OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Convent dels Carmelites

El Convent dels Carmelites és un antic edifici religiós situat a la Plaça Baró de Beniparell s.n., al municipi de Beniparrell. Està datat del segle xviii i és d'estil neoclassicista. És bé de rellevància local amb identificador número 46.16.065-002.

## Referències

* ↑ «Dirección General de Patrimonio Cultural». eduwp.edu.gva.es. [Consulta: 6 gener 2017].
* ↑ Hortanoticias, Redacción «La Diputación ayudará a Beniparrell en la recuperación del claustro del Convento de Carmelitas» (en castellà). Hortanoticias.com, 26-04-2017.
# Cogollos de Guadix

Cogollos de Guadix és un municipi andalús situat a la província de Granada. És un nucli urbà d'origen musulmà, enclavat entre el riu de Lugros i el Barranc del Bernal, desenvolupant-se de forma radial a partir de la plaça definida per la ubicació de l'església, havent actuat aquesta com límit del desenvolupament urbà fins a l'actualitat. Es troba en un vessant de Sierra Nevada.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2005 |
| 1360 | 1492 | 1543 | 1618 | 1383 | 905 | 774 | 723 | 741 |
# Cogolludo

* Per a altres significats, vegeu «Santi Cogolludo».
Cogolludo és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Complex proteic

Un complex proteic és un grup de dues o més proteïnes associades de forma molt estable formades per interaccions proteïna-proteïna. Els complexos proteics són una forma d'estructura quaternària. La comprensió de la interacció funcional de les proteïnes és un camp important de recercar en bioquímica i biologia cel·lular.
De manera similar a la fosforilació, la formació d'un complex sovint serveix per activar una o més de les proteïnes associades.
Molts complexos proteics estan ja establerts, particularment al llevat Saccharomyces cerevisiae. Un cop desxifrat el genoma humà, l'aclariment de la majoria d'aquests complexos està en procés.
L'estructura molecular dels complexos proteics pot ser determinada per tècniques experimentals com la cristal·lografia de raigs X i la ressonància magnètica nuclear (RMN). També a través de tecnologies com la del MALDI-TOF (com la Intensity fading MALDI-TOF mass spectrometry, una derivada).

## Enllaços externs

* «Complex proteic» (en anglès). Medical Subject Headings.
# Comtat de Clarmont

Comtat de Clarmont és el nom sovint donat al Delfinat d'Alvèrnia del 1155 al 1302, període en el qual el nom de Delfinat i títol de Delfí no era reconegut, i el títol adequat, de comtes d'Alvèrnia, estava usurpat per una altra branca familiar. Es deia així perquè els comtes-delfins d'Alvèrnia tenien el seu origen en el vescomtat de Clarmont i governaven sobre la meitat de Clarmont d'Alvèrnia.
# Conjectura de Dittert

En combinatòria, la conjectura de Dittert, o conjectura de Dittert-Hajek, és una hipòtesi matemàtica relativa al màxim assolit per una determinada funció $\phi$ de matrius amb entrades reals i no negatives que compleixin una condició sumatòria. La conjectura es deu a Eric Dittert i (independentment) a Bruce Hajek.
Sigui $A=[a_{ij}]$ una matriu quadrada d'ordre $n$ amb entrades no negatives i amb $\sum _{i=1}^{n}\left(\sum _{j=1}^{n}a_{ij}\right)=n$. Definim permanent com $\operatorname {per} (A)=\sum _{\sigma \in S_{n}}\prod _{i=1}^{n}a_{i,\sigma (i)}$, on la suma s'estén sobre tots els $\sigma$ elements del grup simètric.
La conjectura de Dittert afirma que la funció $\operatorname {\phi } (A)$ definida per $\prod _{i=1}^{n}\left(\sum _{j=1}^{n}a_{ij}\right)+\prod _{j=1}^{n}\left(\sum _{i=1}^{n}a_{ij}\right)-\operatorname {per} (A)$ es maximitza (de manera única) quan $A=(1/n)J_{n}$, on $J_{n}$ es defineix com la matriu quadrada d'ordre $n$ amb totes les entrades iguals 1.

## Referències

* 1 2 Hogben, Leslie. Handbook of Linear Algebra (en anglès). CRC Press, 2014, p. 43–48.
* 1 2 Cheon, Gi-Sang; Wanless, Ian M. «Some results towards the Dittert conjecture on permanents» (en anglès). Linear Algebra and its Applications, 436(4), 15-02-2012, pàg. 791–801. DOI: 10.1016/j.laa.2010.08.041.
* ↑ Dittert, Eric R. «On the Complexity of Retrieving Information Associated with Data Keys» (en anglès). MathGenealogy.
* ↑ Hajek, Bruce Edward. «Stochastic Integration, Markov Property and Measure Transformation of Random Fields» (en anglès). MathGenealogy.
# Corneli Mèrula

Els Corneli Mèrula foren una branca de la gens Cornèlia que portà el cognom Mèrula (llatí: Merula, 'merla'). Tres personatges amb aquest cognom destaquen a la història:
* Luci Corneli Mèrula, cònsol el 193 aC.
* Gneu Corneli Mèrula, llegat especial a Egipte el 162 aC.
* Luci Corneli Mèrula, cònsol el 87 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1049.
# Coparsita

La coparsita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom per la seva composició química.

## Característiques

La coparsita és un arsenat de fórmula química Cu₄(AsO₄,VO₄)O₂Cl. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la coparsita pertany a «08.BE: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ > 2:1» juntament amb els següents minerals: augelita, grattarolaïta, cornetita, clinoclasa, arhbarita, gilmarita, allactita, flinkita, raadeïta, argandita, clorofenicita, magnesioclorofenicita, gerdtremmelita, dixenita, hematolita, kraisslita, mcgovernita, arakiïta, turtmannita, carlfrancisita, sinadelfita, holdenita, kolicita, sabel·liïta, jarosewichita, theisita i waterhouseïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la fumarola Iadovítaia del segon con d'escòria, que es troba a l'avanç nord de la Gran erupció fissural del volcà Tolbàtxik, a l'óblast de Kamtxatka (Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Coparsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 maig 2019].
# Cor de mitjanit

Cor de mitjanit (títol original: Heart of Midnight) és una pel·lícula de 1988, escrita i dirigida per Matthew Chapman i protagonitzada per Jennifer Jason Leigh. La història se centra en una jove amb un passat problemàtic que té problemes per afrontar la realitat del seu nou entorn. La música original va ser composta per Yanni i és un dels seus primers enregistraments importants. Ha estat doblada al català

## Argument

Carol (Jennifer Jason Leigh) és una jove que es recupera d'un recent (però no primer) col·lapse nerviós. Acaba d'heretar "Midnight", un club nocturn abandonat en un barri de mala mort, de part del seu misteriós oncle recentment mort, Fletcher (Sam Schacht). Carol es trasllada de la casa de la seva descurada mare Batty (Brenda Vaccaro) al club nocturn, i comença a renovar-ho amb l'esperança de tornar a obrir aviat. No obstant això, ràpidament descobreix que les coses no eren el que semblaven quan troba una zona secreta del club que era usada com a bordell per a clients amb tendències sexuals pervertides. Carol es transforma en víctima d'una violació quan tres lladres entren en el club. A causa del seu historial de problemes psicològics, a la policia li és difícil creure-la. Es fa amiga del tinent Sharpe (Peter Coyote), un detectiu que ha estat enviat a investigar i que sembla creure la seva història.

## Repartiment

* Jennifer Jason Leigh - Carol Rivers
* Peter Coyote - Sharpe
* Brenda Vaccaro - Betty Rivers
* Sam Schacht - Oncle Fletcher
* Jack Hallett - Lawyer
* Nicholas Love - Tom
* James Rebhorn - Richard
* Tico Wells - Henry
* Steve Buscemi - Eddy
* Frank Stallone - Ledray
* Denise Dumont - Mariana

## Referències

* ↑ «Cor de mitjanit». esadir.cat.
* ↑ «llengua = anglès Heart of Midnight». The New York Times.
# Consell de Ministres d'Economia i Finances de la Unió Europea

El Consell de Ministres d'Economia i Finances de la Unió Europea (sigles en anglès: ECOFIN) és un dels organismes més antics del Consell de la Unió Europea i està compost pels ministres d'Economia i Finances dels 28 estats membres de la Unió Europea. I també pels ministres del pressupost quan es debaten temes pressupostaris.

## Tasques

Aquest Consell cobreix un gran nombre de polítiques de la UE com són la coordinació de les polítiques econòmiques, la vigilància i supervisió de la política pressupostària i les finances públiques, l'euro en els seus aspectes pràctics i internacionals, els mercats financers, els moviments de capital i les relacions econòmiques amb països tercers. També prepara i adopta cada any, junt amb el Parlament Europeu, el pressupost de la Unió Europea.

## Decisions

El Consell es reuneix una vegada al mes i decideix principalment per majoria qualificada, consultant o per codecisió amb el Parlament Europeu, fent excepció dels assumptes fiscals que s'aproven per unanimitat. Quan aquest Consell examina informes sobre l'euro i la Unió monetària i econòmica (EMU), els representants dels Estats que no han adoptat l'Euro com a moneda oficial no prenen part en les votacions del Consell.

## Referències

* 1 2 3 Economic and Financial Affairs
# Costa da Morte

La Costa da Morte (en català: Costa de la Mort) és el nom donat a una part de la costa atlàntica de Galícia. S'estén des de Malpica de Bergantiños fins a Muros, a la província de la Corunya.
Rep aquest nom degut al nombre important de naufragis que s'han produït a la zona al llarg de la història. És una costa exposada directament a l'Atlàntic, amb penya-segats i forts corrents, la perillositat dels quals es veu augmentada amb els temporals, que hi són freqüents.
Els ports més importants de la Costa da Morte són els de Malpica, Camariñas, Muxía i Fisterra.

## Referències

* ↑ «Plan de Dinamización Turística Costa da Morte». Arxivat de l'original el 2015-06-01. [Consulta: 28 gener 2015].
* ↑ Turgalicia.es Costa da Morte

## Vegeu també

* Rías Altas
* Rías Baixas

## Enllaços externs

* Informació turística sobre la Costa da Morte (castellà)
# Corythaixoides

Corythaixoides és un gènere d'ocells de la família dels musofàgids (Musophagidae).

## Llista d'espècies

Aquest gènere està format per tres espècies:
* turac unicolor (Corythaixoides concolor).
* turac caranegre (Corythaixoides leopoldi).
* turac emmascarat (Corythaixoides personatus).
# Convent de Santa Bàrbara de la Corunya

El convent de Santa Bàrbara és un convent de monges clarisses situat a la Praza das Bárbaras de la ciutat vella de La Corunya.

## Història

El convent es va construir sobre una capella del segle xv dedicada a Santa Bàrbara que es trobava pròxima a la muralla. Apareix citat per primera vegada en un document de 1444 i la seua fundació va ser aprobada pel papa Alexandre VI. Des del segle xvi el convent es va consolidar i va rebre un gran nombre de donacions. A més a més va acollir les monges que va arribar a 1682 per fundar l'ordre de les Meravelles, i que es van assentar en el que llavors era el convent de les caputxines. L'edifici va ser modificat i ampliat en diverses ocasions.

## Descripció

De l'edifici medieval tan sols es conserva el relleu que presideix la porta i que va ser col·locat en 1613 i que podria pertànyer a un baldaquí o a un sarcòfag gòtic del segle xiv. Representa el pelegrinatge com una de les vies penitencials per a la salvació. Mostra el Judici Final i està presidit per la Trinitat; el Pare Etern sosté el Crist crucificat, acompanyats per la lluna i el sol. A l'esquerra, l'arcàngel Sant Miquel pesa les ànimes dels pelegrins i els monjos que venen de la dreta, entre els arbres. A la dreta apareix Sant Miquel i un drac. A l'interior, un altre relleu (pot ser de la capella primitiva) mostra Santa Caterina i Santa Bàrbara. Hi ha a més a més un arc apuntat.
L'edifici té un pati d'accés a l'església i una torre mirador. El llenç mural que tanca la plaça a la qual donen els dormitoris de les monges va ser dissenyat per Fernando de Casas Novoa en la primera meitat del segle xviii. La lentitud de la seua construcció explica la data de 1786 que apareix a la façana.

## Referències

* 1 2 Educación, Servizo Municipal de. «Web Educativa do Concello da Coruña - Convento de Santa Bárbara» (en castellà). Arxivat de l'original el 2016-08-26. [Consulta: 27 febrer 2018].
* 1 2 3 «Aprobación definitiva» (en gallec). [Consulta: 27 febrer 2018].
* 1 2 gallego, El Ideal. «Los seis siglos del convento de Santa Bárbara» (en anglès). [Consulta: 27 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Turismo, Turgalicia/Axencia Galega de. «CONVENT AS BÁRBARAS IN A CORUÑA A CORUÑA» (en anglès), 04-05-2015. [Consulta: 27 febrer 2018].
# Convent de Santa Clara

«Convent de Santa Clara» té aquests significats:
* Països Catalans:
** Convent de Santa Clara de Balaguer
** Convent de Santa Clara de Barcelona
** Convent de Santa Clara de Castelló d'Empúries
** Convent de Santa Clara de Cervera
** Convent de Santa Clara de Lleida
** Convent de Santa Clara de Manresa
** Convent de Santa Clara (Palma)
** Convent (ara capella) de Santa Clara de Perpinyà
** Convent de Santa Clara de Puigcerdà
** Convent de Santa Clara de Tarragona
** Convent de Santa Clara de Tàrrega
** Convent de Santa Clara de Tortosa
** Convent de Santa Clara de València
** Convent de Santa Clara de Vic
** Convent de Santa Clara de Vilafranca del Penedès
** Convent de Santa Clara de Xàtiva
* Perú:
** Convent de Santa Clara (Ayacucho), catòlic, a Ayacucho (ciutat)
** Convent de Santa Clara (Cusco), catòlic, a Cusco
** Convent de Santa Clara (Lima), catòlic, a Barrios Altos, Lima
* Portugal:
** convent de Santa Clara de Lisboa
** Convent de Santa Clara (Amarante), a São Gonçalo, Amarante, districte d'Oporto
** Convent de Santa Clara (Vila do Conde), a Vila do Conde, districte d'Oporto
** Convent de Santa Clara (Portalegre), a Portalegre, districte de Portalegre
** Convent de Santa Clara (Santarém), a São Salvador, Santarém, districte de Santarém
** Convent de Santa Clara d'Évora, a Santo Antão, Évora, districte d'Évora
* Miscel·lània:
** Convent de Santa Clara de Dubrovnik, a Croàcia
** Convent de Santa Clara (Estocolm), a la ciutat d'Estocolm (Suècia)
** Convent de Santa Clara (Estepa)
# Convent de Santa Caterina

«Convent de Santa Caterina» té aquests significats:
* Convent de Santa Caterina (Barcelona), convent dels dominics establert a Barcelona entre els segles XIII i XIX
* Convent franciscà de Santa Caterina d'Onda, a la Plana Baixa
* Santa Caterina de Perpinyà, convent de les germanes del Tercer Orde de Sant Domènec, o de Santa Caterina de Siena, de la ciutat de Perpinyà
* Santa Caterina del Vernet, convent actual de les Germanes Filles de la Caritat de Perpinyà, del barri del Vernet
* Convent de Santa Caterina (Vic), establiment de les Dominiques de l'Anunciata, dedicat a l'educació, al centre de la ciutat de Vic (Osona)
# Cova de l'Alarb (Banyuls de la Marenda)

La Cova de l'Alarb, Cova dels Alarbs o Dolmen del Coll de Brau, és un dolmen del terme comunal de Banyuls de la Marenda, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord). A la bibliografia sobre aquest dolmen se sol esmentar en plural: Coves de l'Alarb, ja que eren tres dòlmens junts; tanmateix, recentment només n'ha estat trobat un.
Està situat a Coll de Brau, a la zona occidental del terme, al sud del Bosc Negre, en el vessant sud-oriental del Pic de l'Estella. S'hi arriba per la carretera local del Coll de Banyuls, deixant-la per seguir un camí carener que s'enfila cap al Pic d'Estela des de la cota 340, just a llevant del pic.
En les excavacions fetes en el lloc es van trobar restes de ceràmica de vasos amb nansa procedents del Bronze final, etapes I i II, que per les seves característiques cal associar a un origen local.

## Referències

* ↑ Abelanet, 2011.
* ↑ Carreras i Tarrús, 2013.
* ↑ La Cova de l'Alarb en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Iund, 2005.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics de la Catalunya del Nord

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Becat, Joan. «12-Banyuls de la Marenda». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Carreras Vigorós, Enric; Tarrús Galter, Josep. «181 anys de recerca megalítica a la Catalunya Nord (1832-2012)». A: Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, 54. Girona: Institut d'Estudis Gironins, 2013, p. 31-184. Llegir-lo en línia
* Iund, Richard. «Les vases à anse à poucier dans les Pyrénées de l'Est». A: Roches ornées, roches dressées: Aux sources des arts et des mythes. Les hommes et leur terre en Prénées de l'est. Actes du colloque en hommage à Jean Abélanet. Perpinyà: Presses Universitaires de Perpignan et Association Archéologique des Pyrénées-Orientales, 2005 (Collection Éstudes). ISBN 978-2-914518-61-1.
# Coordinadora d'Organitzacions d'Agricultors i Ramaders

La Coordinadora d'Organitzacions d'Agricultors i Ramaders (oficialment en castellà: Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos, COAG) és una organització agrària espanyola, la segona en importància històricament, després d'ASAJA, i per davant d'UPA fins a les últimes eleccions a Cambres Agràries, eleccions que serveixen per a mesurar la representativitat del sector, després de les quals va passar a ser la primera organització a nivell nacional. D'ella formen part el sindicat EHNE del País Basc, la Unió de Pagesos a Catalunya, i moltes altres organitzacions agràries d'àmbit autonòmic i provincial. Al nivell internacional, s'ha afiliat amb l'organització no governamental mundial La Via Campesina.

## Història

Va néixer en 1977. En realitat és una estructura de coordinació entre associacions autonòmiques i/o provincials molt geloses de la seva independència i denominades "unions". A vegades és difícil parlar de la COAG, a nivell nacional, regional o provincial d'igual forma, donada la pluralitat i diversitat interna.
Entre les organitzacions fundadores més importants es troben la Unió de Pagesos a Catalunya, la Unión de La Rioja o a la Conca del Duero les unions de Lleó i Zamora. En l'actualitat manté relacions molt properes, sense plena integració amb el Sindicato Labrego de Galícia. El 1992 va integrar a l'organització Iniciativas Rurales, escissió de Jóvenes Agricultores, associació que anys enrere s'havia fusionat amb UFADE i CNAG, per a formar l'actual ASAJA. En els seus inicis va tenir un fort suport de moviments polítics i socials d'esquerres, en l'actualitat és una organització agrària plural i independent, i en el seu si hi ha tot tipus d'afiliacions polítiques entre socis i dirigents. És molt comú que les posicions electorals de la regió es reflecteixin en els socis, sent per tant normal que en regions on el nacionalisme està molt estès aquest també ho estigui dintre de l'organització, mentre que les posicions d'esquerres són més freqüents a Andalusia o les de dretes a Castella i Lleó, per exemple.
L'únic veritable referent d'aquesta organització és la defensa del ATP o Agricultor a Títol Principal, empresari agrari les rendes del qual provenen de l'activitat agrària directa en més del 50%, i el treball de la qual en l'empresa agrària o explotació és superior al 50% del seu temps de treball. Miguel López ostenta l'adreça de la coordinadora des de les últimes eleccions.

## Enllaços externs

* Coordinadora d'Organitzacions d'Agricultors i Ramaders - Lloc web oficial
* Weblog agrari Arxivat 2013-12-31 a Wayback Machine.
# Craig Gillespie

Craig Gillespie (Sydney, Austràlia, 1 de setembre de 1967 és un director de cinema australià.
Havent nascut i crescut a Sydney, Craig Gillespie es trasllada a Nova York amb 19 anys. S'incorpora a l'escola d'arts visuals de Nova York per a estudiar il·lustració, disseny gràfic i publicitat. Comença a interessar-se als films un poc després els seus vint anys, quan un dels seus amics arriba a fer de realitzador l'encoratja a fer el mateix.
El 2007 es va estrenar com a director de cinema amb la comèdia Mr. Woodcock, pel·lícula que va tenir alguns problemes de producció, tan que després d'algunes proves Gillespie deixa el projecte i algunes escenes es tornen a escriure i rodar amb David Dobkin. A menys d'un mes del final de les preses de Mr. Woodcock, quan la pel·lícula era encara en postproducció, Gillespie comença una nova pel·lícula, Lars and the Real Girl, basat en un text de Nancy Oliver que tenia entre mans des de feia quatre anys. La pel·lícula, interpretada Ryan Gosling, conta la història d'un noi introvertit que comença una relació amb una RealDoll. La pel·lícula obté una nominació a l'Oscar al millor guió original.
Després treballa per la televisió dirigint alguns episodis, inclòs l'episodi pilot, de la sèrie de televisió United States of Tara. El 2010 dirigeix l'episodi pilot de la sèrie de TV My Generation. El 2011 dirigeix la pel·lícula Fright Night , remake de la pel·lícula del 1985 del mateix títol, amb Colin Farrell, Anton Yelchin i Tons Collette.

## Filmografia

* 2007: Mr. Woodcock
* 2007: Lars and the Real Girl
* 2011: Fright Night
* 2014: Million Dollar Arm
* 2015: The Finest Hours
* 2017: I, Tonya

## Referències

* ↑ Douglas, Edward. «"Craig Gillespie's Big Comeback"». www.comingsoon.net, 09-10-2007. Arxivat de l'original el 2008-06-14. [Consulta: 31 juliol 2018].
* ↑ Dawson, Nick «"CRAIG GILLESPIE, LARS AND THE REAL GIRL"». Filmmaker Magazine, 12-10-2007.
* ↑ «Mr. Woodcock Movie Review» (en anglès). contactmusic.com. Arxivat de l'original el 2010-12-23. [Consulta: 2 agost 2018].
* ↑ «Colin Farrell en el remake de Ammazzampiri». badtaste.
# Cristatogobius nonatoae

Cristatogobius nonatoae és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Illes Ryukyu i Taiwan fins a Tailàndia i les Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Herre A. W. C. T., 1927. Gobies of the Philippines and the China Sea. Monogr. Bur. Sci. Manila Monogr. 23. 1-352.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Cristatogobius nonatoae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species, English edition II. Tokai University Press, el Japó, pp 867-1749.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20): 977 p.
* ↑ Herre, A.W.C.T. i A.F. Umali, 1948. English and local common names of Philippine fishes. U. S. Dept. of Interior and Fish and Wildl. Serv. Circular Núm. 14, U. S. Gov't Printing Office, Washington. 128 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Akihito, K. Meguro i K. Sakamoto, 2003. A new species of gobiid fish, Cristatogobius rubripectoralis, from Australia. Ichthyol. Res. 50(2):117-122.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)