn les comunes de Xá-Muteba, Cassange-Calucala i Longo. Limita al nord amb el municipi de Cuango, a l'est amb el municipi de Capenda Camulemba, al sud amb el municipi de Cambundi Catembo, i a l'oest amb els municipis de Quela i Cunda Dia Baze. Fins 1978 formava part de la província de Malanje.

## Referències

* ↑ Xá-Muteba al web del cens d'Angola
# Antena de Oro 1965

La III Edició dels Premis Antena de Oro, concedits per l'Agrupació Sindical de Ràdio i Televisió en un acte presidit per l'aleshores ministre Manuel Fraga Iribarne i el secretari general José Solís Ruiz a la Feria del Campo el 14 de desembre de 1965, però corresponents a l'any 1964, va guardonar:

## Ràdio

* José Luis Echarri
* Carlos María Franco
* Basilio Gassent
* Ángel de Echenique
* María Begoña Calvo
* Juan Manuel Soriano Ruiz
* Matilde Conesa
* Carlos Lasheras
* José Salgado Oro,
* Remedios de la Peña
* Antonio Ramírez Ángel

## Televisió

* Antonio Calvo
* Miguel Pérez Calderón
* Miguel Ors
* Ricardo Fernández de la Torre
* José Luis Barcelona
* Isabel Bauza
* Antonio Moreno
* Amparo Baró
* Antonio del Olmo
* Agustín Garila Mateos
* Ramón Diez

## Especials

* Raúl Matas Esteban
* Ignacio Mateos
* Eduardo Sancho
* José Couceiro

## Referències

* ↑ Creación del Registro Oficial de Televisión, ABC, 15 de desembre de 1965
# William Grant Still

William Grant Still (Woodville, 11 de maig de 1895 - Los Angeles, 3 de desembre de 1978) fou un compositor estatunidenc de prop de 200 obres, incloent cinc simfonies i nou òperes.
Sovint es coneix com el "degà de compositors afroamericans", Still va ser el primer compositor estatunidenc a tenir una òpera produïda per l'òpera de la ciutat de Nova York. Encara és conegut principalment per la seva primera simfonia, la simfonia afroamericana, que va ser fins al 1950 la simfonia composta per un estatunidenc més interpretada.

## Biografia

Nascut a Mississipi, va créixer a Little Rock, a Arkansas, va assistir a la "Wilberforce University" i al "Oberlin Conservatory of Music", i va ser estudiant de George Whitefield Chadwick i més tard d'Edgard Varèse.
Cal destacar que Still va ser el primer afroamericà a dirigir una gran orquestra simfònica estatunidenca, el primer de compondre una simfonia interpretada per una orquestra capdavantera, el primer de tenir una òpera interpretada per una companyia d'òpera important i el primer de fer una òpera a la televisió nacional.
A causa de la seva estreta associació i col·laboració amb destacades figures literàries i culturals afroamericanes, Still es considera part del moviment (Harlem Renaissance) Renaixement de Harlem.

## Bibliografia

* Still, Judith Anne; Dabrishus, Michael J.; Quin, Carolyn L. (1996). William Grant Still: Una bio-bibliografia. Westport, Conn: Greenwood Press. ISBN 978-0-313-25255-6. OCLC 65339854
# Ana Miranda de Lage

Ana Clara María Miranda de Lage (Sant Sebastià, 7 de maig de 1946) és una política socialista basca. El 1975 ingressà al PSOE i a la Unió General de Treballadors. De 1979 a 1989 fou secretària de comunicació del Partit Socialista d'Euskadi (després PSE-EE) i va exercir de secretària de comunicació durant el XXXII Congrés del PSOE (gener 1987-novembre 1989). Posteriorment ha estat membre de la comissió executiva del PSE-EE i secretària executiva de 1990 a 1998.
Fou escollida diputada del PSE-PSOE per Guipúscoa a les eleccions al Parlament Basc de 1984 i 1986.De 1984 a 1987 fou senadora designada per la comunitat autònoma d'Euskadi, càrrec que deixà per a presentar-se a les eleccions al Parlament Europeu de 1987. De 1987 a 1989 fou secretària del Grup Socialista Espanyol al Parlament Europeu. Posteriorment fou reescollida a les 1989 i 1994. De 1997 a 1999 fou presidenta de la Delegació per a les Relacions amb els Països de Sud-amèrica i MERCOSUR. Tornà a ser breument eurodiputada en el període 2003-2004.

## Referències

* ↑ «Fitxa del Parlament Basc». Arxivat de l'original el 2018-02-25. [Consulta: 17 juny 2017].
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Fitxa del Parlament Europeu

## Enllaços externs

* Ana Miranda de Lage a l'Enciclopedia Vasca Auñamendi
# Bard

Els bards, en la història antiga d'Europa, eren les persones encarregades de transmetre les històries, les llegendes i els poemes de forma oral a més de cantar la història dels seus pobles en llargs poemes.
La seva feina era normalment ambulant, explicant les seves històries a públics ben diversos, amb l'objectiu que no es perdessin; eren autèntics magatzems d'història comunitaria, transmissors de notícies, missatgers i fins i tot ambaixadors entre diferents pobles.
La paraula bard prové de les llengües celtes (i del protocelta *bardos), i específicament, de com es parlava entre els celtes d'Irlanda, els bards dels quals eren considerats gairebé sagrats i inviolables, estant fora de contribucions i del servei de les armes. Al segle xvi, a Escòcia, era un terme pejoratiu per a denominar els músics itinerants si bé, posteriorment, Walter Scott li conferí un caire més romàntic.
Els bards van destacar també entre els Gals i gal·lesos, i, amb una tradició diferent, en els països escandinaus, on eren coneguts com a skald. L'ascenció dels bards es decidia en una competició anual on es reunien tots els bards del país. Vestien de blau, a diferència dels druides que ho feien de blanc.
Aquesta tradició de competicions anuals encara persisteix en festivals, el més famós dels quals és l'Eistedfod Nacional del país de Gal·les (que és part d'un cicle d'"Eisteddfodau"). A Irlanda hi ha els Fleadh Cheoil (pronunciat Fla-ji-oil) i a Bretanya, el Kan ar bobl
Exemples històrics i llegendaris de bard inclouen Alan-a-Dale, Will Scarlet, Amergin i Homer. De fet, cada cultura té el seu narrador d'històries o poeta, ja sigui anomenat bard, skald, joglar (aquest nom és ja de l'edat mitjana) o de qualsevol altra manera. Més tard el terme es va aplicar a qualsevol poeta i fins i tot a músics itinerants. Un bon bard havia de ser de llengua àgil, cor lleuger i peus veloços (quan tota la resta fallava).

## Referències

* ↑ «bard» (en anglès). Wiktionary [Consulta: 1r abril 2018]. «(15th c.) from Scottish Gaelic bard, Irish bard, from Proto-Celtic *bardos (“bard, poet”), from Proto-Indo-European *gʷerH- (“praise”), and reinforced by Latin bardus, descended from the same. Cognate with Latin grātus (“grateful, pleasant, delightful”), Sanskrit गृणाति (gṛṇāti, “calls, praises”), Old Church Slavonic жрьти (žrĭti, “to sacrifice”).»
Temes de la mitologia celta :
Part de {{Mitologies europees}} :
Temes generals :
Mitologia irlandesa :
Mitologia escocesa :
Mitologia gal·lesa :
Mitologia bretona :
Vegeu també: Mitologia de les illes Hèbrides, {{Mitologia gal·lo-britònica}}, {{Mitologia gallega}}, {{Mitologia irlandesa (Ulster)}} i {{Llegenda del Rei Artús}} :
# Zheng Xuan

    En aquest nom xinès, el cognom és Zheng.
Zheng Xuan (127-200), nom de cortesia Kangcheng (en xinès: 康 成), va ser un filòsof, polític i escriptor xinès confucià de finals de la dinastia Han. Va néixer a Gaomi (comandància de Beihai), l'actual Weifang (Shandong), i va ser alumne de Ma Rong.
Com el seu mestre, era membre de l'Antiga Escola de Text, que desafiava l'ortodoxa Nova Escola de Text. El seu rival contemporani era He Xiu (xinès: 何休, 129-182). Zheng destaca pel seu intent sincrètic de superar els dos segles de rivalitat entre les dues escoles. Va adoptar els punts forts de cada escola en la interpretació dels clàssics confucians, tot i que normalment va afavorir els ensenyaments del text antic. Va ser molt influent, però el govern mai no va adoptar oficialment els seus ensenyaments. La dinastia Han ja estava en decadència durant la seva vida i es va esfondrar una generació després de la seva mort. Ambdues escoles no van sobreviure al caos, però la concepció de Zheng sobre el confucianisme seria la interpretació principal durant segles.
El 200, durant la batalla de Guandu, Zheng va ser ordenat pel senyor de la guerra Yuan Shao a la fortalesa de Yuan (a l'actual comtat de Daming, província de Hebei), on va morir de malaltia al juny.
El santuari commemoratiu de Zheng Xuan a Shandong es va reconstruir sota supervisió de Ruan Yuan (xinès: 阮元) (1764-1849) el 1793.

## A Romanç dels Tres Regnes

Zheng Xuan apareix al capítol 22 de la novel·la Romanç dels Tres Regnes, que dramatitza el final de la dinastia Han i la posterior època dels Tres Regnes. Zheng és representat vivint a Xuzhou. Liu Bei demana a Zheng que escrigui a Yuan Shao per proposar una aliança contra Cao Cao.

## Vegeu també

* Tres Regnes
* Registres dels Tres Regnes
* Romanç dels Tres Regnes

## Referències

* ↑ Luo Guanzhong, Three Kingdoms: A Historical Novel: No. 1, translated by Moss Roberts. page 546, note 18. Foreign Languages Press. Tenth Printing 2007. First Edition 1995. Beijing, China 1995. ISBN 978-7-119-00590-4
* ↑ Elman, Benjamin A. Classicism, politics, and kingship: the Chang-chou school of New Text Confucianism in late imperial China (e-resource). 1990:220.
* Knechtges, David R. «Zheng Xuan 鄭玄». A: Ancient and Early Medieval Chinese Literature: A Reference Guide, Part Four. Leiden: Brill, 2014, p. 2236–39. ISBN 978-90-04-27217-0.
# Ana Monterroso de Lavalleja

Ana Micaela Monterroso de Lavalleja (Montevideo, 3 de setembre de 1791 - 28 de març de 1858) va ser una dona nascuda en la Banda Oriental, que va tindre un important rol en la conformació de l'Uruguai com a República. Va estar casada amb Juan Antonio Lavalleja.
Va nàixer a l'actual carrer Sarandí, a metres del Portón de San Pedro, a la ciutat de Montevideo. Filla de Marcos José da Porta, immigrant gallec, comerciant, regidor, dipositari general i defensor de pobres del Cabildo de Montevideo i de Juana Paula Bermúdez Artigas, una criolla cosina de José Gervasio Artigas i del seu secretari, Miguel Barreiro. Va créixer en el si d'una família que sempre va recolzar les causes independentistes i va tindre 6 germans, entre els quals es troba el clergue de la independència i estret col·laborador d'Artigas, José Benito Monterroso. Es va casar amb Juan Antonio Lavalleja el 21 d'octubre de 1817 en la Vila de la Florida mentre ell era comandant de divisió. Lavalleja caigué presoner dels portuguesos en el rierol Valentín (Departament de Salto) i és enviat per Carlos Federico Lecor a Rio de Janeiro, on Monterroso es va traslladar i va radicar fins al final de la captivitat. En ser alliberada, tornant a Montevideo, va donar a llum davant de la Isla de Lobos al seu fill Egidio Juan Pedro.

## Referències

* ↑ «Ana Monterroso de Lavalleja: El alma y la espada. Por Rosario Quijano». A: Mujeres uruguayas: El lado femenino de nuestra historia. Ediciones Santillana, 2010, p. 150. ISBN 978-9974-95-460-1.
* 1 2 Fernández Saldaña, José María. Diccionario uruguayo de biografías. Editorial Amerindia, 1945, p. 726.
# Abdoulie Manneh

Abdoulie Manneh (Tujereng, Gàmbia, 29 de setembre de 2004) és un futbolista professional gambià que juga al Mjällby AIF com a davanter centre. Va començar jugant al Wallidan, de la primera divisió gambiana.

## Referències

* ↑ «CLUB DUO NOMINATED FOR END OF SEASON AWARDS» (en anglès americà). Wallidan FC, 23-08-2021. [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ «Gambian Rising Star Manneh Impresses at Mjallby IF Trials» (en anglès americà), 28-01-2024. [Consulta: 27 juliol 2024].
# Digué

Digué fou una població de Mali, a mig camí entre Korola i Mourdia, prop de Dibila. Estava a uns 120 km en línia recta al sud de Ouossébougou.
Era un punt central del camí entre Ousébougou i Damfa i Archinard quan anava de Nioro a Nyamina va passar per Diodomé (al nord-oest de Digué i a uns 300 km al nord-oest de Ouossébougou) i per Digna (60 km a l'oest de Ooussébougou) arribant a Ouossébougou el 6 de febrer; després, utilitzant els dos camins que portaven a Nyamina, va continuar per Guigué on va establir una petita posició militar. Després va seguir en direcció sud-est cap a Barsafé, Koro, Banamba i Kéréouane i van creuar el riu Níger a Nyamina el 17 de febrer. La posició militar de Digué fou abandonada al cap de pocs anys per manca de necessitat.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899)" pel Tinent Gatelet
Viccionari